Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

У червні 2023 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.07.2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, свідоцтво [NUMBER] . На теперішній час шлюб між подружжям припинено та існує формально, що й стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 26.07.2023 позовну заяву передано Вінницьким міським судом Вінницької області до Липовецького районного суду Вінницької області для розгляду за підсудністю . Ухвалою суду від 15.09.2023 позовну заяву передано Липовецьким районним судом Вінницької області до Вінницького міського суду Вінницької області для розгляду за підсудністю. Ухвалою суду від 17.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторона позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила суд позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідач у судовому засіданні покладався на розсуд суду. Судом встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (свідоцтво про шлюб а.с. 5). Спільних дітей у сторін в період шлюбу не народилося. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з того, що збереження сім`ї і подальше спільне проживання подружжя є неможливим, сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх відносин, а продовження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 1073,60 грн судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved