Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач,\~ [PERSON] ,\~звернувся в\~суд з\~позовом до\~відповідача,\~Тлумацької міської\~ради Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області про\~визнання права\~власності на\~земельну частку\~(пай)\~в порядку\~спадкування за\~заповітом.\~Свої вимоги\~обґрунтовував тим,\~що в\~ [ADDRESS] проживала\~його баба\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Бабі на\~праві власності\~належав житловий\~будинок з\~господарськими будівлями\~та спорудами\~по вищезазначеній\~адресі,\~а також\~земельна частка\~(пай)\~розміром 56,16\~ум.кад.га,\~що знаходиться\~на території\~Тлумацької міської\~ради в\~межах середньої\~земельної частки\~без визначення\~на місцевості,\~виділена на\~підставі рішення\~ІХ сесії\~міської ради\~ХХІІ скликання\~від 17.09.1996\~року за\~№ 9\~у відповідності\~з Сертифікатом\~на право\~приватної власності\~на землю\~в межах\~середньої земельної\~частки,\~серії ІФ\~№ 14-1\~реєстраційний №\~198,\~зареєстрований у\~Книзі реєстрації\~сертифікатів на\~право приватної\~власності на\~землю в\~межах середньої\~земельної частки\~за №\~198,\~виданий 27.03.1997\~року.\~За життя\~баба не\~обміняла даного\~сертифікату.\~ [INFO] [PERSON] \~померла,\~ [INFO] помер\~батько [PERSON] .\~Ще за\~життя баба,\~ [PERSON] ,\~посвідчила на\~його ім`я\~заповіт.\~Від його\~імені по\~довіреності звернулася\~дружина,\~ [PERSON] ,\~до державного\~нотаріуса Тлумацької\~державної нотаріальної\~контори Івано-Франківської\~області Васильєвої\~Н.М.,\~із заявою\~про видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом,\~однак нотаріусом\~була видана\~постанова про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~а саме\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~після смерті\~баби [PERSON] ,\~у зв`язку\~з тим,\~що відсутній\~правовстановлюючий документ,\~який підтверджує\~право власності\~на спірне\~майно.\~Даний факт\~позбавляє його\~права на\~оформлення спадкового\~права на\~дану земельну\~ділянку.\~Просив встановити факт приналежності [PERSON] сертифікату на\~право приватної\~власності на\~землю в\~межах середньої\~земельної частки,\~який виданий\~на ім`я\~« [PERSON] » як\~такого,\~що дійсно\~належав [PERSON] тавизнати за ним право власності на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач, [PERSON] , та його представник адвокат Явдошак О.О. в судове засідання не з`явилися, однак 26.10.2023 року на адресу суду надійшла заява від представника, в якій остання просила розгляд справи провести у їхній відсутності (а.с. 164). Представник відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в судове засідання не з`явився. Від нього 09.05.2023 року надійшла заява, в якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти задоволення не заперечує та просив розглядати справу без його участі (а.с. 46). Відповідачі, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду за останнім відомим місцем проживання, відзиву на позовну заяву суду не подали, причин неявки суду не повідомили. Крім того, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 167-169). Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, в судовому засіданні засвідчили той факт, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] це одна і та ж особа. 04.05.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 19.07.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 14.09.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про витребування доказів. 04.10.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про залучення в якості співвідповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши думку представника позивача, допитавши свідків, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до п.1 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», установлено, що приватизація земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, є невідкладним першочерговим заходом у здійсненні земельної реформи в Україні. Передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції проводити на добровільних засадах, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє. Згідно п.2 вищевказаного Указу Президента України, рекомендовано місцевим Радам народних депутатів за участю Державного комітету України по земельних ресурсах ужити заходів щодо прискорення передачі відповідно до земельного законодавства безплатно у колективну власність земель колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність. Організаціям землеустрою здійснювати у якомога коротші строки поділ земель, які передано у колективну власність, на земельні частки (паї) без виділення їх у натурі (на місцевості). Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Пунктом п.3 даного Указу Президента України установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією, що зазначено у п.5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». На виконання вищевказаних Указів Президента України, Івано-Франківською обласною радою народних депутатів 31.07.1995 року було розроблено та затверджено «Положення про сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (в умовних кадастрових гектарах) та сам бланк Сертифікату (а.с. 30-31). Постановою КМУ від 12.10.1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», затверджено форму сертифікату на право на земельну частку (пай) та зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що згідно копії сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ № 14-1 від 27.03.1997 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 198, [PERSON] належало право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки у розмірі 56,16 в умовних кадастрових гектарах на території Тлумацької міської ради Тлумацького району, виділеного на підставі рішення ІХ сесії міської ради ХХІІ скликання Ради народних депутатів від 17.09.1996 року за № 9 (а.с. 5). Даний сертифікат виданий за формою, яка розроблена Івано-Франківською обласною радою народних депутатів 31.07.1995 року та підлягав заміні на сертифікат державного зразка, форма якого затверджена Постановою КМУ від 12.10.1995 року або на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж ділянки на місцевості, у встановленому законом порядку. Однак, [PERSON] , даної заміни не здійснила. Як вбачається з копії відповіді виконавчого комітету Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 21.06.2023 року № 959, у Тлумацькій міській раді відсутні бланки сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки для заміни таких сертифікатів старого зразка, а також відсутні повноваження для видачі таких сертифікатів (а.с. 107). Відповідно до ч. 9 та 10 ст. 5 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Згідно ст. 6 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва. Статтею 23 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 2 розділу VІІ Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначається, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно архівного витягу з рішення ІХ сесії Тлумацької міської Ради народних депутатів від 17.09.1996 року «Про проект роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» сесія Тлумацької міської Ради народних депутатів вирішила затвердити проект роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8). Списки громадян на отримання земельних часток (паїв) до рішення 9 сесії Тлумацької міської ради від 17.09.1996 року на державне зберігання до архівного відділу №4 Івано-Франківської райдержадміністрації не надходили, що вбачається з копії листа виданого архівним відділом № 4 Івано-Франківської районної державної адміністрації № 252/01-20 від 10.03.2023 року (а.с. 9). Так, відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області «Про надання інформації» від 20.04.2023 року № 29-9-0.331-1662/0/2-23, згідно проекту роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Тлумацької міської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, який затверджений розпорядженням голови Тлумацької районної державної адміністрації від 31.01.1997 року № 35 [PERSON] відсутня в списку громадян, які включені в списки розрахунку середньої частки землі по м. Тлумач, однак в списки включена [PERSON] , проживаюча за адресою [ADDRESS] , розмір який складає 56,16 кадастрових гектарів, аркуш із списками громадян є складовою [PERSON] (а.с. 6-7). Згідно архівного витягу з рішення № 1 Тлумацької міської Ради народних депутатів від 17.01.1997 року «Про передачу у приватну власність та тимчасове користування земельних ділянок громадянам м. Тлумач, який виданий архівним відділом № 4 Івано-Франківської районної державної адміністрації № 9/01-20 від 04.01.2023 року, останні вирішили передати жителям міста у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлових будинків та господарських споруд, садово-городніх земельних ділянок, особистого підсобного господарства, а земельні ділянки для городництва, які знаходяться в межах міста передати у тимчасове користування (а.с. 10). Та, відповідно до копії додатку № 1 до рішення виконкому №1 від 17.01.1997 року список громадян м. Тлумач, яким дозволено передати у приватну власність земельні ділянки під [ADDRESS] числиться [PERSON] (а.с. 11). Батько позивача, [PERSON] , народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.07.1959 року (а.с. 33). Позивач, [PERSON] , народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.02.1982 року (а.с. 34). Дідо позивача, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.09.2023 року (а.с. 115). Баба позивача, [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 19). Батько позивача, [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.04.2005 року (а.с. 20). Як вбачається з листа, який виданий Тлумацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції від 20.09.2023 року № 45/32.6.6-18, актовий запис про смерть тітки позивача, [PERSON] , [INFO] в архівному відділі відсутній (а.с. 128). Спадкодавцем, [PERSON] , 12.07.2003 року було складено та посвідчено приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Вацик В.М. заповіт, який зареєстрований в реєстрі за № 1872, згідно із яким все належне їй майно, заповіла [PERSON] , що підтверджується копією даного заповіту (а.с. 17). Він прийняв спадщину та частково її оформив, що вбачається з копії про право на спадщину за заповітом та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2895646 від 23.02.2004 року (а.с. 22, 23). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб, яка видана Тлумацькою міською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 411 від 21.03.2023 року вбачається, що в будинку за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Як вбачається з копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] знятий з реєстрації місця проживання з 29.10.1982 року; [PERSON] , [INFO] знята з реєстрації місця проживання з 15.01.1978 року; [PERSON] , [INFO] знятий з реєстрації місця проживання з 22.12.1983 року; [PERSON] , [INFO] знятий з реєстрації місця проживання з 11.01.1994 року; [PERSON] , [INFO] знятий з реєстрації місця проживання з 08.07.1997 року; [PERSON] , [INFO] знята з реєстрації місця проживання з 22.12.1983 року (а.с. 24-28). У довідці виданій Тлумацькою міською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 27.09.2023 року № 1147/11-17 зазначено, що за адресою [ADDRESS] відповідач, [PERSON] , [INFO] не зареєстрований та знятий з реєстрації місця проживання з 11.01.1994 року згідно будинкової книги (а.с. 131). Також, за адресою [ADDRESS] відповідачі, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не зареєстровані та [PERSON] знятий з реєстрації місця проживання з 08.07.1997 року, [PERSON] знята з реєстрації місця проживання з 15.01.1978 року згідно будинкової книги, що вбачається з довідки, яка видана Тлумацькою міською радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 1146/11-17 від 27.09.2023 року (а.с. 132). Відповідно до п.п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах». Як зазначено у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 442/1904/20(провадження № 61-7816св21) «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16». У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленим фактом приналежності [PERSON] сертифікату на\~право приватної\~власності на\~землю в\~межах середньої\~земельної частки,\~який виданий\~на ім`я\~« [PERSON] » як\~такого,\~що дійсно\~належав [PERSON] \~ тавизнати за ним право власності на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Від імені [PERSON] , по довіреності звернулася [PERSON] до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвої Н.М. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено, у видачі свідоцтва на право власності на спірну земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на спірне майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 87/02-31 від 10.03.2023 року (а.с. 21). Згідно копії спадкової справи № 5/2004, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину, оскільки своєчасно подав заяву до нотаріальної контори та вже отримав спадщину на інше спадкове майно, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с. 63-70). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частин 2 статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 328, 392, 1216 - 1222, 1268-1269 ЦК України, ст. 5, 23, 81, 152 ЗК України та

Outcome: approved