Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Голова правління ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що у відповідності до договору купівлі-продажу від 01.12.1993 КП № 226, посвідченого нотаріусом Першої державної нотаріальної контори м. Черкаси за реєстровим № 3-5951 та акту приймання-передачі майна цілісного майнового комплексу підприємства «Черкаський шовковий комбінат» від 09.02.1994, ФДМУ видано ПАТ «Черкаський шовковий комбінат» свідоцтво про власність цілісного майнового комплексу, до складу якого входить в тому числі гуртожиток по [ADDRESS] . 01.01.2023 між ПрАТ «ЧШК» (надалі - Орендодавець) та ДП «РЕУ ЧШК» ПрАТ «ЧШК» (надалі - Орендар) укладено договір оренди № 143, у відповідності до п. 1.1 якого Орендодавець, який являється власником передав, а Орендар прийняв в оренду житлові приміщення, в тому числі й гуртожиток по [ADDRESS] . З 07.10.1998 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в кімнаті [ADDRESS] , однак у ній не проживають з травня 2021 року. Перешкод у користуванні кімнатою їм ніхто не чинив. Будь-яких заяв до ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» як до власника житлового приміщення, до ДП «РЕУ ЧШК» ПрАТ «ЧШК» як орендаря даного житлового приміщення чи паспортного столу стосовно того, що відповідачі не проживатимуть в кімнаті з поважних причин чи прохання закріпити за ними спірне житло також не надходило. Тому, посилаючись на ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, позивач просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] . За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.08.2023 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник ПрАТ «Черкаський\~шовковий комбінат»\~-\~адвокат Білий\~М.М. не з`явився, 04.09.2023 подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, проте поштові відправлення були повернуті на адресу суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались, клопотань про відкладення або про розгляд справи без їх участі на адресу суду не надходило. Представник третьої особи - ДП «РЕУ ЧШК» ПрАТ «ЧШК» не з`явився, 16.08.2023 подав письмові пояснення, в яких підтримав позовні вимоги. З урахуванням положень частини 8 статті 178, частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ПрАТ «ЧШК» є власником гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до картки реєстрації особи (Форма 16) та адресної картки (Форма 17) в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] з 07.10.1998 зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Зазначене також підтверджується довідкою ДП «РЕУ-ЧШК» ПрАТ «ЧШК». З Актів про не проживання особи за місцем реєстрації, складених представником ДП «РЕУ ЧШК» ПрАТ «ЧШК» Царук А.Г. та підписаних мешканцем кімнати [ADDRESS] [PERSON] ,вбачається, що за адресою: [ADDRESS] починаючи з 01.05.2021 [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають. За останні шість місяців [PERSON] та [PERSON] були відсутні, місце їх перебування невідоме. На підприємстві ПрАТ «ЧШК» не працюють. За житлово-комунальні послуги не платять. Заява на тимчасовий виїзд і залишення за собою житлового приміщення в ДП «РЕУ-ЧШК» ПрАТ «ЧШК» відсутня. Обставин, які б перешкоджали відповідачам проживати в кімнаті [ADDRESS] , судом не встановлено. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Правовідносини, що виникають у зв`язку з наймом житла регулюється Житловим кодексом та іншими актами житлового законодавства (частина 1 статті 3 ЖК України). Відповідно до статті 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні без поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Положеннями статті 72 ЖК УРСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Тобто, виходячи з вказаних положень закону, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у випадку, коли вона була відсутня в ньому понад шість місяців і без поважних причин. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] тривалий час, а саме з 01.05.2021, не проживають в кімнаті [ADDRESS] , із заявами до ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат», як до власника житлового приміщення, до ДП «РЕУ-ЧШК» ПрАТ «ЧШК», як орендаря даного житлового приміщення, про тимчасове не проживання в кімнаті з поважних причин чи прохання закріпити за ними спірне житло не зверталися, відтак, підстави для збереження за ними цього житлового приміщення відсутні, тому, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~684,00 грн., тобто по 1 342,00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved