Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

В серпні 2023 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу) в сумі 17 054,73 грн., витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн., а також судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 22.12.2022 року між [PERSON] та ПрАТ «ПРОСТО-страхування» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений транспортний засіб «Voikswagen PASSAT», державний номер [NUMBER] . 15.02.023 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen PASSAT», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «Subaru LEGACY», державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2023 [PERSON] було визнано винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди, а також у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124, статтею 122-4 КУпАП (залишення місця дорожньо-транспортної пригоди). Потерпіла особа [PERSON] звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування та позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на його користь в розмірі 17 054,73 грн. Посилаючись на те, що після направлення відповідачеві регресної вимоги щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування, така вимога нею була повністю проігнорована, в добровільному порядку остання витрати не компенсувала, тому, на підставі ст. 1187, ст. 1191 ЦК України, ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в розмірі 17 054,73 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн., а також судовий збір. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Представник позивача ПрАТ «ПРОСТО-страхування» 28.08.2023 подав заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти постановлення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Від неї 31.10.2023 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що позов визнає частково. Не заперечувала проти стягнення з неї суми завданих збитків, проте не визнала вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. В цій частині в задоволенні позову просила відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] було укладено поліс № АР/3653913 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого страховик зобов`язався компенсувати заподіяну шкоду третім особам під час дорожнього-транспортної пригоди, яка б сталася за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Volkswagen PASSAT», державний номер [NUMBER] . Строк дії договору встановлено з 22.12.2022 по 21.12.2023 (а.с. 5). Згідно копії постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2023 по справі № 489/836/23 [PERSON] , яка 15.02.2023 керувала вказаним транспортним засобом та допустила зіткнення з автомобілем «Subaru LEGACY», державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , було визнано винною у настанні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок порушення, передбаченого статтею 124, статтею 122-4 КУпАП (а.с. 12-14). Відповідно до вказаної постанови [PERSON] , будучи причетною до дорожньо-транспортної пригоди, залишила місце події, чим порушила п. 2.10 а ПДР України. 24.02.2023 [PERSON] звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку, та повідомив, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Subaru LEGACY», державний номер [NUMBER] , який належить йому на праві власності (а.с. 8-11). Відповідно до звіту № 009/02-23 від 01.03.2023, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Subaru LEGACY», становить 20 465,68 грн. 24.04.2023 до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплат страхового відшкодування звернувся [PERSON] . Згідно копій страхового акту від 03.05.2023 № 163181, розмір страхового відшкодування за ремонт транспортного засобу «Subaru LEGACY», державний номер [NUMBER] , становить 17 054,73 грн. (а.с. 35). Потерпілий [PERSON] , як власник транспортного засобу «Subaru LEGACY», державний номер [NUMBER] , який зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП з вини [PERSON] , отримав від позивача страхове відшкодування в сумі 17 054,73 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 2290 від 03.05.2023 (а.с. 36). Страховик, з метою мирного врегулювання спору, 17.05.2023 направив відповідачу регресну вимогу добровільного відшкодування коштів по виплаті страхового відшкодування потерпілій особі (а.с. 37). Проте доказів виконання нею такої претензії матеріали справи не містять. Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оскільки з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода і як наслідок позивач поніс фактичні витрати, пов`язані з відшкодуванням заподіяної шкоди майну [PERSON] , що підтверджено у судовому засіданні документально, суд вважає, що позивач набув право регресної вимоги до відповідача у відповідності до вищезазначених вимог закону. За такого, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, підлягає до задоволенню, а тому слід стягнути з відповідача в порядку регресу в користь позивача 17 054,73 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: - копію договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2020, укладеного між АБ «Синюк та партнери» та ПРаТ «ПРОСТО-страхування»; - копію реєстру справ від 04.07.2023; - копію акту виконаних робіт від 27.07.2023; - копія детального опису робіт (наданих послуг) від 27.07.2023; - копію платіжної інструкції № 3530 від 05.07.2023 та № 3524 від 04.07.2023; - ордер на надання правничої (правової) допомоги № 1116322; - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, приймаючи до уваги ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3 000,00 грн. Оскільки позовні вимоги про відшкодування шкоди задоволено, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 684,00 грн.

Outcome: partial