Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява [PERSON] , в якій останній посилався на те, що є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини є [PERSON] на теперішній час дитина проживає разом із ним за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання дитини разом із батьком визначено розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради №163 від 18.08.2022 року. Посилаючись на те, що з 2020 року він самостійно займається вихованням та матеріальним утриманням дитини, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, а мати дитини самоусунулась від їх виконання, на протязі більше двох років з сином не бачилась, участі в його утриманні та вихованні не приймає, заявник, з метою захисту прав та інтересів дитини, належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки та діяти в інтересах дитини у визначених законом випадках незалежно від волі матері, просив суд встановити факт самостійного виховання та утримання ним свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.08.2023 року заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду. В судовому засіданні [PERSON] та його представник підтримали подану заяву та посилаючись на викладені в ній підстави, просили задовольнити останню. Заінтересована особа - [PERSON] до суду повторно не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила. Інша заінтересована особа - орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, в наданій заяві просила розглядати справу за відсутності їх представника. Перевіривши доводи, викладені в заяві, заслухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.04.2011 року, що заявник [PERSON] є батьком малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дитини згідно вказаного свідоцтва є [PERSON] (після реєстрації шлюбу із [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] ). Згідно довідки Оваднівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області від 18.05.2022 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження від 19.05.2022 року за вказаною адресою не проживають. Розпорядженням голови Центральної адміністрації Дніпровської міської ради №163 від 18.08.2022 року місце проживання [PERSON] , [INFO] , визначено разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до характеристик за місцем попереднього навчання [PERSON] , [INFO] , в КЗ «СЗШ №30» м.Кам?янського та за місцем навчання на теперішній час в КЗО «СЗШ №2» ДМР вбачається, що вихованням сина, допомогою в організації його навчання, займається батько. Мати дитини у вихованні участі не бере, навчанням дитини в шкоді не цікавиться. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком, який особисто займається його утримання, вихованням, забезпечує належних догляд. Мати дитини вони жодного разу не бачили, остання дитину не відвідує, участі в його утриманні та виховання не приймає. Судовим наказом Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.03.2023 року у цивільній справі №203/1292/23, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.03.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. В своїй заяві [PERSON] просив встановити факт самостійного виховання та утриманя ним малолітнього сина [PERSON] , [INFO], посилаючись на те, що встановлення цього факту йому потрібно з метою захисту прав та інтересів дитини, можливості належним чином особисто здійснювати свої батьківські обов`язки та діяти в інтересах дитини у визначених законом випадках незалежно від волі матері. Також посилався на те, що встановлення відповідного факту надає йому право на звільнення від військової служби. Поряд з цим, під час розгляду справи в суді заявник та його представник зазначили, що метою звернення до суду та встановлення факту самостійного утримання та виховання заявником дитини необхідно заявнику виключно з метою захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік справ про встановлення факті, що мають юридичне значення, визначений ч.1 ст.315 ЦПК України. Крім того, ч.2 ст.315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст.1 СК України). Частиною 1 ст.121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст.14, ч.1 ст.15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст.150-151 СК України. Згідно ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. При цьому, батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, котрі поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини). Так, в силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (ст.25), а з підстав встановлених цим Кодексом виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання) котра може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.30). При цьому відповідно до ч.2 ст.15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання, підставою позбавлення батьківських прав у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України, є ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. З цього слідує, що підставою встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, необхідно встановити юридичний факт, або декілька, в силу яких обсяг прав та обов`язків матері обмежується або припиняється. Заявник у поданій заяві зазначає, що з моменту припинення стосунків з [PERSON] , їх малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з ним та знаходиться на його одноособовому утриманні і самостійному вихованні. Поряд з цим, вказані доводи в силу ст.141 СК України, суд розцінює критично, оскільки само по собі припинення фактичних шлюбних відносин між батьками, проживання одного з них окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сімейним кодексом України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані між особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 ст.14, ч.1 ст.15 СК України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), котрі мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. Суд враховує, що мати дитини - [PERSON] , батьківських прав не позбавлялась, судовим наказом з неї стягуються аліменти на утримання малолітнього сина. У наданому заявником розрахунку заборгованості зі сплати аліментів зазначено, що останній складено у виконавчому провадженні №72734984 з виконання судового наказу №203/1292/23 від 22.03.2023 року, виданого Володимир-Волинським міськсудом. В той час, як аліменти з [PERSON] було стягнуто судовим наказом Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.03.2023 року у цивільній справі №203/1292/23. Крім того, розрахунок не містить відомостей щодо сплачених боржником [PERSON] аліментів та наявності або відсутності розміру заборгованості. Таким чином, суд вважає, що заявником не доведено, що матір малолітнього [PERSON] , [INFO] , в силу певних юридичних фактів не виконує прав та обов`язків щодо своєї дитини, в зв`язку із чим в задоволенні заяви слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed