Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

До Овідіопольського районного суду Одеської області звернувся представник позивача адвокат Карташов А.Г. із позовною заявою до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» та [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовна заява мотивована тим, що 01.12.2021 [PERSON] , о 17:40, рухаючись по а/д Н33 Одеса-Білгород-Дністровський-Монаши 9км.+900м. Одеської області, керуючи транспортним засобом «BMW», н.з. [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «SKODA», н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, порушив пп. 12.1., 13.1. ПДР. 16.02.2022 року Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/7258/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди з позивачем. За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204647860 між АТ «СК «Мега-гарант» та [PERSON] щодо забезпечення транспортного засобу «BMW 525D», державний номерний знак [NUMBER] від 24.06.2021 на період з 25.06.2021 по 24.06.2022 року страхова сума за шкоду майну встановлена у розмірі 130 000 гривень, франшиза у розмірі 2 600 гривень. Згідно висновку експерта фахівця-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля Skoda Fabia [NUMBER] № 09-007 від 21.09.2022 року сума ремонту з урахуванням зносу становить 107 688 грн. 47 коп., що з урахуванням суми франшизи у розмірі 2 600 грн. зобов`язує страховика сплатити 105 088 грн. 47 коп. та суму пені, інфляційних втрат та 3% річних, що загалом відповідно до заяви про збільшення позовних вимог становить 186 610 грн. 13 коп. Отже позовні вимоги обґрунтовані невиконанням АТ «СК «Мега-гарант», як страховиком за Договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204647860, укладеним з [PERSON] як страхувальником, вимог щодо відшкодування шкоди, спричиненої останнім за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01.12.2021 року. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.03.2023 відкрито провадження по справі, призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 05.06.2023 року позивачем до суду подано заяву про збільшення позовних вимог до позовної заяви про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В заяві зазначено наступне, предметом позовних вимог до АТ «СК «Мега-гарант» до подання заяви про збільшення позовних вимог було стягнення суми коштів у розмірі 172 218 гривень 71 копійок, що складалась із суми страхового відшкодування у розмірі, суми інфляційних втрат (інфляційного збільшення) з цієї суми, суми пені, суми штрафних санкцій та витрат Позивача на залучення фахівця-автотоварознавця для складення звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 2 470 гривень 93 копійок. 06.06.2023 року ухвалою суду було прийнято заяву про збільшення позовних вимог до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» та прийнято заяву про зменшення позовних вимог до [PERSON] в рамках цивільної справи № 509/1245/23 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант», [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Цією ж ухвалою до участі у справі залучено у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Ліквідатора Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» (код ЄДРПОУ: 30035289) [PERSON] . Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.06.2023 було вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» (код ЄДРПОУ 30035289) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України у межах суми заявлених до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» позовних вимог у розмірі 186 610 (сто вісімдесят шість тисяч шістсот десять) гривень 13 копійок. 08.08.2023 Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області було прийнято заяву [PERSON] про роз`єднання позовів - позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми коштів у розмірі 2 600 (двох тисяч шістсот) гривень, що складається із матеріального збитку, а саме суми франшизи, виділено в самостійне провадження. Цією ж ухвалою було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 14.09.2023 року на 13 год. 00 хв. У зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи у судове засідання 14.09.2023 року судовий розгляд було відкладено на 01.11.2023 року на 11 год. 00 хв. В судове засідання 01.11.2023 року позивач [PERSON] будучи повідомленим належним чином про час, дату та місце розгляду справи не з`явився, при цьому його представник адвокат Карташов А.Г. надіслав на електронну пошту суду клопотання про проведення судового розгляду без участі позивача та його представника та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзив або ж будь-які письмові пояснення, заяви чи клопотання до суду відповідачем не надавались та до суду не надходили. Представник третьої особи - ліквідатор Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» Нижник Іван Володимирович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, будь-які письмові пояснення, заяви чи клопотання до суду третьою особою не надавались та до суду не надходили. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що 24.06.2021 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204647860 щодо забезпечення транспортного засобу «BMW 525D», державний номерний знак [NUMBER] від 24 червня 2021 року на період з 25 червня 2021 року по 24 червня 2022 року страхова сума за шкоду майну встановлена у розмірі 130 000 гривень, франшиза у розмірі 2 600 гривень. 01.12.2021 року [PERSON] , о 17:40, рухаючись по а/д Н33 Одеса-Білгород-Дністровський-Монаши 9км.+900м. Одеської області, керуючи транспортним засобом «BMW», н.з. [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «SKODA», н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, порушив пп. 12.1., 13.1. ПДР. На місці події співробітниками патрульної поліції відносно [PERSON] - страхувальника було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 169099 за ст. 124 КУпАП. Учасниками події повідомлено АТ «СК «»Мега-гарант» про ДТП. 02.12.2021 року відповідні документи Позивачем було подано до АТ «СК «Мега-гарант» в електронному вигляді, про що свідчить отримання відповідного sms-підтвердження на мобільний номер потерпілого. 08.12.2021 року потерпілий отримав повідомлення про визначення представника АТ «СК «Мега-гарант» за дорученням для огляду автомобілю. 11.12.2021 року відповідачем було направлено представника для здійснення огляду автомобіля Skoda Fabia [NUMBER] , про що у присутності Позивача було складено Протокол огляду транспортного засобу, однак копію такого протоколу Позивачу не надано, останній лише зміг зробити його фотофіксацію. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області 16.02.2022 року у справі № 509/7258/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди з позивачем. 25.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 Позивача на підставі мобілізаційного розпорядження від 24.02.2022 року було мобілізовано до Збройних Сил України. Зважаючи на викладене 26.05.2022 року представником позивача на електронну адресу відповідача було направлено адвокатський запит з вимогою надати копії документів та інформації про суму та строки відшкодування. 03.06.2022 року листом за № 03-06/2 Страховик запитувані документи та інформацію не надав, однак повідомив про те, що необхідно повторно звернутися до СК із наданням відповідних документів 18.02.2022 року та 19.02.2022 року позивач додатково звернувся до Страховика із заявою про страхове відшкодування. 15.09.2022 року позивач звернувся до незалежного експерта ФОП [PERSON] , яким було складено Звіт фахівця-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля Skoda Fabia [NUMBER] № 09-007 від 21.09.2022 року. Згідно вказаного звіту ринкова вартість автомобіля Позивача на дату події, визначена без урахування отриманих у ДТП пошкоджень складала 154 305 гривень; вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП автомобіля на дату оцінки становить 185 474 гривні 47 копійок; коефіцієнт фізичного зносу складових автомобілю на дату ДТП визначається рівним 0,7; вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП автомобіля визначена з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових (0,7) на дату оцінки становить 107 688 гривень 47 копійок; ринкова вартість автомобіля, визначена з урахуванням отриманих в ДТП пошкоджень (тобто вартість автомобіля в пошкодженому стані) на дату оцінки визначається рівною 46 616 гривень 53 копійки; вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля визначається такою, що дорівнює ринковій вартості дослідженого ТЗ на дату події без врахування отриманих в ДТП пошкоджень і складає 154 305 гривень. 07.11.2022 року позивач звернувся до відповідача з про необхідність виплати завданої шкоди на електронну та поштову адреси (поштові відправлення повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання). Отже судом встановлено, що протягом 2021-2022 років позивач особисто або через представника неодноразово направляв до відповідача заявки на страхове відшкодування в електронному вигляді на офіційну електронну адресу info@megagarant.com, а також засобами поштового зв`язку (поштові відправлення повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання). Натомість матеріали справи не містять жодної відповіді страховика (відповідача) на звернення позивача щодо здійснення страхового відшкодування, а також про розмір страхового відшкодування, визначений самим відповідачем на підставі за результатами огляду автомобілю від 11.12.2021 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаної норми: - по-перше, у повному обсязі; - по-друге, особою, яка безпосередньо завдали шкоди така шкода підлягає відшкодуванню. Проте, із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. В силу ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст. 999 ЦК України Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Законом, який регулює питання процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди є Закон України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) відповідно до ст. 5 якого об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну, зокрема майну третьої особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. В силу ст. 6 Закону страховим випадком визнається дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну, зокрема, майну потерпілого. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного суду від 14.12.2021 року у справі № 147/66/17 основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Тобто у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. Таким чином, як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди. Як вже було встановлено судом 01.12.2021 року [PERSON] , о 17:40, рухаючись по а/д Н33 Одеса-Білгород-Дністровський-Монаши 9км.+900м. Одеської області, керуючи транспортним засобом «BMW», н.з. [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «SKODA», н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, порушив пп. 12.1., 13.1. ПДР. Власником транспортного засобу «BMW», н.з. [NUMBER] є [PERSON] . Вина заподіювача шкоди - [PERSON] встановлена Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.02.2022 року у справі № 509/7258/21, якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля потерпілого [PERSON] (позивача) - «SKODA», н.з. [NUMBER] . Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду від 16.01.2019 року у справі № 645/1484/16-ц страховик з урахуванням обставин встановлених у справах про адміністративні правопорушення зобов`язаний виконати обов`язок страхувальника, який завдав шкоди. Як також вже було встановлено судом 24.06.2021 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204647860 щодо забезпечення транспортного засобу «BMW 525D», державний номерний знак [NUMBER] від 24.06.2021 року на період з 25.06.2021 року по 24.06.2022 року страхова сума за шкоду майну встановлена у розмірі 130 000 гривень, франшиза у розмірі 2 600 гривень, що підтверджується, зокрема, листом МТСБУ від 25.05.2023 року за № 9-03/17066. Таким чином у спірних правовідносинах потерпілим є позивач - [PERSON] , а між відповідачем - Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-гарант» та [PERSON] виникли договірні відносини у яких відповідач є страховиком [PERSON] , а отже саме на відповідача, як страховика покладено обов`язок відшкодування завданої О. Видрі шкоди у межах страхової суми. Шкодою, завданою майну потерпілого, в силу ст.ст. 28, 29 Закону № 1961-IV є, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, зважаючи на що відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до правових позицій, викладених у Постановах Верховного суду від 19.09.2018 року у справі № 753/21177/16-ц, від 03.06.2021 року у справі № 461/2217/19 визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затв. Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 143/2092. В силу правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду від 31.10.2019 року у справі № 522/1597/15-ц визначення вартості матеріального збитку шляхом проведення незалежної оцінки (виконавець - оцінювач транспортних засобів) або автотоварознавчого дослідження (виконавець - судовий автотоварознавець) відповідає вимогам ст. 7 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», в якій сказано, що Проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках. Таким чином, аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для стягнення з винуватця ДТП вартості збитків є наявність вини такої особи у скоєнні ДТП та оцінка розміру завданої шкоди у відповідності до Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні». Як було встановлено вище 15.09.2022 року позивач звернувся до незалежного експерта ФОП [PERSON] , яким було складено Звіт фахівця-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля Skoda Fabia [NUMBER] № 09-007 від 21.09.2022 року. Як встановлено Звітом № 09-007 від 21.09.2022 року: - ринкова вартість автомобіля позивача на дату події, визначена без урахування отриманих у ДТП пошкоджень складала 154 305 гривень; - вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП автомобіля на дату оцінки становить 185 474 гривні 47 копійок; - коефіцієнт фізичного зносу складових автомобілю на дату ДТП визначається рівним 0,7; - вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП автомобіля визначена з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових (0,7) на дату оцінки становить 107 688 гривень 47 копійок; - ринкова вартість автомобіля, визначена з урахуванням отриманих в ДТП пошкоджень (тобто вартість автомобіля в пошкодженому стані) на дату оцінки визначається рівною 46 616 гривень 53 копійки; - вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля визначається такою, що дорівнює ринковій вартості дослідженого ТЗ на дату події без врахування отриманих в ДТП пошкоджень і складає 154 305 гривень. Таким чином, з урахуванням вищенаведених положень законодавства, відшкодуванню позивачу підлягає сума ремонту з урахуванням зносу у розмірі 107 688 (сто сім тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 47 копійок. Разом із цим, матеріали справи не містять доказів ані самостійного визначення відповідачем розміру страхового відшкодування, ані здійснення такого відшкодування позивачу. Суд зауважує, що виключний перелік підстав, які дають страховику право відмовити у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені у ст. 37 Закону № 1961-IV. Про відмову у здійсненні страхової виплати страховик має повідомити письмово. При цьому Закон № 1961-IV передбачає перелік дій та обов`язків, які має вчинити потерпілий для отримання майнового відшкодування, зокрема зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів) (п. 33.3. ст. 33, ст. 33-1 Закону № 1961-IV), подати заяву про страхове відшкодування (ст. 35) та ін. Як неодноразово було вказано позивачем увесь час з моменту дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений автомобіль марки «SKODA», н.з. [NUMBER] ним не використовується, про що надано суду протокол огляду транспортного засобу експертом страховика, акт виконаних робіт з дефектовки, а також надано Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, з яких вбачається, що транспортний засіб перебував у стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди протягом усього часу з моменту страхового випадку. Більше того, як встановлено судом на підставі наявних у матеріалах справи доказів, протягом 2021-2022 років позивач особисто або через представника неодноразово направляв до відповідача заявки на страхове відшкодування в електронному вигляді на офіційну електронну адресу info@megagarant.com, а також засобами поштового зв`язку (поштові відправлення повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання). Таким чином, позивачем зі своєї сторони виконано передбачені Законом № 1961-IV вимоги, що пов`язані з можливістю отримання страхового відшкодування. В силу положень ст. 36 Закону № 1961-IV страховик зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення про визнання майнових вимог потерпілого або ж про відмову у здійсненні виплати та у встановлений строк повідомити про прийняте рішення. Натомість судом встановлено, що станом на момент розгляду справи судом відповідач (страховик) жодним чином не повідомив про прийняте рішення та від отримання будь-яких документів, як у паперовій формі через оператора поштового зв`язку ухиляється, а отримані документи та вимоги в електронній формі ігнорує. Відповідно до ст. 12 Закону № 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, що також підтверджується правовим висновком Верховного Суду України у справі №6-1003цс16. В силу ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 36.5. Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Правовідношення, в якому страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в разі настання страхового випадку є грошовим зобов`язанням, на суму якого в разі прострочення його виконання страховиком нараховуються суми, передбачені законом і договором страхування, зокрема пеня, 3 % річних та інфляційні втрати (відповідні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц, від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц, постановах Верховного Суду від 17.02.2021 року у справі № 760/5686/17 від 24.01.2019 року у справі № 758/5545/16-ц. При цьому, відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної у Постанові від 30.10.2019 року у справі № 200/4309/14-ц інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, окрім суми страхового відшкодування, потерпілий має право на стягнення зі страховика також суми передбаченої ст. 36 Закону № 1961-IV пені, 3 % річних та інфляційних втрат, зважаючи на те, що більше року страховик не виконав власне зобов`язання зі сплати страхового відшкодування. Відповідно до листа МТСБУ від 25.05.2023 року за № 9-03/17066 за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204647860, укладеним між відповідачем як страховиком та [PERSON] , як страхувальником щодо забезпечення транспортного засобу «BMW 525D», державний номерний знак [NUMBER] від 24 червня 2021 року на період з 25 червня 2021 року по 24 червня 2022 року страхова сума за шкоду майну встановлена у розмірі 130 000 гривень; франшиза у розмірі 2 600 гривень. Таким чином, з огляду на положення чинного законодавства, страховик має відшкодувати потерпілому суму шкоди у вигляді страхової виплати у розмірі 105 088 (сто п`ять тисяч вісімдесят вісім) гривень 47 копійок (107 688 грн. 47 коп. - 2 600 грн.). Відповідно до правової позиції Верховного суду, висловленої у Постанові від 19.02.2020 року у справі № 758/16044/16-ц прострочення страховика щодо виплати страхового відшкодування починається з 91 дня після звернення з необхідними документами про виплату страхового відшкодування. Як встановлено судом, 02.12.2021 року позивачем в електронному вигляді було надіслано відповідачу заяву на виплату страхового відшкодування. Вказану заяву було продубльовано засобами поштового зв`язку і отримано відповідачем 09.12.2021 року. Зважаючи на те, що відповідачем самостійно визначено про необхідність надання документів в електронному вигляді на електронну адресу info@megagarant.com суд погоджується з наданим позивачем розрахунком розміру пені, здійсненим, починаючи з 03.03.2022 року. Суд також зауважує, що позивач у процесі розгляду справи не подавав заяв щодо збільшення розміру пені, інфляційних втрат та 3 відсотків річних, з огляду на що суд виходить з розрахунку ціни позову, визначеного з урахуванням прийнятої заяви про збільшення позовних вимог до відповідача, а граничним строком нарахування інфляційних втрат, пені та 3% річних визначає 23.03.2023 року. Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем обов`язку щодо виплати суми страхового відшкодування, перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків, суд доходить до висновку про обґрунтованість визначених представником позивача позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 28 095 грн. 75 коп., пені у розмірі 47 620 грн. 98 коп. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 3 334 грн. 04 коп. Крім того, відповідно до ст. 34 Закону № 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як було встановлено судом, 08.12.2021 року потерпілий отримав повідомлення про визначення представника АТ «СК «»Мега-гарант» за дорученням для огляду автомобілю. 11.12.2021 року відповідачем було направлено представника для здійснення огляду автомобіля Skoda Fabia [NUMBER] , про що у присутності позивача було складено Протокол огляду транспортного засобу, копія якого за твердженням позивача йому не надана, ним лише зроблена його фотофіксація. Повідомлення про визначення розміру страхового відшкодування на підставі протоколу огляду транспортного засобу Skoda Fabia [NUMBER] , здійсненого представником АТ «СК «»Мега-гарант» 11.12.2021 року позивачу не надходило. У подальшого, позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про страхове відшкодування, які були проігноровані. Як встановлено судом, позивач звернувся до незалежного експерта ФОП [PERSON] з метою отримання Звіту про оцінку вартості матеріального збитку у встановленому законодавством порядку. 21.09.2022 року ФОП [PERSON] було складено Звіт фахівця-автотоварознавця про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля Skoda Fabia [NUMBER] № 09-007 від 21.09.2022 року. Як встановлено з матеріалів справи, а саме рахунку № 09-007 від 21.09.2022 року та квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 03.10.2022 року вартість дослідження склала 2470 грн. 93 коп., яка була сплачена позивачем. Отже враховуючи положення ст.ст. 22, 1166, 1194 ЦК України витрати позивача на залучення експерта-товарознавця є його збитками, які здійснені у зв`язку із пошкодженням автомобіля з метою відновлення свого порушеного права щодо визначення матеріальної шкоди завданої позивачу, а відтак підлягають відшкодуванню страховиком, тобто відповідачем, оскільки мають бути відшкодовані у повному обсязі в розмірі 2470 грн. 93 коп. Враховуючи вищенаведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-гарант» підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, загальна сума, яка підлягає сплаті відповідачем дорівнює 186 610 (сто вісімдесят шість тисяч шістсот десять) грн. 13 коп. Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі з відповідача на користь позивача в силу вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 866 (одна вісімсот шістдесят шість) грн. 10 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved