Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго». 15 квітня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Київенерго» уклали договір про користування електричною енергією № 07133113410 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 19 Правил користування електричною енергією для населення розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з п. 48 Правил споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Зазначає, що відповідач не сплачує в повному обсязі за фактичне щомісячне споживання електричної енергії. У зв`язку з цим, станом на 01 січня 2019 року заборгованість становить 7159 гривень 70 копійок. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних складає 9103 гривні 80 копійок. Станом на 01 листопада 2021 року сума заборгованості відповідачем не сплачена. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» створене на підставі рішення позачергових Загальних зборів акціонерів ПАТ «Київенерго» від 13 листопада 2017 року про реорганізацію ПАТ «Київенерго» шляхом виділу з нього ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та передачі йому частини майна, прав та обов`язків ПАТ «Київенерго». Зазначене підтверджується копією витягу зі статуту ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». 15 квітня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Київенерго» уклали договір про користування електричною енергією № 07133113410 за адресою: [ADDRESS] . З позову вбачається, що відповідач не сплачує в повному обсязі за фактичне щомісячне споживання електричної енергії. Суд вважає, що вимоги позивач ґрунтуються на законі. Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.п. 5.5.5. п. 5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року № 312, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачу як споживачу електричної енергії. Фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем суду не надано. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначену суму і вважає за можливе покласти її в основу рішення суду. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача три проценти річних та інфляційну складову боргу у розмірі 1944 гривні 10 копійок. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача заборгованість за оплату спожитої електричної енергії. З урахуванням задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270 гривень.

Outcome: approved