Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 1901,02 дол США, що в еквіваленті (за курсом НБУ 27,9998 грн за 1 дол США) становить 53228,18 грн та судовий збір. В обґрунтування зазначає, що 18 квітня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 228-Ф/08. За умовами п. 1.1. кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в сумі 120000 дол США на строк з 18 квітня 2008 року по 17 квітня 2028 року, із сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи з 13,3 % річних. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором за процентами, пені. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2012 року позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 228-Ф/08 від 18.04.2008 станом на 15.05.2012, що включає заборгованість по кредиту строкову в розмірі 95500,00 дол США, заборгованість кредиту прострочену в розмірі 4000 дол США, заборгованість по процентам поточну в розмірі 543,85 дол США, прострочена заборгованість по процентам в розмірі 3350,02 дол США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 23379,99 грн, пеня за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 10136,99 грн, штраф за невиконання умов договору іпотеки в розмірі 44700,00 грн та судовий збір в розмірі 3219,00 грн. Проте фактично заборгованість за кредитним договором не погашена, а рішення суду не виконано. Заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 27 лютого 2023 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість в розмірі 1901,02 дол США, що в еквіваленті за курсом НБУ (27,9998 грн за 1 дол США) складає 53228,18 грн за період з 09.02.2019 по 08.02.2022; та судовий збір у розмірі 2481,00 грн. 17.04.2023 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення. В обґрунтування зазначає, що відповідача не було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання. Крім того відповідач має намір заявити про застосування строку позовної давності до частини позовних вимог. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 травня 2023 року поновлено відповідачу пропущений строк для звернення до суду із заявою та прийнято до провадження заяву про перегляд заочного рішення, призначено заяву до судового розгляду у судовому засіданні. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 липня 2023 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 27 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 21.07.2023 до суду надійшла заява відповідача про застосування позовної давності, а саме просить застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо стягнення з [PERSON] 848,48 дол США, що в еквіваленті (за курсом НБУ 27,9998 грн за 1 дол США) становить 23757,23 грн заборгованості та відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині. В обґрунтування зазначає, що банк обчислив заборгованість за період з 19 лютого 2019, а позовна заява банку надійшла до суду у червні 2022 року. Тобто щодо частини вимог позивача сплинув строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18 квітня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 228-Ф/08. За умовами п. 1.1. кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в сумі 120000 дол США на строк з 18 квітня 2008 року по 17 квітня 2028 року, із сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи з 13,3 % річних. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором за процентами, пені. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 13 листопада 2012 року позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 228-Ф/08 від 18.04.2008 станом на 15.05.2012, що включає заборгованість по кредиту строкову в розмірі 95500,00 дол США, заборгованість кредиту прострочену в розмірі 4000 дол США, заборгованість по процентам поточну в розмірі 543,85 дол США, прострочена заборгованість по процентам в розмірі 3350,02 дол США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 23379,99 грн, пеня за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 10136,99 грн, штраф за невиконання умов договору іпотеки в розмірі 44700,00 грн та судовий збір в розмірі 3219,00 грн. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2012 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак, кредитор має право на отримання сум за увесь час прострочення до дати виконання рішення суду. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 228-ф/08 від 18.04.2008, всього заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3 % річних) за період з 09.02.2019 по 08.02.2022 (включно) з урахуванням погашення 11.01.2021 становить 1901,02 дол США, еквівалентно за курсом НБУ (27,9998 грн за 1 дол США) 53228,18 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Сторони факт наявності зобов`язань не оспорюють. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до змісту кредитного договору № 228/Ф-08 відповідач був ознайомлений і погодився з його умовами, а також з відповідальністю, яка наступає в разі невиконання узгоджених умов кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Так, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.11. 2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. До того ж Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові №127/15672/16-ц відступила від висновків щодо застосування статті 625 ЦК України у взаємозв`язку з положеннями глави 19 ЦК України у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду, тому втратила актуальність позиція Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) у якій зазначено: «натуральним є зобов`язання вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном; конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.», на яку посилався представник відповідачів у своєму відзиві. Отже, зобов`язання щодо сплати заборгованості по кредитному договору не можна вважати натуральним, оскільки порушення є триваючим, а строк позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за несвоєчасне виконання рішення суду не застосовується, тому може бути захищена в судовому порядку. Системний аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке боржник не виконав, є підставою для стягнення з нього на користь кредитора сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення виконання такого рішення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору та рішенням суду, що підтверджується виписками по рахунках, відповідно до ст. 625 ЦК України банк має право вимагати від позичальника сплатити три проценти річних від простроченої суми, а саме: заборгованість за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам за рішенням суду (3% річних) за період з 09.02.2019 по 08.02.2022 становить 1901,02 дол США, що в еквіваленті за курсом НБУ (27,9998 грн за 1 дол США) складає 53228,18 грн. Щодо поданої відповідачем заяви про застосування строків позовної давності, то слід звернути увагу на наступне. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Так, відповідно до п.12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Водночас, 11 березня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», відповідно до якої, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року установлено карантин на усій території України з 12 березня 2020 року. Враховуючи, що позивач звернувся до суду 23.06.2022, відповідно до відмітки на поштовому конверті, під час дії карантину, відтак ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду в межах встановленого строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення судовий збір в розмірі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved