Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

в січні 2023 року [PERSON] звернувся до Єланецького районного суду Миколаївської області з позовом, поданим в його інтересах адвокатом Максимено Вікторією Володимирівною, до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також стягнення аліментів на утримання останніх. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 05 серпня 2017 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 15 червня 2021 року розірвано. За час сумісного проживання у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Єланецької селищної ради №86 від 13 липня 2021 року місце проживання малолітніх дітей визначено разом з батьком. При цьому, відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, зокрема, не піклується про стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, не цікавиться обставинами їх життя, не утримує дітей матеріально. Враховуючи вказані обставини, позивач [PERSON] просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей, стягнути аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частки від усіх доходів відповідачки. 28 лютого 2023 року обумовлена цивільна справав порядку ст.31 ЦПК України надійшла до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 03 березня 2023 року було прийнято позов до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 01 вересня 2023 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду в відкритому судовому засіданні. Представник позивача адвокат Максименко В.В. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (у матеріалах справи наявна довідка про доставку SMS, згідно якої відповідачці було доставлено SMS-повідомлення про судове засідання, відповідно до поданої нею заяви про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення), про причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування виконавчого комітенту Єланецької селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши показання свідків [PERSON] , [PERSON] (допитані в судовому засіданні від 10 жовтня 2023 року), дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Так, відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, забезпечити здобуття нею освіти, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зазначене узгоджується з положеннями Закону України «Про охорону дитинства», ст.12 якого передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, п.2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При цьому, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30.03.2007 року). Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Водночас, згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч. 1 ст. 9 Конвенції). В рішеннях Європейського Суду з прав людини у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року та у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року висловлено наступне: оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як вбачається з матеріалів справи, з 05 серпня 2017 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 15 червня 2021 року розірвано. За час сумісного проживання у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Після припинення сімейних стосунків між сторонами діти залишилися проживати з батьком. Відповідно до рішення виконавчого комітету Єланецької селищної ради № 86 від 13 липня 2021 року місце проживання малолітніх дітей визначено разом з батьком. В той же час, з моменту припинення сімейних стосунків з позивачем, відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, зокрема: з дітьми не спілкується; не приймає жодної участі у їх вихованні та утриманні; не цікавиться життям, здоров`ям. За час проживання на території с. Кам`янка Вознесенського району Миколаївської області відповідачка зарекомендувала себе з негативної сторони, як особа, що схильна до зловживання спиртними напоями, вчинення сварок. З працівниками соціальних служб не співпрацювала. Вказані обставини знайшли своє повне підтвердження показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , а також письмовими матеріалами справи (а.с. 10, 11, 17, 19, 20, 21). Органом опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області наданий висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей, з огляду на те, що відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с. 140-143). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, підтвердивши їх доказами (фактичними даними) з дотриманням вимог ст.ст. 77, 78 ЦПК України. Між тим, відповідачкою не надано жодних доказів, що б вказували на поважність причин невиконання батьківських обов`язків в минулому та докази, що свідчать про її свідоме бажання виконувати ці обов`язки в майбутньому, зміни свого ставлення до дітей. Суд, з урахуванням положень ч. 2 ст. 171 СК України, не заслуховував думку малолітніх дітей щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки діти за віком та рівнем свого розвитку не можуть висловити вказану думку. Таким чином, враховуючи наявні докази, встановлені в судовому засіданні обставини, а також письмовий висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області щодо позитивного вирішення зазначеного питання, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її дітей, оскільки це буде відповідати інтересам останніх. З урахуванням вимог ст. 167 СК України дітей слід залишити проживати разом з батьком, оскільки підстави для передачі їх іншим особам відсутні. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Положення ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Ч.ч. 1, 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у платника рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Враховуючи вимоги ст.182 СК України, відсутність в матеріалах справи інформації про особу відповідачки, що б вказувала на можливості матеріально утримувати дітей, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей в розмірі - 1/3 частки від її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову та припиняється з досягненням дітьми повноліття. При цьому, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. (вимога про стягнення аліментів).

Outcome: approved