Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, у якому просила суд поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя наступним чином: в особисту приватну власність [PERSON] переходить квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 42,1 кв.м, житловою площею 23,7 кв.м., а в особисту приватну власність [PERSON] переходить квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 31,0 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м. Позовні вимоги мотивовані тим, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2022. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка має інвалідність. Під час шлюбу сторони придбали наступне нерухоме майно: квартиру за адресою: [ADDRESS] , де на даний час проживають сторони разом із дочкою та квартиру за адресою: [ADDRESS] . Незважаючи на те, що квартира за адресою: [ADDRESS] має більшу площу, однак в ній давно не робився ремонт, на вихованні й утриманні позивача залишається дитина інвалід, яка має в цій квартирі своє спальне місце, зону відпочинку та куточок для занять і іграшок, тому позивач вважає, що вказану квартиру слід залишити у приватній власності позивача з урахуванням інтересів дитини, а іншу квартиру залишити відповідачу. В добровільному порядку дійти згоди про розподіл вказаного вище нерухомого майна майна сторони не можуть, тому позивач звернулася до суду для захисту своїх прав та законних інтересів. В судовому засіданні позивач [PERSON] \~та її\~представник \~адвокат Бездітна\~Т.В.позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Самородова О.П. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Відповідач не заперечив щодо поділу нерухомого майна колишнього подружжя, однак просив в особисту приватну власність [PERSON] виділити квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 42,1 кв.м, житловою площею 23,7 кв.м., а в особисту приватну власність [PERSON] виділити квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 31,0 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м. Відповідач суду пояснив, що він тривалий час перебував на заробітках за кордоном і заробив кошти, за які й було придбано вище вказані квартири. Крім того, у користуванні позивачки перебуває автомобіль, який також є сумісною власністю подружжя, але на який він не претендує. Крім того, позивач звернулася до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 06.09.2009 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2022 (а.с. 9-10). Від вказаного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 11). Згідно з медичними висновками №39 від 31.05.2021, №35 від 11.05.2023 та формою індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, [PERSON] є дитиною-інвалідом (а.с. 12-14). За відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 14.07.2018, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лазько С.І. та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 130865153 від 14.07.2018, зареєстровано на праві власності однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа квартири 31 кв.м., житлова плаща - 17,1 кв.м. (а.с. 19-22). Згідно з висновком про вартість №17 ТОВ «Подільский експертний центр» від 28.04.2023, вартість квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] станом на 28.04.2023 складає 434 000 грн. (а.с. 16-18). За відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 23.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Курбатовою С.П. та Витягу про державну реєстрацію права власності №31064052, виданого КП «ВМБТІ» 23.08.2011, зареєстровано на праві власності двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа квартири 42,1 кв.м., житлова плаща - 23,7 кв.м. (а.с. 26-30). Згідно з висновком про вартість №18 ТОВ «Подільский експертний центр» від 28.04.2023, вартість квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] станом на 28.04.2023 складає 450 000 грн. (а.с. 23-25) . У квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстровані і проживають [PERSON] (власник), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка) (а.с. 15). Письмові докази відповідають вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України. Згідно із ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. 70 ч. 1 СК України визначає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Норма ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 11.04.2019 р. у справі №339/116/16-ц. Згідно із ст. 71 ч. 1, 2 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Стаття 372 ч. 2 абз. 1 ЦК України передбачає, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, матеріалами справи підтверджується, що у розумінні ст. ст. 60, 70 СК України однокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю сторін, частки яких у власності рівні. Як встановлено по справі, сторони [PERSON] і [PERSON] не домовилися про порядок поділу спільного нерухомого майна. При поділі нерухомого майна подружжя [PERSON] суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та неповнолітньої доньки сторін та інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує, що сім`я сторін розпалася і шлюб між подружжям розірвано, з позивачкою залишається проживати неповнолітня донька, яка є інвалідом і потребує у зв'язку з цим створення їй комфортних та сприятливих умов у побуті з метою покращення її стану здоров`я, її інтелектуального, психологічного, фізичного розвитку, що дитина сторін з самого народження проживає у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , за цією ж адресою дитина має сталі соціальні зв`язки, а також по площі та вартості спірні квартири не мають значних відхилень, тому суд вважає, що при поділі нерухомого майна необхідно виділити [PERSON] квартиру загальною площею 42,1 кв.м, житловою площею 23,7 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] виділити квартиру загальною площею 31,0 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , визнавши за кожним з них право особистої приватної власності на майно. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, тому на підставі ст. 141 ЦПК слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 8840,00 грн. понесеного судового збору.

Outcome: approved