Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Заявник звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м.Сімферополь Автономної республіки Крим, у віці 69 років, покликаючись, що встановлення факту смерті в судовому порядку необхідне для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та видачі свідоцтва про смерть. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 30 жовтня 2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження по справі. У судове засідання призначене на 14:30 год 31 жовтня 2023 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення такого. Заявник скористалися правом наданим ч.3\~ст.211 ЦПК України, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, таку підтримує та просить задоволити. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. За приписами ст.ст.2, 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Суд наголошує, що позивачем не подано жодного рішення про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник, [PERSON] , [INFO] , який є рідним сином померлої [PERSON] , [INFO] (факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ) звертаючись до суду, факт смерті матері підтверджує: Довідкою про смерть №С-01837 від 29.03.2022 року та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , що були видані Отделом регистрации смерти г.Симферополя Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крим, а також копією рахунку на поховання № 310 від 22.03.2022 року. У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 759/1443/22 сформульовано правову позицію, що суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. Документи, видані органами та установами (зокрема, закладами реєстрації актів цивільного стану), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 315 ЦПК України. Аналізуючи наведене, заявник зобов`язаний надати суду також й інші докази, які не отримані від органів тимчасово окупованій території. Такими доказами можуть бути: пояснення свідків, фототаблиці, фотокартки із захоронення, квитанції, акти прийому передачі, договори з ритуальними підприємствами, тощо. Досліджуючи виключно докази, надані органами, утвореними на тимчасово окупованій території, суд позбавлений можливості належним чином встановити факт смерті на непідконтрольній Україні території. Долучені рахунки-замовлення є не засвідчені у встановленому порядку та не дають можливість ідентифікувати обставини, необхідні для підтвердження вимог заявника. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про встановлення факту, що має юридичне значення та відсутність підстав для її задоволення. У матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Outcome: dismissed