Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Педину О.А. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що сторони спільно проживають в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить сторонам, [PERSON] та [PERSON] , на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному. Згідно з технічним паспортом квартира розташована на 2-му поверсі 3-поверхового будинку та складається з 2-х кімнат житловою площею 27,7 кв. м, у тому числі: 1-а кімната - 15,9 кв.м під літерою 4, 2-а кімната - 11,8 кв.м під літерою 5, ванної (сполученої) площею 2,8 кв.м під літерою 2, кухні площею 4,4 кв. м під літерою 3, коридору площею 2,6 кв. м під літерою 1. Кімнати є суміжними. Квартира обладнана балконом (терасою) 0,9 кв. м. Загальна площа квартири складає 38,4 кв.м. Особовий рахунок для оплати за житлово-комунальні послуги зареєстровано на позивача. Відповідач не виконує зобов`язань з оплати своєї частки за спожиті ним житлово-комунальні послуги позивача, як єдиний власник особового рахунку, вимушена сплачувати в повному обсязі рахунки від надавачів відповідних житлово-комунальних послуг, щоб попередити утворення заборгованості, що у свою чергу призводить до застосування санкцій з боку відповідних надавачів житлово-комунальних послуг (нарахування пені, штрафів тощо). На даний час квартира в натурі не поділена, порядок фактичного користування кімнатами не встановлено, особовий рахунок між позивачем та відповідачем не розділено, добровільної згоди позивача з відповідачем щодо порядку сплати за спожиті житлово-комунальні послуги не досягнуто. З огляду на вказане з метою подальшого поділу особового рахунку за сплату житлово-комунальних послуг, позивач звернулася до суду та просить встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] між співвласниками квартири, а саме: виділити у користування позивачу житлову кімнату площею 15,9 кв. м під літерою 4, з якої є вихід на балкон, площею 0,9 кв.м у квартирі за адресою: [ADDRESS] ; виділити у користування відповідачу житлову кімнату площею 11,8 кв.м під літерою 5, вхід до якої здійснюється через кімнату, площею 15,9 кв.м під літерою 4, у квартирі за адресою: [ADDRESS] ; інші приміщення, а саме: ванну площею 2,8 кв. м під літерою 2, кухню площею 4,4 кв. м під літерою 3, коридор площею 2,6 кв. м під літерою 1, частину сараю літ. "Б" площею 5,6 кв. м з погребом площею 2,6 кв. м у квартирі за адресою: [ADDRESS] , залишити в спільному користуванні між позивачем та відповідачем. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.05.2023 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Відповідач відзиву на позов не надав. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання учасники справи не з`явилися. 02.11.2023 судом отримано заяву (вх. №89077) представника позивача [PERSON] адвокат Педина О.А., діючого на підставі довіреності від 07.02.2023, згідно якої останній просив розгляд справи здійснювати у відсутність позивача та її представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, щодо винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач [PERSON] вкотре у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки у судове засідання не повідомив, жодних заяв від нього не надходило, відзиву не надав, а тому суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував щодо такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносинам, врегульованим ст. ст. 319, 356, 358 ЦК України та нормами ЖК Української РСР в частині користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить довідка ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання 1» вих. №450 від 23.03.2023 (а.с. 7). Квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному, що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 27.06.1996. КП «ВООБТІ» 06.02.2007 зареєстровано право приватної власності за [PERSON] , [PERSON] - і записано в реєстр. книгу №724 реєстр. №1077/73617 (а.с. 11). Як вбачається із технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого станом на 16.08.2017, вказана квартира розташована на другому поверсі триповерхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 27,7 кв.м, у тому числі: 1-а кімната - 15,9 кв.м, 2-а кімната - 11,8 кв.м ванної (сполученої) площею 2,8 кв.м, кухні площею 4,4 кв.м, коридору площею 2,6 кв.м. Квартира обладнана балконом 0,9 кв. м. Загальна площа квартири становить 38,4 кв.м (а.с. 12-14). На підтвердження обставин щодо одноособового утримання. квартири, оплати житлово-комунальних послуг позивач [PERSON] надала ряд квитанцій про оплату нею житлово-комунальних послуг, а також відомості щодо відкриття наїї ім`я особового рахуноку (а.с. 7 зворот, 8 9, 10). Наразі позивач\~просить встановити\~порядок користування\~квартирою [ADDRESS] . У статті 41 Конституції України закріплено одне із основоположних прав людини і громадянина - непорушність права власності, відповідно до якого кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Згідно положень ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири; у протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. У даному випадку судом встановлено, що сторони набули право спільної часткової власності на спірну квартири, але на теперішній час не досягли згоди щодо порядку користування приміщеннями спірної квартири. Враховуючи відсутність взаємної згоди сторін на здійснення права спільної часткової власності, неможливість у добровільному порядку встановити порядок користування спільним майном, а також право сторін на судовий захист, з метою усунення спорів та конфліктів між співвласниками, суд вважає необхідним встановити порядок користування спірною квартирою, задовольнивши позовні вимоги позивача. У випадку встановлення порядку користування квартирою, застосування критерію необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення із забезпеченням відповідності ідеальних часток реальним не є обов`язковим. Суд може виділити в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно, із відхиленням в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність в даному випадку. Таке рішення суду не змінює розмір часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників (правова позиція Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 363/928/16-ц). Зазначене також узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15. З урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає, що запропонований позивачем порядок користування спільним майном буде відповідати інтересам співвласників, не порушуватиме їх прав. При цьому, такий порядок користування не перешкоджає сторонам в подальшому вирішувати будь-які питання щодо здійснення права спільної часткової власності. З огляду на викладене вище, враховуючи технічні характеристики житлового приміщення та положення чинного законодавства, суд вважає за доцільне та справедливе встановити такий порядок користування квартирою [ADDRESS] , між співвласниками квартири, а саме: виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 15,9 кв.м, з якої є вихід на балкон, площею 0,9 кв.м; виділити у користування [PERSON] житлову кімнату площею 11,8 кв.м, вхід до якої здійснюється через кімнату, площею 15,9 кв.м; інші приміщення, а саме: ванну площею 2,8 кв.м, кухню площею 4,4 кв.м, коридор площею 2,6 кв.м, частину сараю літ. "Б" площею 5,6 кв.м з погребом площею 2,6 кв.м, - залишити в спільному користуванні. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 858,88 грн у відшкодування сплаченого судового збору.

Outcome: approved