Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що З 20.02.2023 року його прийняли на роботу до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг». 18.07.2023 року його звільнили з AT «СМНВО-Інжиніринг» за власним бажанняіу ст.38 КЗпП України. Відповідач останнім часом виплачував заробітну плату не регулярно, а згодом перестав платити. Внаслідок чого станом на день звільнення за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 9712,62грн., яку виплатити йому відмовилися. Що підтверджується корінцем за липень. Після звільнення розрахунковий лист, в якому зазначались суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні), не видавався. На його звернення до відповідача щодо отримання довідки про загальну суму заборгованості по заробітній платі, отримано усну відповідь, що такі довідки не видаються, оскільки сума заборгованості по заробітній платі підтверджується виданими працівнику корінцями, які є розрахунковими листами. Відповідач відмовляється сплатити йому заборгованість, чим грубо порушує вимоги Кодексу законів про працю в ч.5 ст.97, де визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку і не може бути поставлена в залежність від здійснення інших платежів. З такими діями відповідача він категорично не погоджується, адже відповідно до статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відтак, середній заробіток слід обраховувати за період з 19.07.2023 року по день подання позову 28.09.2023 року включно та виходити з наступного. Середній заробіток працівника визначається відповідно ст.27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами передбаченими положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом І п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються, із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадку передбаченим чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Він звільнився у липні 2023 року, отже, згідно до розрахункових листів та відповідно до порядку визначеного постановою КМУ №100 заробітна плата та фактично відпрацьовані робочі дні позивача за два останні місяці, що передували звільненню становлять: за травень 2023 року - 9582,47грн., 109 код - 21 р.д., за червень 2023 року - 9622,22грн., код 109 - 21 р.д., що в сумі складає 19202,69грн. / 42 р.д. = середньоденна заробітна плата 457,21грн. Затримка виплати заробітної плати склала 52 днів з наступного робочого дня після звільнення (з 19.07.2023 року по 28.09.2023 року) по день подачі позову: липень 2023 року - 9 р.д., серпень 2023 року - 23 р.д., вересень 2023 року - 20 р.д. враховуючи п`ятиденний робочий тиждень. Таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню становить (457,21грн.х52 днів) = 23774,92грн. Позивач просить суд ухвалити рішення яким стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 9712,62грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 23774,92грн. та по день ухвалення рішення. Від представника Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що для повного та об`єктивного розгляду справи та на виконання вимог ухвали Суду від 29.09.2023р. у справі 592/14645/23 Товариство надає суду довідку про заробітну плату колишнього працівника AT «СМНВО-Інжиніринг» [PERSON] від 16.10.2023 року №16-07/714, відповідно до якої сума заробітної плати, що підлягає виплаті на дату видачі довідки (за вирахуванням ПДФО та військового збору) [PERSON] складає 9712грн.62коп. Також, для повного та об`єктивного розгляду справи та на виконання вимог ухвали суду від 29.09.2023 року у справі 592/14645/23 Товариство надає суду довідку про середньоденну заробітну плату колишнього працівника AT «СМНВО-Інжиніринг» [PERSON] від 16.10.2023 року №16-07/713, відповідно до якої середньоденна заробітна плата (без відрахування ПДФО та військового збору) позивача склала 442грн.22коп. Щодо кількості днів з яких виходить позивач при вирахуванні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку. Товариство вважає за необхідне повідомити, що відповідно до наказу Товариства №46 від 31.05.2023 року встановлений факт дії в Товаристві режиму неповного робочого часу, а саме дводенного робочого тижню з робочими днями: понеділок, вівторок, з 05.06.2023 року. Позивач звільнився 18.07.2023 року, а до суду позивач звернувся 28.09.2023 року, таким чином період затримки розрахунку при звільненні слід вираховувати з 24.07.2023 року (перший робочий день Товариства після звільнення позивача) по 26.09.2023 року (останній робочий день Товариства, що передував зверненню позивача до суду). Таким чином, кількість робочих днів, що становлять собою час затримки розрахунку при звільненні, з урахуванням наказу №46, станом на 26.09.2023 року складе 20 робочих днів, а саме: липень 2023 року 3 робочих дні, серпень 2023 року 9 робочих днів, вересень 2023 року 8 робочих днів. Середньоденна заробітна плата позивача склала 442грн. 22коп. (без відрахувань податків та обов`язкових платежів). Таким чином, у разі задоволення судом позовних вимог позивача про стягнення з Товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, сума що підлягає стягненню з Товариства становить - 8844грн. 40коп. (20 робочих днів (з 24.07.2022 року (перший робочий день Товариства після звільнення позивача) по 26.09.2023 року (останній робочий день Товариства, що передує дню звернений позивача до суду) х 442грн. 22коп. (середньоденна заробітна плата позивача па день звільнення). Із суми 8844грн. 40коп. підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір (відповідно до вимог Податкового кодексу України). Товариство заперечує щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з наступних підстав. Згідно із ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин\~в\~умовах\~воєнного стану»\~заробітна\~плата\~виплачується працівнику\~на\~умовах,\~визначених\~трудовим\~договором.\~Роботодавець\~повинен\~вживати всіх\~можливих\~заходів\~для забезпечення\~реалізації\~права\~працівників на\~своєчасне\~отримання\~заробітної плати.\~Роботодавець\~звільняється\~від відповідальності\~за\~порушення\~зобов`язання\~щодо\~строків\~оплати праці,\~якщо\~доведе,\~що\~це\~порушення сталося\~внаслідок\~ведення\~бойових дій\~або\~дії\~інших обставин\~непереборної\~сили.\~Звільнення\~роботодавця\~від відповідальності\~за\~несвоєчасну\~оплату праці\~не\~звільняє\~його від\~обов`язку\~виплати\~заробітної\~плати.\~У\~разі\~неможливості своєчасної\~виплати\~заробітної\~плати внаслідок\~ведення\~бойових\~дій,\~строк\~виплати\~заробітної плати\~може\~бути\~відтермінований до\~моменту\~відновлення\~діяльності підприємства.\~Відповідно\~до\~ст.14-1\~Закону\~України\~«Про торгово-промислові\~палати\~в\~Україні» Торгово-промислова\~палата\~України\~та уповноважені\~нею\~регіональні\~торгово-промислові\~палати\~засвідчують\~форс-мажорні\~обставини\~(обставини\~непереборної\~сили)\~та\~видають\~сертифікат про\~такі\~обставини\~протягом семи\~днів\~з\~дня звернення\~суб`єкта\~господарської\~діяльності\~за собівартістю.\~В\~обґрунтування\~наявності обставин\~непереборної\~сили\~(форс-мажорних\~обставин),\~які\~спричинили\~порушення зобов`язання\~Товариства\~по\~своєчасній виплаті\~заробітної\~плати\~є надзвичайність\~та\~невідворотність\~військової агресії\~російської\~федерації\~проти України.\~Товариство\~не\~могло передбачити\~можливість\~початку\~ведення військових\~дій\~на\~території Сумської\~області,\~а\~тому\~не могло\~достатньо\~підготуватися\~до них:\~налагодити\~додаткові\~шляхи постачання\~своєї\~продукції,\~створити\~альтернативні\~логістичні ланцюги\~для\~постачання\~матеріалів,\~сировини\~та\~технологічного обладнання,\~які\~виготовлялися\~контрагентами з\~Південно-Східних\~областей\~України.\~Як\~вбачається\~з листа\~Торгово-промислової\~палати\~України\~від 28\~лютого\~2022\~року\~№2024/02.0-7.1,\~палата\~засвідчила\~форс-мажорні\~обставини\~(обставини\~непереборної\~сили)\~військову\~агресію\~російської федерації\~проти\~України,\~що\~стало\~підставою введення\~воєнного\~стану\~з 24\~лютого\~2022\~року.\~30\~листопада\~2022\~року\~Сумською\~Торгово-промисловою\~палатою\~було\~видано AT\~«CMHBO-\~Інжиніринг»\~сертифікат\~№5900-22-1596,\~яким\~засвідчено\~форс-мажорні\~обставини\~(обставини\~непереборної\~сили),\~а\~саме,\~забезпечення\~граничного\~строку розрахунків\~за\~операціями\~резидентів з\~експорту\~товарів,\~а\~саме\~зарахування грошових\~коштів\~на\~рахунки резидентів\~у\~банках\~України у\~строки,\~зазначені\~в\~договорах,\~але\~не\~пізніше строку\~та\~в\~обсязі,\~встановлених\~Національним\~банком України.\~24\~січня\~2023\~року\~Сумською\~Торгово-промисловою\~палатою\~було\~видано AT\~«CMHBO\~-\~Інжиніринг»\~сертифікат\~№5900-23-0322,\~яким\~засвідчено\~форс-мажорні\~обставини\~(обставини\~непереборної\~сили).\~13\~лютого\~2023\~року\~Сумською\~Торгово-промисловою\~палатою\~було\~видано AT\~«CMHBO\~-\~Інжиніринг»\~сертифікат\~№5900-23-0741,\~яким\~засвідчено\~форс-мажорні\~обставини\~(обставини\~непереборної\~сили).\~Виходячи\~з\~зазначених норм,\~які\~на\~даний час\~(в\~період\~воєнного\~стану)\~регулюють\~трудові\~відносини,\~роботодавець\~звільняється\~від відповідальності\~за\~несвоєчасну\~виплату всіх\~належних\~грошових\~сум звільненому\~працівнику\~у\~зв`язку з обставинами непереборної сили, які дійсні на момент такого порушення. Отже, враховуючи ч.3 ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» Товариство звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці передбаченого ст.117 КЗпП України, адже це порушення допущено саме внаслідок дії обставин непереборної сили - військової агресії росії проти України. Просять суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання - Інжиніринг» в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні -відмовити. Від представника позивача [PERSON] адвоката Супрун Д.В. надійшли до суду письмові пояснення. Представник позивача зазначив, що надані відповідачем копії сертифікатів Сумської торгово-промислової палати стосуються зобов`язань відповідача, які не є предметом даного судового провадження та містять конкретні відомості про неможливість виконання конкретних зобов`язань, як то обмеження права виїзду за кордон військовозобов`язаних осіб чи заборона у здійсненні певних валютних операцій. Разом з тим, зазначені обставини жодним чином не свідчать про неможливість виконання зобов`язання із виплати заробітної плати. Відповідачем не надано жодних доказів неможливості виконання саме цього зобов`язання, як то відсутність грошових коштів та неможливість їх залучення чи то неможливість використання наявних грошових коштів. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що військова агресія росії проти України безпосередньо та вкрай негативно позначилась на забезпеченні функціонування більшості підприємств, завдавши нищівного удару по логістичних ланцюгах збуту продукції. За результатом терористичних дій агресора, направлених на знищення виробничої інфраструктури України, через масові обстріли об`єктів критичної інфраструктури значно знижено виконання замовлень за рахунок яких можливо було б забезпечити вчасну виплату заробітної плати всім працівникам Товариства. Після звільнення позивача, в той період, коли виникла безпідставна затримка розрахунку, підприємство функціонувало і платило іншим робітникам зарплату в значних обсягах, а територія нашого міста не перебувала ні в окупації, ні в зоні бойових дій. За період, коли позивач чекав свій розрахунок від відповідача, останнім, лише за грудень 2022 року - березень 2023 року, червень - серпень 2023 року було сплачено заробітної плати на понад 57 мільйонів гривень, що вказує, що борг перед позивачем був незначним для відповідача, а його непогашення є лише наслідком недобросовісної поведінки останнього. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі №1-5/2012. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання - Інжинірінг», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити як такі, що ґрунтуються на законі та підтверджуються належними та допустимими доказами. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Суд установив, що позивач [PERSON] з 20.02.2023 року по 18.07.2023 року перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг». 18.07.2023 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] . Відповідно до статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В день звільнення позивача АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Як вбачається\~з\~довідки\~про заробітну\~плату\~колишнього\~працівника Акціонерного\~товариства\~«Сумське\~машинобудівне науково-виробниче\~об`єднання\~-\~Інжиніринг» [PERSON] (цех 345 т.н. 2859) №16-07/714 від 16.10.2023 року, яка надана відповідачем до відзиву, заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] , становить 9712грн.62коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі станом на 16.10.2023 року в розмірі 9712грн.62коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Згідно з ч.1 ст.117\~КЗпП\~України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені , при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відповідно до довідки наданої відповідачем про середньоденну заробітну плату колишнього працівника АТ «СМНВО-Інжиніринг» [PERSON] (цех 345 т.н. 2859) №16-07/713 від 16.10.2023 року середньоденна заробітна плата позивача становить 442грн.22коп. Так, позивач вважає, що середній заробіток слід обраховувати з 19.07.2023 року по день ухвалення рішення, враховуючи п`ятиденний робочий тиждень. Суд не погоджується із доводами позивача в цій частині, що середній заробіток слід обраховувати з урахуванням п`ятиденного робочого дня. Представник відповідача надав копію наказу №46 від 31.05.2023 року для обчислення кількості робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до якого встановлений факт дії в Товаристві режиму дводенного робочого тижню з робочими днями: понеділок, вівторок з 05.06.2023 року. Затримка виплати заробітної плати склала 31 робочих днів з наступного робочого дня після звільнення з урахуванням робочих днів (з 24.07.2023 року по 06.11.2023): липень 2023 року 3 робочих дні, серпень 2023 року 9 робочих днів, вересень 2023 року 8 робочих днів, жовтень - 10 робочих днів, листопад 01 робочий день. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 13708грн.82коп.(442грн.22коп.х31 дн.). Доводи представника АТ «СМНВО - Інжиніринг» з приводу того, що товариство звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, адже це порушення допущено саме внаслідок військової агресії росії проти України, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2021.02.0-7 є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), не заслуговують на увагу, так як роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Крім того, вимоги закону не змінювалися, діюче законодавство зобов`язує роботодавця своєчасно виплачувати працівнику заробітну плату. Надані представником АТ «СМНВО - Інжиніринг» копії сертифікатів Сумської торгово-промислової палати стосуються зобов`язань відповідача, які не є предметом даного судового провадження та містять конкретні відомості про неможливість виконання конкретних зобов`язань. Разом з тим, зазначені обставини жодним чином не свідчать про неможливість виконання зобов`язання із виплати заробітної плати. Відповідачем не надано жодних доказів неможливості виконання саме цього зобов`язання, як то відсутність грошових коштів та неможливість їх залучення чи то неможливість використання наявних грошових коштів. Щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі при звільненні суд зазначає наступне. У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц (провадження №14-623цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до\~ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. Заборгованість по заробітній платі станом на час звільнення становила 9712грн.62коп. Відповідач має складний фінансовий стан внаслідок запровадженого воєнного стану в Україні та зумовленою ним неможливістю здійснювати свою господарську та підприємницьку діяльність в повному обсязі. Отже, вбачається очевидна неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості (сума середнього заробітку перевищує суму заборгованості), а тому суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат в розмірі 10000грн. З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання -\~Інжиніринг» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10000грн. На підставі ст.141\~ЦПК\~України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073грн.60коп.

Outcome: partial