Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

12 вересня 2023 року адвокат Гливук Марина Іванівна звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ОКЛЕНД», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., який зареєстровано в реєстрі за №11352, про стягнення з [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження невідоме, РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце роботи: не працює, яка є Боржником за Кредитним договором № 033-26514-281013 від 28.10.2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги від якого перейшли до Нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», відповідно до Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №193/К від 09.02.2018 року. 09.02.2018 року укладеного Договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №09/02/2018, за яким ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» відступила право вимоги до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». В подальшому, 30.12.2020 року між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ТОВ «ФК УНО КАПІТАЛ», було укладено Договір факторингу №1-30/12 від 30.12.2020 року, на підставі якого ТОВ «ФК УНО КАПІТАЛ» набуло право нового кредитора. 27.01.2021 року між ТОВ «ФК УНО КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК ОКЛЕНД», було укладено Договір про відступлення прав вимоги №2-27/01, за яким ТОВ «ФК ОКЛЕНД», ідентифікаційний код юридичної особи: 44048193, місцезнаходження: 04060, місто Київ, вулиця Ризька, буд. 73-Г, офіс 7, набуло право Нового кредитора до Боржника за Кредитним договором №033-26514-281013 від 28.10.2013 року, у розмірі 29\~232,22 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 15\~500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач дізналася, що відносно неї приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. відкрито виконавче провадження №65294218 за заявою ТОВ «ФК ОКЛЕНД» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором у розмірі 29\~232, 22 грн. На виконання адвокатського запиту приватним виконавцем Куземченко А.С. було повідомлено, що 15.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №11352, та яким запропоновано стягнути з [PERSON] дата народження [INFO] , місце народження невідоме, РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце роботи: не працює, яка є Боржником за Кредитним договором № 033-26514-281013 від 28.10.2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги від якого перейшли до Нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», відповідно до Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №193/К від 09.02.2018 року. 09.02.2018 року укладеного Договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №09/02/2018, за яким ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» відступила право вимоги до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». В подальшому, 30.12.2020 року між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ТОВ «ФК УНО КАПІТАЛ», було укладено Договір факторингу №1-30/12 від 30.12.2020 року, на підставі якого ТОВ «ФК УНО КАПІТАЛ» набуло право нового кредитора. 27.01.2021 року між ТОВ «ФК УНО КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК ОКЛЕНД», було укладено Договір про відступлення прав вимоги №2-27/01, за яким ТОВ «ФК ОКЛЕНД», ідентифікаційний код юридичної особи: 44048193, місцезнаходження: 04060, місто Київ, вулиця Ризька, буд. 73-Г, офіс 7, набуло право Нового кредитора до Боржника за Кредитним договором №033-26514-281013 від 28.10.2013 року, у розмірі 29\~232,22 грн. Виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами та за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, нотаріального посвідченого кредитного договору. Крім того, в порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріусом вчинено виконавчий напис за кредитним договором, за яким минуло вже більше ніж три роки з дня виникнення права вимоги. Тому представник позивача звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 13 вересня 2023 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. (а.с. 21) Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ОКЛЕНД» про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження від 13 вересня 2023 року, в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, яке надійшло на адресу суду 31 жовтня 2023 року, відзиву на позовну заяву від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФКОКЛЕНД» до суду не надійшло. Треті особаПриватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., також повідомлялися належним чином про перебування у провадженні суду вказаної цивільної справи, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження від 13 вересня 2023 року, в ухвалі про відкриття провадження третім особам був наданий строк на подачу пояснення на позовну заяву, пояснень на позовну заяву від третіх осіб до суду не надійшло. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Так, письмовими матеріалами справи встановлено, що Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. відкрито виконавче провадження (ВП №65294218) за заявою стягувача про примусове виконання виконавчого напису №11352 виданого 15.03.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з боржника, яким є: [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ОКЛЕНД» заборгованості в розмірі 29232,22 грн. (а.с. 12) Виконавчий напис, який позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С.15 березня 2021 року, зареєстровано в реєстрі за № 11352. (а.с. 11) У виконавчому написі зазначено, що нотаріус на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172, про звернення стягнення з громадянина України, яким є [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження невідоме, РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце роботи: не працює, яка є Боржником за Кредитним договором № 033-26514-281013 від 28.10.2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги від якого перейшли до Нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», відповідно до Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №193/К від 09.02.2018 року. 09.02.2018 року укладеного Договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №09/02/2018, за яким ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» відступила право вимоги до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». В подальшому, 30.12.2020 року між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ТОВ «ФК УНО КАПІТАЛ», було укладено Договір факторингу №1-30/12 від 30.12.2020 року, на підставі якого ТОВ «ФК УНО КАПІТАЛ» набуло право нового кредитора. 27.01.2021 року між ТОВ «ФК УНО КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК ОКЛЕНД», було укладено Договір про відступлення прав вимоги №2-27/01, за яким ТОВ «ФК ОКЛЕНД», ідентифікаційний код юридичної особи: 44048193, місцезнаходження: 04060, місто Київ, вулиця Ризька, буд. 73-Г, офіс 7, набуло право Нового кредитора до Боржника за Кредитним договором. У виконавчому написі також зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 08.10.2019 року по 27.01.2021 року. Загальна сума заборгованості складає 29082,22 грн. з яких: прострочена сума заборгованості за сумою кредиту становить 19\~004,24 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 8952,98 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 1125 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом 150,00 грн. Загальна сума,що підлягає стягненню 29232,22 грн. Згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Ухвалою суду від 13 вересня 2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ОКЛЕНД» завірені належним чином документи, а саме: копії договору №033-26514-281013 від 28.10.2013 року, на підставі якого вчинено виконавчий напис від 15.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., який зареєстрований в реєстрі за №11352. (а.с. 22) Однак, вказана ухвала суду відповідачем у встановлені судом строки не виконана, окрім того, відповідачем також не було надано жодних заперечень, письмових пояснень та документів з метою спростування позовних вимог. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, зокрема, в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Частиною першою\~статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України" (заява № 48553/99), а також у\~рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії"\~(заява № 28342/95) встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до частини третьої\~статті 6 Закону України "Про доступ до судових рішень"\~суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~в частині, у тому числі: "п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Оскільки вищезазначена постанова апеляційного суду відповідно до п. 4\~ст. 254 КАС України\~набула законної сили з моменту проголошення, тобто з 22 лютого 2017 року, то з цієї дати чинне законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Встановлено, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 10.11.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем договір не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, оскільки в момент вчинення виконавчого напису 15.03.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, то такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Аналогічний висновок викладено у\~постанові Великої палати Верховного суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17\~та постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 158/2157/17. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку, що, здійснюючи свою діяльність, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, з огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Слід відзначити, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» суд перевіряє доводи боржника, зокрема, чи є заборгованість боржника перед стягувачем безспірною. Незважаючи на те, що суд позбавлений можливості встановити, чи були надані нотаріусу документи, передбачені переліком, за яким проводилось стягнення у безспірному порядку, оскільки приватним нотаріусом не надано такої інформації, суд вважає, що в даному випадку при вчиненні виконавчого напису за№11352 від 15.03.2021року- приватний нотаріус не переконався у безспірності заборгованості боржника - позивача по справі, та порушив процедуру видачі виконавчого напису нотаріуса з огляду на наступне. Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно висновків, викладених у постанові Верховного суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відповідачем не надано доказів направлення та вручення боржнику письмової вимоги про усунення порушення за кредитним договором. При цьому, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису, в разі порушення основного зобов`язання, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику.\~Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17 (провадження №44380св18). У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №201/4198/17 (провадження №61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17 (провадження №61-19494св18). Окрім того, суд зазначає, що до матеріалів справи не представлено доказів, належного сповіщення боржника про зміну кредитора у зобов"язанні відповідно до положень ст.ст.516-518 ЦК України. Крім того, суд зауважує, що кредитний договір між ПАТ «Дельта Банк» та Позивачем, за яким за твердженням Відповідача відбулася зміна кредитора у зобов`язанні, був укладений 28.10.2013 року, а виконавчий напис вчинено 15 березня 2021 року, в той час як строк позовної давності становить 3 роки. Доказів пролонгації дії договору, а так само і доказів переривання позовної давності Відповідачем не надано. За таких обставин суд погоджується з твердженнями позивача, про те що кредитний договір №033-26514-281013 від 28 жовтня 2013 року не є доказом наявності безспірної заборгованості, а складові заборгованості, строки її погашення, мають встановлюватися за позовом правонаступника до боржника про стягнення заборгованості, а тому виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної заборгованості. Крім того, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Зважаючи, що відповідачем не було надано до суду документів, що підтверджували би безспірність заборгованості боржника та встановлювали прострочення виконання зобов`язання, виконавчий напис №11352від 15.03.2021 року вчинений приватним нотаріусом Київськогоміського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ОКЛЕНД» заборгованості в сумі 29\~232,22 грн., підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Суд звертає увагу на ту обставину, що судові засідання у справі не відбувалися з огляду на встановлених порядок розгляду справи згідно ухвали суду, а саме здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Окрім того, заяви від сторін про зміну порядку та призначення судових засідань не надходили. Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018р. по справі № 61-3416св18. У рішення Верховного суду від 17.09.2019 року у справі №810/2806/18 «Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16» Згідно з правовими висновками Верховного Суду, а саме у рішенні Верховного суду від 04.02.2020 року у справі №1.380.2019.001036 зазначено наступну позицію Верховного суду «Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У рішенні Верховного суду від 26.06.2019 року у справі №200/14113/18-а «При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.» Згідно з практикою Європейського\~\~суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04). Представником позивача долучено до матеріалів справи Договір про надання правової допомоги №08/08/23-4 укладений 08 серпня 2023 року між Адвокатським об`єднанням «Право юрист» та [PERSON] . Відповідно до п. 3.1 вказаного Договору за послуги, що надаються Адвокатським об`єднанням за умовами цього Договору, Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар, остаточний розмір якого та порядок оплати встановлюється згідно акту приймання-передачі наданих послуг. (а.с. 15-16) Відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги №08/08/23-4 від 08.08.2023 року, сторони за цим договором домовились, що вартість послуг за даним договором становить 9000 грн., сторони погодили надання та оплату таких юридичних послуг: надання консультації щодо вчинено виконавчого напису №11352 виданого 15.03.2021 року розмір гонорару за надані послуги 1000 грн.; підготовка, роздруківка та направлення адвокатського запиту до ТОВ «ФК ОКЛЕНД» розмір гонорару за надані послуги 2250 грн.;підготовка, роздруківка та направлення адвокатського запиту до приватного виконавця Куземченко А.С. розмір гонорару за надані послуги 2250 грн.;підготовка та подача до суду першої інстанції позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (виконавчий напис №11352 від 15.03.2021 розмір гонорару за надані послуги 10\~000 грн. Відповідно до п.5 вказаного Акту, оплата послуг за вказаним договором здійснюється: 08.08.2023 3000 грн., 10.09.2023 3000 грн.; 10.10.2023 3000 грн., 08.02.02.2024 6500 грн. (а.с. 17) В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Також Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Однак, позивачем та його представником не долучено до матеріалів справи доказів понесення витрат в заявленому у позові розмірі 15\~500,00 грн. Враховуючи викладене, судові витрати понесені Позивачем на правничу допомогу у розмірі 15\~500,00 грн., задоволенню не підлягають, оскільки не підтвердженні матеріалами справи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд

Outcome: partial