Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

[PERSON] 13.04.2023 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 4,29 га, роташовану на території Казарнянської сільської ради Кропивницького (колишнього Знам`янського) району Кіровоградської області. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки факт прийняття нею спадщини після смерті батька шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини документально не підтверджено. Зазначає, що її батько до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вона була зареєстрована по [ADDRESS] , однак з 2010 року і по день смерті батька (час відкриття спадщини) вона постійно проживала разом з ним без реєстрації, здійснювала за батьком догляд та піклування, оскільки внаслідок зловживання спиртними напоями він став тяжко хворіти та потребував допомоги по господарству. Помер він раптово від алкоголю, в той час, коли перебував в гостях у свого товариша в іншому населеному пункті, де і був похований у зв`язку з відсутністю у неї коштів на повернення його тіла до місця постійного проживання. Після його смерті вона повернулася до свого зареєстрованого місця проживання, у визначений законом строк до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини не звернулася, вважаючи, що прийняла її шляхом фактичного проживання з батьком на час його смерті. За даних обставин, вона вимушена звернутися до суду з даною заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини з метою реалізації права на оформлення спадкового майна. В судовому засіданні представник заявниці заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Також представником заінтересованої особи подано відзив, в якому вирішення питання щодо заявлених вимог залишив на розсуд суду. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що добре знали померлого [PERSON] , були його односельцями, жили по сусідству. [PERSON] жив по [ADDRESS] разом зі своєю дружиною та їх донькою (заявницею), однак у 2003 році вони розлучилися і дружина разом з дитиною поїхали в м.Знам`янка. Через деякий час донька почала періодично до нього навідуватися, а потім поверталася до матері. Однак з 2010 року вона стала постійно проживати разом з батьком до його смерті у 2013 році. Він зловживав спиртними напоями, став хворіти, тому потребував догляду. Помер [PERSON] не вдома, а перебуваючи в гостях у знайомих в Дніпропетровській області, де і був похований. Його похованням займалася донька, коштів, щоб перевезти його тіло в с.Казарня, у неї не було. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представника заявниці, покази свідків, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що заявниця народилася [INFO] в с.Казарня Знам`янського району Кіровоградської області і її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається що батько заявниці [PERSON] помер [INFO] в смт Кринички Криничанського району Дніпропетровської області, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Знам`янському району реєстраційної служби Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 25.07.2014 складено відповідний актовий запис №37. На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР №001296 [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,29 га, розташована на території Казарнянської сільської ради Кропивницького (колишнього Знам`янського) району Кіровоградської області. Як вбачається з копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , заявниця з 24.06.2003 до 23.02.2017 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровограської області 24.04.2023 за №112-К, померлий [INFO] [PERSON] з 1982 року і до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В період з 1986 року і на день смерті разом з ним проживала без реєстрації його донька [PERSON] (заявниця у справі). Заповіт від імені [PERSON] сільською радою не посвідчувався. Відповідно до даних, наявних в книгах погосподарського обліку на 2001-2015 роки, у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , проживав [PERSON] разом з донькою [PERSON] . Інформаційна довідка\~зі Спадкового\~реєстру (спадкові\~справи та\~видані на\~їх підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину)\~№73846608\~від 06.09.2023,\~надана завідувачем\~Другої Знам`янської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, свідчить про те, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва ніхто не звертався. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №73846624 від 06.09.2023 заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. При зверненні заявниці до нотаріальної контори листом від 31.03.2023 за №21/01-16 їй роз`яснено, що вона пропустила строк подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , при цьому, факт прийняття нею спадщини шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини документально не підтверджено. Відповідно до ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,\~1231 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно зі\~ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до з ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Як роз`яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в судовому порядку підлягають встановленню факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України\~в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику в справах про спадкування» у разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. У постанові від 28.04.2021 у справі №204/2707/19 Верховний Суд зазначив, що для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем, проживання має бути фактичним. Згідно з п.п.4.10 п.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відповідно до п.п.3.19, 3.20 Глави 10 вказаного Порядку спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270\~Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п.3.20 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. У разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Зазначене викладене в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.09.2020 у справі №569/15147/17. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання особи - спадкодавця, за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкоємцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. З аналізу наведених норм можна дійти висновку про те, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до ст.1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. Як встановлено судом, на час смерті [PERSON] заявниця була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак з 2010 року і до дня його смерті у 2013 році постійно проживала разом зі своїм батьком за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та показами свідків. З огляду на викладене та враховуючи, що заявниця на час відкриття спадщини постійно проживала разом з батьком [PERSON] , здійснювала за ним догляд, піклування та подальше поховання і зазначений факт постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення даного факту необхідно заявниці з метою реалізації права на оформлення спадкового майна і він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, а тому суд вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved