Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що його батьками є відповідачі по справі, які матеріально його не забезпечують та не піклуються про нього, оскільки він весь час проживає зі своєю бабусею. На даний час він досяг повноліття та є студентом денної форми навчання Одеського державного аграрного університету, за освітнім рівнем магістр, термін навчання - до 30 червня 2027 року, а тому потребує допомоги. При цьому, відповідачі, які є батьками, кошти на його утримання надавати не бажають, а тому він змушений звернутись до суду та просить стягнути на його користь аліменти на час навчання з кожного по 1/4 частини заробітку та інших доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця та до закінчення навчання. В судове засідання позивач на прибув, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує та на їх задоволенні наполягає (а.с.40). Відповідач [PERSON] про розгляд справи була повідомлена належним чином, однак, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, не скористалась, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надала. Конверт, який був направлений за адресою її місця проживання та перебування, повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.65). Відповідач [PERSON] про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, в судове засідання не прибув, при цьому, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством скористався та 24 травня 2023 року на адресу суду надав відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає наступне. Так, [PERSON] в позові заявляє позовну вимогу про стягнення з кожного з відповідачів по 1/4 частині, що, на його думку, є завищеним розміром. При цьому, відповідач [PERSON] зазначає, що з 06 лютого 2023 року він почав займатися підприємницькою діяльністю, проте, його дохід повністю витрачається на його щоденні потреби, витрати на комунальні платежі, купівлю одягу, продуктів, медикаментів та витрати на утримання батьків. Окрім цього, вказує, що інших дітей він не має, проте, на його утриманні перебувають його батьки, які є пенсіонерами та потребують допомоги, оскільки розмір пенсії, яку вони отримують, є недостатньою для повного забезпечення. Попри це, будь-яких інших доходів він не має, рухомого чи нерухомого майна також, оскільки мешкає в квартирі, яка належить його матері. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, відповідач позовні вимоги в заявленому розмірі не визнає, при цьому, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. 00 коп. щомісячно (а.с.48-52). Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка, згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України,\~є\~частиною національного\~законодавства України\~та визначає,\~що кожен\~має право\~на справедливий\~і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно з ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: 1 ) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4 ) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з п.20 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч.1\~ ст.183 СК України,\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] позивачу доводяться батьками, про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.7). Відповідно до довідки № 211/449 від 29 грудня 2022 року [PERSON] є студентом першого курсу Одеського державного аграрного університету, денної форми навчання, за спеціальністю «Ветеринарна медицина», термін навчання до 30 червня 2027 року (а.с.4), що, в даному випадку, свідчить про той факт, що, у відповідності до вимог чинного законодавства, потребує матеріальної допомоги, у зв?язку з навчанням. Тому, суддя, з урахуванням принципу розумності та справедливості, приходить до висновку, що з [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частини з кожного з усіх видів заробітку щомісячно до закінчення терміну навчання, а саме - до 30 червня 2027 року, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х років, тим самим задовольнивши частково позовні вимоги позивача. При цьому, суд не приймає до уваги посилання та заперечення відповідача [PERSON] щодо завищеного розміру аліментів, та неможливість сплати аліментів в частині від заробітку чи доходу, оскільки всі посилання у відзиві на позовну заяву полягають лише у незгоді сплати аліментів в частці, як і судом не приймається до уваги, що на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, яких він утримує, тобто, всі аргументи у відзиву є недоведеними та на увагу не заслуговують. Відповідно до ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 коп.

Outcome: partial