Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

01.09.2023 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 27.05.2023 року о 20:00, в [ADDRESS] , малолітній [PERSON] , [INFO] , кинув камінь у лобове скло належного йому транспортного засобу ГАЗ 53, д.н.з. [NUMBER] , чим пошкодив його. За даним фактом постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2023 року батька останнього - відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків. Таким чином, неправомірними діями малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідальність за якого несе відповідач, йому було завдано матеріальну шкоду в розмірі 5000 грн. Крім того, вказаними неправомірними діями йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, пов`язаних із пошкодженням належного йому майна та у зв`язку з цим унеможливлення користування впродовж тривалого часу власним транспортним засобом. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 5000 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та судові витрати по сплаті судового збору. Позивач допочатку судового засідання подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.05.2023 року о 20:00, в [ADDRESS] , малолітній [PERSON] , [INFO] , кинув камінь у лобове скло транспортного засобу ГАЗ 53, д.н.з. [NUMBER] , чим пошкодив його. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля ГАЗ 53, д.н.з. [NUMBER] є позивач [PERSON] . Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2023 року у справі № 161/9456/23 батька малолітнього [PERSON] , [INFO] - відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Вищевказана постанова набрала законної сили, є чинною та такою встановлено, що наслідком спричинення [PERSON] матеріальної шкоди шляхом пошкодження лобового скла його автомобіля стали неправомірні дії [PERSON] , у вигляді його ухилення від виконання батьківських обов`язків. Тобто, між діями відповідача та заподіянням позивачу матеріальної шкоди є причинно-наслідковий зв`язок. Судом також встановлено, що на відновлення пошкодженого лобового скла у автомобілі ГАЗ 53, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] понесено витрати на загальну суму 5010 грн. Про дану обставину свідчать відповідні рахунки на оплату № Лц-03480 від 13.09.2023 року та № 104 від 14.09.2023 року. Як встановлено судом, станом на дату постановлення даного судового рішення [PERSON] будь-яких коштів на відшкодування завданої матеріальної шкоди не надав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1178 ЦК України визначено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. За наведених обставин, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 5000 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Нічого дивного в тому немає, що людина, в котрої через чужу провину відібрали життєві радощі, задоволення, духовні блага, бажає компенсації грошима, які відкривають джерела людських задоволень. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків. Відшкодування - монетизація уявлення потерпілого про заподіяні йому збитки. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Суд вважає доведеним, що дії відповідача [PERSON] , у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями позивачу було завдано моральну шкоду, між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивача та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у заподіянні матеріальної шкоди та моральних стражданнях у зв`язку з цим - є причинно-слідчий зв`язок. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих позивачу моральних страждань, що були викликані погіршенням технічного і естетичного стану її транспортного засобу, виникненням побутових незручностей, пов`язаних із неможливістю експлуатації належного йому майна, необхідністю прикладення психологічних, часових та матеріальних затрат для відновлення свого порушеного права. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості права приватної власності, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав [PERSON] , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на відшкодування завданої моральної шкоди на користь позивача 3000 грн. На переконання суду, позивач не довів належними та допустимими доказами обґрунтованість позовних вимог, які стосуються відшкодування моральної шкоди, у заявленому розмірі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача, підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 858, 88 грн.

Outcome: partial