Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

У липні 2023 р. Дзядевич Л. , яка представляє інтереси позивача, звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 6426,678 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві перебувала [PERSON] , яка отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Інвалідність була встановлена з 01.02.2019 по 01.02.2021 р. На підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантів у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 року N 540-XI, п. 14-6 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідачу було продовжено виплату пенсії, як особі з інвалідністю з 01.02.2021 р. по 30.04.2021 р. В подальшому встановлено, що повторно інвалідність встановлено не було. Проте відповідач отримувала пенсію у період з 01.02.2021 по 30.04.2021, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії у розмірі 6426,67 грн. З метою досудового врегулювання спору Управлінням було надіслано листи на адресу відповідача з пропозицією добровільного внесення надміру виплачених коштів, проте даний лист був відповідачем проігнорований та безпідставно отримані бюджетні кошти у розмірі 6426,67 грн., повернуті не були. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь ГУ ПФУ в м. Києві безпідставно отримані кошти у розмірі 6426,67 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.07.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідача не надходив. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві перебувала [PERSON] , яка отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" по третій групі інвалідності. Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності було встановлено третю групу інвалідності з 01.02.2019 року до 01.02.2021 року. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено, що на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у випадку пропуску строку повторного огляду особою з інвалідністю, що отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначеного карантину. 11.05.2021 р., [PERSON] подала до Управління заяву про припинення виплати пенсії по інвалідності у зв`язку із не проходженням огляду. На підставі отриманої інформації спеціалістом відділу з питань була проведена перевірка правильності виплати пенсії [PERSON] та встановлено факт переплати пенсії у розмірі 6426,67 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ст. 93 Закону України "Про пенсійне забезпечення" N 1788-XII, соціальні пенсії призначаються і виплачуються непрацюючим громадянам, крім інвалідів з дитинства, при відсутності права на трудову пенсію, зокрема інвалідам I і II груп, у тому числі інвалідам з дитинства, а також інвалідам III групи. Відповідно до ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року N 6-4. Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 року N 25-3 "Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення", яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Згідно п. 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Частиною 1 статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналіз вказаних норм свідчить, що пенсійне законодавство передбачає можливість повернення надмірно виплачені суми пенсії у разі неправомірної поведінки пенсіонера або надання ним неправдивих документів для призначення або перерахування пенсії. Матеріли справи таких доказів не містять, не посилався на них і позивач. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується. (постанова Верховного Суду України від 02.07.2014 року N 6-91цс14). Виходячи із вищевикладеного та аналізу ст. 1215 ЦК України обов`язок довести наявність рахункової помилки або недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі N 6-151цс13 та від 02.07.2014 року у справі N 6-91цс 14, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263ЦПК України, має враховуватися судом. Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року N 6-91цс14). Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, так і надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні приведеної в позові суми, позивач суду не надав. Доказів того, що за переплата пенсії виникла внаслідок зловживань з боку пенсіонера, чи відповідач допустив недобросовісну поведінку, позивач суду не надав. Враховуючи, що доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку позивача, чи надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для перерахування пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії, позивачем надано не було, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Окрім того, суд звертає увагу на суперечність положень ст. 34, ч. 1 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантів у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 року N 540-XI, п. 14-6 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі якого відповідачу було продовжено виплату пенсії, як особі з інвалідністю з 01.02.2021 р. по 30.04.2021 р. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Як вказує Конституційний суд України у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 - елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Таким чином, відповідач за обставин, що склались не мала можливості відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. Також при вирішенні вказаного спору суд враховує принцип сontra рroferentem за яким у разі наявності неоднозначності, незрозумілості, інших дефектів договірних умов, дефекти у формулюванні цих умов повинні покладатися на «сильну» сторону, яка їх розробляла і пропонувала, та надавати захист «слабкій» стороні спору. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed