Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

І. Описова частина Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 31.07.2023 надійшов позов, в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 40231,86 грн за кредитним договором №б/н від 26.07.2010. Свій позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК" обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 26.07.2010, укладеного між банком та [PERSON] , перший надав останньому кредит в сумі 50000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків і станом на 18.07.2023 є заборгованість перед позивачем в сумі 40231,86 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, 08.09.2023 надав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування позиції зазначає, що будь- яких кредитних правовідносин з АТ КБ " ПРИВАТБАНК№ не мав та договору не укладав. Так, 26.07.2010 відповідач отримав банківську карту. Умовами для отримання банківської карти було саме заповнення "анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил банківських послуг у ПриватБанку", де не було жодної умови щодо отримання кредитів. В подальшому всі операції які проводились були здійсненні власними коштами відповідача. Крім того, будь-які докази укладення між сторонами кредитного договору взагалі відсутні, відтак відсутні підстави для задоволення позову. Позивач надає розрахунок, який не є доказом по справі оскільки розрахований без наявності як самого кредитного договору так і первинних бухгалтерських документів. Також звертає увагу, що у заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Матеріали справи не містять підтвердження, що надані позивачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які також містять тарифи, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву- анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Також у розрахунку заборгованості, що наданий позивачем (який не містить підпису уповноваженого представника) , не міститься жодних відомостей які мали б підтвердження проведення платіжних операцій саме із зарахування кредитних коштів, а саме час, дата, сум, реквізити рахунку. Вищезазначені реквізити є невід`ємною частиною кредитного договору, який мав би бути укладений у відповідності ст. 1047, 1054 та 1055 ЦУК України. Виписка, теж не містить інформації щодо операції саме із зарахування кредитних коштів, а саме час,дата, сума, реквізити рахунку, а відтак не відповідають вимогам пунктів 61-64 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України , затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, та не можуть бути розцінені судом як первинні документи в якості доказів. Звертає увагу суду на те, що заява-анкета не містить відомостей щодо розміру кредитного ліміту, а в позовній заяві позивач посилається на встановлення кредитного ліміту в сумі 50000,00 грн, що не підтверджується належними доказами та не містить жодного реквізиту які необхідні для письмового документу. Крім цього в даному випадку позивач посилається на "Довідку про зміну кредитування та обслуговування" , але не зрозуміло щодо якого саме договору вищевказана довідка має юридичний наслідок, адже довідка не містить реквізитів ані власних, ані договору. Сама ж довідка не може розцінюватись як "договір приєднання" у розумінні ст. 634 ЦК України. Таким чином судом розглядається позов який не містить доказів наявності боргових зобов`язань відповідача перед позивачем. Також у даному випадку сплачені відповідачем кошти, які позивач безпідставно зарахував на погашення кредиту та процентів при відсутності домовленості про їх сплату в підписаній відповідачем в договорі не підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту ( правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №545/2248/17). Оскільки, сума заборгованості за простроченим тілом кредиту, яку просить стягнути позивач, утворилася, в тому числі, внаслідок неправомірного нарахування відсотків за користування кредитом та погашення зазначених відсотків за рахунок кредиту, при цьому відповідачем сплачено суму на власний рахунок, що значно перевищує суму, яку позивач просить стягнути як борг, то вважає що суду позивачем не надано документи які не є доказами оскільки не доведено їх належність, допустимість та достовірність. А відтак, у позивача відсутні докази наявності у відповідача заборгованості. Також відповідач просить застосувати відповідно до ст. 257 ЦК України позовну давність . У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що у даному випадку договір про надання банківських послуг між позивачем і відповідачем укладений шляхом підписання позивачем анкети-заяви №б/н від 26.07.2010 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, зміст кредитного договору зафіксовано у декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить його підпис у заяві. На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та Правилами, Тарифами, які розміщені на офіційному сайті банку, складають договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яку отримав відповідач, та мобільний телефон, який вказав відповідач у заяві. У анкеті-заяві відповідач особисто вказав інформацію про себе, необхідну для отримання кредитної картки, висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки"Універсальна". До позову долучено витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, з якого чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,9% (34,8% на рік), вказано розмір комісій та штрафів. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що вiдповiдач користувався коштами. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів підтверджується, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Відносно правомірності зміни кредитного ліміту, то умовами договору визначено (п.2.1.1.2.3), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Стосовно наданого банком розрахунку заборгованості - розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Тому було надано виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту вiд 12.04.12 № 578/5, згiдно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухобліку i в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банкiв; виписки банкiв; корінці квитанцій i касових чекових книжок. Iз виписки вбачається, що відповiдач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором i знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, вiдповiдачу були добре відомі i зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Перебіг позовної давності по кредиту наданому у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки. Строк випущеної картки до останнього дня 05.2025 року. Позивач звернувся до суду з позовом 28.07.2023 до спливу строку позовної давності. Процесуальні дії суду Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15.08.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27.10.2023 у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів відмовлено . Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно з витягу з Державного реєстру банків встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» має чинну банківську ліцензію №22, дата внесення до Державного реєстру банків 19.03.1992. Витяг сформовано 16.08.2021 (а.с.127). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.06.2021 АТ КБ «ПриватБанк» зареєстроване як юридична особа 01.10.1992, види економічної діяльності: 64.19. Інші види грошового посередництва; 64.92. Інші види кредитування; 64.99.Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення); 66.11 Управління фінансовими ринками; 66.12. Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах; 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (а.с.129). Із анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку від 26.07.2010 [PERSON] виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна» з бажаним лімітом 0,00 грн і та надав згоду на те, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Він зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua (а.с. 91). З анкети-опитувальника від 17.01.2022 з`ясовано, що [PERSON] з метою встановлення/продовження ділових відносин та дотримання вимог законодавстваУкраїни з питань фінансового моніторингу та внутрішніх процедур Банку для проведення належним чином ідентифікації, верифакації, відповів на запитання та надав інформацію (.а.с.92-93). Паспорт споживчого кредиту від 17.01.2022 підписаний відповідачем містить інформацію про умови кредитування різного ліміту кредиту ( а.с. 94-98). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] встановлено, що за період з 31.12.2014 по 22.02.2022 відбувалося збільшення та зменшення кредитного ліміту (а.с. 87-89). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № б/н від 26.07.2010 станом на 18.07.2023 становить 40231,86 грн, та складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 32781,24 грн, заборгованість за простроченими відсотками 7450,62 грн ( а.с.7-21). За даними виписки за договором б/н станом на 19.07.2023, виданої на [PERSON] , підтверджується факт користування послугами АТ Кб "ПриватБанк" (а.с.22-77). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими. Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України. Нормами ст.77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У свою чергу суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Крім того ч.2 ст.13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту (яке згідно наданого ним розрахунку заборгованості фактично є простроченим тілом кредиту), у тому числі його розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті:https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника)і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач [PERSON] ознайомився і погодився з ним. Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі №6-16 цс 15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131 цс 19. Так, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Зважаючи, що позивачем є юридична особа банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ,- зазначене вказує лише на те,що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Посилання позивача на те, що факт отримання кредитних коштів на підставі анкети-заяви від 26.07.2010, окрім іншого, підтверджується випискою за договором, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки виписка надана за період з 31.12.2014 по 19.07.2013 за договором без номеру, однак інформація у ній зазначена за період з 15.07.2015 по 01.07.2023, та з наданої виписки не вбачається отримання відповідачем 26.07.2010 кредитної картки з кредитним лімітом на підставі анкети-заяви від 26.07.2010 (а.с. 22-86). Також анкета-заява від 26.07.2010, що містить підпис відповідача, не містить відомостей, що відповідач мав скористатися кредитною послугою та оформити відповідну картку, не містить бажаний кредитний ліміт, а також, не містить інформації, який саме вид картки банком було видано відповідачу відповідно до заяви, її номеру, строку дії, як не містить істотних умов договору (базову процентну ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період інше). Вказана анкета-заява містить лише ідентифікуючі відомості про [PERSON] також зазначено бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка "Універсальна"/ Gold 0,00 гривень (а.с.91). Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] на підставі договору без номеру про старт карткового рахунку 31.12.2014, та наступні зміни кредитного ліміту, та довідка про видачу ряду карток, за період з 31.12.2014, які не містить підпису [PERSON] , не доводить заявлених позовних вимог саме на підставі анкети-заяви від 26.07.2010 (а.с.90) . Крім того, жодна із карток не містить дати відкриття 26.07.2010, тобто жодна з них не видавалася на підставі анкети-заяви від 26.07.2010, яка вказує позивач становить кредитний договір. Також паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем містить інформацію про умови кредитування різного розміру кредитного ліміту. Підписавши його, відповідач підтвердив отримання та ознайомлення його з інформацією про умови кредитування. При цьому доказів про те, що з представлених на ознайомлення відповідачу для порівняння різних пропозицій кредитодавця, він обрав собі якийсь продукт та зобов`язався нести по ньому відповідні зобов`язання, матеріали справи не містять. Виписка з рахунку боржника хоча і є первинним бухгалтерським документом та з врахуванням обставин даної справи не доводить заявлених банком позовних вимог, оскільки виходячи з принципу змагальності позивач (банк) має довести не лише факт кредитних відносин, а й розмір кредитної заборгованості, проте з цього документу неможливо встановити розмір отриманих у кредит коштів, а також тіло кредиту, що узгоджується з висновками Великої Палата Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження№14-131цс19), які також враховані Верховним Судом у постанові від 12 травня 2021 року у справі №206/1881/20 (провадження№61-631св21). Дослідивши надані позивачем розрахунки заборгованості, якими визначено також і заборгованість по тілу кредиту суд зауважує, що з наданих позивачем розрахунків станом на 18.07.2023 заборгованість у відповідача за період з 06.06.2019 по 18.07.203 згідно розрахунком позивача заборгованість відповідача становить 40231,86 грн та складається з: 32781,24 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7450,62\~заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до виписки по рахунку з`ясовано, що відповідач активно використовував кредитний рахунок починаючи з 15.07.2013 по 30.01.2023 включно, отже строк позовної давності не сплинув. При цьому, як слідує з виписки по рахунку відповідача, позивачем неодноразово здійснювалися списання відсотків за прострочення кредиту за користування кредитним лімітом. Відповідно до зазначених у розрахунках позивача сум, витрати клієнтом кредитних коштів та сум коштів, внесених клієнтом на погашення відсотків, за період часу з 15.07.2015 по 01.07.2023 позивачем було списано відсотків за використання кредитного ліміту 35449,42 грн, що з урахуванням того, що розмір та сплату відсотків сторонами погоджено належним чином не було, свідчить, що тіло кредиту є повністю погашеним відповідачем. Отже суд доходить до висновку про відсутність заборгованості у відповідача за тілом кредиту, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Суд зазначає, що домовленості про сплату відсотків за користування коштами підписана відповідачем анкета-заява не містила, у зв`язку із чим необхідно зарахувати сплачену відповідачем суму в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту за вказаним кредитним договором. Враховуючи, що суд відмовляє в задоволені позову по суті, а тому питання щодо строку давності суд не вирішує. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю. На підставі\~викладеного,\~ст.ст.11,207,526,629,634,638,1054,\~ЦК України,\~

Outcome: dismissed