Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Представник позивача - адвокат Хатковий А.В., в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою у якій просить суд: - визнати недійсною заяву про відмову від прийняття спадщини [PERSON] , яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інною Петрівною; - визначити [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у виді сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2147,20 грн. В обґрунтування позову зазначав, що [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . За життя, а саме 13 вересня 2005 року, вона склала заповіт, яким усе своє майно на день смерті заповідала [PERSON] та її сестрі [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий №7124981000:03:001:0137, площею 0,2734 га, розташованої за тією ж адресою та наданої для ведення особистого селянського господарства. Спадкова справа була заведена у приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч Інни Петрівни. [PERSON] із сестрою [PERSON] мали намір вдвох прийняти спадщину після смерті своєї матері у рівних частинах. Однак, поспілкувавшись із сестрою, яка на той час мала намір розлучитися зі своїм чоловіком [PERSON] , з яким не проживає з 2018 року (надалі відповідач), проте тривалий час не наважувалася цього зробити, так як проживала разом зі своїми дочками та онуками в будинку, що належав чоловікові, [PERSON] прийняла рішення про те, що її сестрі будинок необхідніший, так як у [PERSON] є житло. Сестра [PERSON] хоч і перебувала у шлюбі з [PERSON] , який був не розірваний, однак спільного побуту вони не мали вже близько чотирьох років. Так, останній покинув її сестру та переїхав жити до смт. Маньківка, де одразу почав проживати у незареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, веде з нею спільне господарство та має з нею фактичні шлюбні відносини. Сестра [PERSON] хоч і сильно переживала з приводу даної ситуації, але не мала змоги переїхати від чоловіка, так як іншого житла не мала. Крім того, хоч будинок і був особистою власністю [PERSON] , однак за час перебування у шлюбі вони зробили у ньому ремонт, умеблювали та облаштували побутовою технікою, тому вона певний час не поспішала переїздити з нього. В свою чергу [PERSON] категорично заявив [PERSON] , що у разі подання нею заяви про розлучення, він вижене її з дому. Беручи до уваги вище наведені факти вона не подавала заяву про розлучення, хоча неодноразово хотіла це зробити. Після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] (батько - [PERSON] , помер [INFO] , тобто трохи більше ніж за півроку до матері), беручи до уваги потребу [PERSON] в помешканні для того щоб розлучитися з чоловіком, вони домовилися про те, що [PERSON] продасть їй свою частину домоволодіння і вона зможе там спокійно проживати. Проте проконсультувавшись у нотаріуса вони зрозуміли, що у разі прийняття спадщини ними обома вони понесуть подвійні витрати на оформлення свідоцтв про право на спадщину. У разі оформлення частини спадщини, визначеного заповітом, на [PERSON] та подальшого відчуження домоволодіння сестрі, вони також будуть нести додаткові витрати. Відносини з сестрою у [PERSON] завжди були дуже довірливі та близькі, тому [PERSON] без сумніву погодилася на варіант, що спадщину після матері, оформить сама [PERSON] , яка з часом відшкодує їй вартість 1/2 частини будинку та земельної ділянки, на якій він знаходився. Виконуючи їхню домовленість, [PERSON] підписала у нотаріуса відмову від спадщини на користь [PERSON] [INFO] року, раптово, у віці 45-ти років, сестра [PERSON] -- [PERSON] помирає. Важко описати стан [PERSON] , адже ще не оговтавшись від смерті батька та матері вона несподівано втратила ще й сестру. На поминальному обіді в колі родичів та близьких друзів багато згадували і говорили про сестру та батьків. Серед іншого постала й тема про те, що сестра мала намір переїздити до батьківської хати, для цього [PERSON] навіть відмовилася від спадщини на її користь. Тоді [PERSON] хтось порадив невідкладно звернутися до нотаріуса та написати заяву про прийняття спадщини після матері, відкликавши попередню заяву про відмову, так як строк на це ще був. Через декілька днів [PERSON] зателефонувала до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П., в якої була заведена спадкова справа, з метою записатися на прийом. В телефонному режимі, вона повідомила [PERSON] про те, що вона сама захворіла на Covid-19, та найближчим часом не працюватиме. [PERSON] перебувала у шоковому стані після смерті трьох близьких їй людей, тобто перебувала під впливом тяжких обставин та не могла критично та адекватно оцінювати обстановку. Тому вона вирішила відкласти вирішення цього питання на пізніше. Крім того вона була впевнена, що подання заяви про прийняття спадщини можливе лише до того нотаріуса, у якого вже заведена спадкова справа. А вона сама на той час хворіла і прийому громадян не здійснювала. Про те, що заяву можна оформити і у іншого нотаріуса та направити поштою [PERSON] роз`яснено не було. У сестри залишилося дві дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Смерть [PERSON] була несподіванкою та не меншим ударом для всієї родини: [PERSON] , її дочок та онуків ( [PERSON] та [PERSON] - дітей [PERSON] ). Всі досі не оговталися від цього горя. Тому вирішення питання спадкування довгий час було останнім, про що вони думали. [PERSON] підписала заяву про відмову від прийняття спадщини, на користь своєї сестри [PERSON] , лише з тією умовою та бажанням, щоб вказаний будинок залишився її сестрі, а в подальшому її дітям. Однак вона ніяким чином не могла передбачити те, що сестра раптово помре, навіть не встигнувши оформити право власності на спадкове майно. Також не могла передбачити те, що її діти відмовляться від спадщини на користь свого батька, який навіть не був на похороні своєї дружини. [PERSON] категорично не бажала, щоб вказане майно успадкував [PERSON] так, як перебувала та перебуває з останнім у вкрай неприязних відносинах і не могла та не може пробачити [PERSON] , що останній покинув сестру та пішов до іншої жінки, крім того вже після розірвання фактичних шлюбних відносин знущався з сестри морально. Тобто, її волевиявлення полягало виключно у тому, щоб спадкове майно "дісталось" лише сестрі [PERSON] або її дітям. За інших умов вона б ніколи не відмовилась від своєї частки спадкового майна. Тобто, в даному випадку волевиявлення [PERSON] виражене в зазначеній заяві, не відповідало її внутрішній волі, а тому є всі правові підстави для звернення до суду з позовом про визнання недійсною заяви про відмову від спадщини та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає даний правочин - заяву про відмову від прийняття спадщини, недійсним у зв`язку з тим, що він [PERSON] був вчинений під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення, що полягає у ненастанні бажаних нею наслідків задля вчинення такого правочину. Відповідачем [PERSON] у встановлений судом строк, подано відзив на позовну заяву з доказами його направлення іншим учасникам справи, у якому він вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Відзив мотивовано наступним. Відповідач вважає, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а саме, що заява про відмову від прийняття спадщини була складена [PERSON] внаслідок помилки щодо природи вказаного правочину, її прав та обов`язків.Вважає, що [PERSON] , скористалась своїм правом на відмову від спадщини, власноручно підписала заяву про відмову від прийняття спадщини, чим висловила свою волю щодо спадкового майна. При прийнятті заяви [PERSON] нотаріусом роз`яснено юридичні наслідки такої відмови та зміст статей 225, 229-231, 233, 1273-1275 ЦК України, що свідчать про обізнаність [PERSON] про свої права як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї. Правом на відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини [PERSON] не скористалась. Зміна думки [PERSON] щодо відмови від спадщини у зв`язку з невиконанням певних домовленостей у подальшому [PERSON] , на користь якої здійснена така відмова, не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання такої відмови недійсною, тому волевиявлення [PERSON] при підписанні заяви про відмову від прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] на користь [PERSON] було вільним та відповідало її внутрішній волі. Оскільки, заява про відмову від прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] на користь [PERSON] відповідала волі [PERSON] та [PERSON] усвідомлювала значення своїх дій, розуміла обставини, що мають істотне значення, а тому вчинення такої заяви не було вчинено внаслідок помилки чи під впливом обману, тяжких обставин та було спрямоване на реальне настання наслідків, що нею обумовлені. Щодо вимоги позивача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідач зазначає, що у нього дійсно погіршилися стосунки з дружиною [PERSON] та ними спільно було прийнято рішення щодо тимчасового окремого проживання. Однак, в подальшому, відносини між ним та дружиною налагодилися, вони будували спільні плани, мали спільний бюджет та ростили дочок. З дочками [PERSON] та [PERSON] у нього дуже хороші та теплі відносини.Позивач зазначає, що об`єктивною причиною того, що вона не прийняла спадщину після смерті своєї матері був її шоковий стан та хвороба самого нотаріуса, в якого була заведена спадкова справа.Однак, вищезазначені причини не можуть бути об`єктивними та поважними причинами не прийняття спадщини позивачем після смерті своєї матері. Доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, до позовної заяви не додано. Шоковий стан [PERSON] , про який зазначає представник позивача у позовній заяві, не є об`єктивною та поважною причиною пропуску шестимісячного строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та жодних доказів перебування позивача у неспроможному для подання заяви про прийняття спадщини стані, до позовної заяви не додано. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, з підстав зазначених у позовній заяві та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Вважала позов безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення. Представник третьої особи Черкаської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надіславши заяву про слухання справи за її відсутності, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Третя особа - приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П. у судове засідання не з`явилась, про час та дату слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. У судовому засіданні допитано свідка за клопотанням сторони позивача [PERSON] , яка суду пояснила, що знала про домовленість сестер, що все оформлять на [PERSON] , тому була написана відмова на її користь. Чоловік [PERSON] не проживав фактично з [PERSON] з 2018 року. Коли вона захворіла, то чоловік не брав участі у її лікуванні. У судовому засіданні допитано свідка за клопотанням сторони позивача [PERSON] , яка суду пояснила, що їй відомо про те, що [PERSON] подавала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь сестри для того, щоб заощадити на витратах по оформленню спадщини. З розмов їй відомо, що [PERSON] хотіла відкликати заяву про відмову від прийняття спадщини, але не змогла цього зробити, тому що захворів нотаріус. Їй відомо про те, що племінниця хотіла оформити на себе спадщину, але цього не зробила і водила позивача за носа. [PERSON] з чоловіком [PERSON] не проживали близько 4 останніх років, шлюб не розривали. У судовому засіданні допитано свідка за клопотанням сторони позивача [PERSON] , яка суду пояснила, що [PERSON] з [PERSON] домовились спадкове майно оформити на [PERSON] , щоб було дешевше. Коли померла [PERSON] , [PERSON] вирішила відкликати свою заяву щоб оформити спадщину, бо зрозуміла що її може оформити [PERSON] , однак не змогла відкликати заяву, тому що захворіла нотаріус. [PERSON] не проживав з [PERSON] з 2018 року, пішов жити до іншої жінки. У судовому засіданні допитано свідка за клопотанням сторони відповідача [PERSON] , яка суду пояснила, що її мати домовилась з сестрою [PERSON] , щоб після смерті бабусі оформити усе спадкове майно на її маму. Їй відомо про те, що тітка писала заяву про відмову від спадщини. Батько з мамою якийсь час не проживали, потім помирились, хотіли жити разом. Після смерті матері вона з сестрою звертались до нотаріуса та відмовились від своєї частки на користь батька, щоб не витрачати зайві кошти. Оригінали документів на будинок вона особисто передавала тітці щоб вирішити питання з оплатою комунальних послуг. Тітка у цьому будинку проживала близько двох років і робила якісь ремонти. Коли мама потрапила до лікарні, батько приїздив на три дні, давав кошти на ліки, яку суму не пам`ятає. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши наявні матеріали в справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15.04.2021 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме, що [PERSON] , [INFO] , уродженець ст. Малошуйка Онежського району Архангельської області Російської Федерації, який помер [INFO] в с. Білозір`я Черкаського району Черкаської області, є батьком [PERSON] , [INFO] . Встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Білозір`я Черкаського району Черкаської області, є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 18.05.2021 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.05.2021 року серії [NUMBER] . Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Білозірської сільської ради від 21.04.2022 року № 2118, за [PERSON] , яка померла [INFO] рахується житловий будинок по [ADDRESS] . На час відкриття спадщини крім померлої у домогосподарстві зареєстрована онука - [PERSON] [INFO] . Земельна ділянка розміром 0,2734 га приватизована. Державний акт на право приватної власності на землю видано, серія ЯЕ № 963535 від 15.02.2008 року. [PERSON] за життя склала заповіт 13.09.2005 року, який посвідчено секретарем Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Кузьменко Л.В. за зареєстровано у реєстрі за № 268, яким усе своє майно на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] та [PERSON] (позивачу у справі, прізвище якої до укладення шлюбу [PERSON] .) Згідно матеріалів спадкової справи № 113/2021, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , які надійшли від приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П. на запит суду, з заявою про прийняття спадщини звернулась 30.09.2021 року [PERSON] . [PERSON] звернулась 30.09.2021 року із заявою про відмову від прийняття спадщини. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.10.2021 року серії [NUMBER] . Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Білозірської сільської ради від 21.04.2022 року № 2116, [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На час відкриття спадщини, крім померлої у господарстві зареєстровані: чоловік [PERSON] , дочка - [PERSON] , дочка - [PERSON] , онука - [PERSON] , онук [PERSON] . Згідно актів обстеження від 20.04.2022 року та від 19.06.2023 року, які затверджено сільським головою Білозірської сільської ради В. Міцуком, [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживав більше 4 років (2018-2021 рр.) та не вів спільного господарства з дружиною. З копії матеріалів спадкової справи № 226/2023 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , які надійшли від Черкаської районної державної нотаріальної контори, які у свою чергу передано приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кондаковою Н.В., на запит суду, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулась 21.04.2022 року сестра [PERSON] , з заявами про відмову від прийняття спадщини звернулись 18.04.2022 року та 20.04.2022 року доньки [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Віріч І.П. від 24.11.2022 року № 58/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO] , оскільки відсутні правові підстави для видачі свідоцтва та [PERSON] 30.09.2021 року подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦК України особа може на власний розсуд як здійснювати своє цивільне право, так і використовувати його частково або не використовувати взагалі. Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які передбачені змістом суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права може відбуватися шляхом вчинення як фізичних, так і юридичних дій. Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу (частина п`ята статті 1274 ЦК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України упостанові від 06.11.2009 N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" відповідно достатей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Вказане узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 (провадження № 12-112гс18). Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звернувшись до суду з цим позовом, [PERSON] посилаючись на вчинення нею 30 вересня 2021 року відмови від прийняття спадщини після смерті матері під впливом помилки, щодо обставин, які мали істотне значення визначила правовою підставою позову правила статті 229 ЦК України. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України). Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. За змістом статті 229 ЦК України, під помилкою розуміється неправильне, помилкове, таке, що не відповідає дійсності уявлення особи про природу чи елементи вчинюваного нею правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність; властивостей і якостей речі, які значно знижують можливість використання за цільовим призначенням. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Не є істотною помилка в мотивах правочину, тобто, в причинах, які спонукали до його укладення, крім випадків, встановлених законом. Недійсність правочину є тією рисою, що притаманна правочину у момент його вчинення, а не у зв`язку з обставинами, що виникли пізніше. Позивач обґрунтовує вимогу про визнання відмови від прийняття спадщини після смерті своєї матері на користь сестри [PERSON] від 30 вересня 2021 року тим, що вказана відмова вчинена нею під впливом помилки, щодо обставин, які мали істотне значення, а саме позивач, відмовляючись від прийняття спадщини бажала щоб спадщину успадкувала саме її сестра та у будинку матері у подальшому проживала зі своїми дітьми та онуками. Однак позивач ніяк не могла передбачити того, що сестра раптово помре та її дочки відмовляться від прийняття спадщини після смерті матері і єдиним спадкоємцем першої черги залишиться її чоловік, відповідач у справі, з яким вона має неприязні відносини. Суд зазначає, що зазначені позивачем обставини, які мали істотне значення, щодо яких, як вказує позивач, вона помилялась, ще не існували на момент вчинення правочину, а виникли у майбутньому, тому суд приходить до висновку, що на виконання загальних засад цивільного судочинства щодо змагальності сторін, процесуального обов`язку щодо подання доказів та доведеності перед судом їх переконливості, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, що заява про відмову від прийняття спадщини була складена нею внаслідок помилки щодо природи вказаного правочину, її прав та обов`язків. У заяві про відмову від прийняття спадщини зазначено, що [PERSON] текст заяви особисто прочитаний, правові наслідки написання заяви їй зрозумілі, будь-яких нез`ясованих питань на момент підписання заяви у неї не має. Текст заяви містить роз`яснення вимог законодавства, в тому числі і посилання на ст. 1273 ЦК України. Власноручність підписання цієї заяви позивачем не оспорюється та підтверджено нею особисто в судовому засіданні. Сам зміст заяви свідчить про те, що спадкоємець в повній мірі усвідомлювала правову природу та наслідки її написання Враховуючи презумпцію знання законодавства відповідно до ч.2 ст.68 Конституції України, нездійснення своїх прав щодо відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини та можливе недостатнє роз`яснення нотаріусом прав та наслідків у разі не відкликання заяви, не свідчить про їх порушення з метою захисту в судовому порядку. При цьому, зміна думки щодо відмови від спадщини у зв`язку із ненастанням бажаних для позивача наслідків, не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання такої відмови недійсною. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини через її недоведеність позивачем. Щодо вимоги позивача про надання додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, то вона заявлена разом із вимогою про визнання заяви про відмови від прийняття спадщини недійсною та є похідною від неї, а тому підстави для її задоволення відсутні. Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а тому понесені позивачем судові витрати не підлягають до відшкодування відповідачем.

Outcome: dismissed