Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Представник ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест» (далі ТзОВ «ФК «Гефест») адвокат Остащенко О.М. звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних витрат на підставі ст.625 ЦК України. На обґрунтування\~позовних вимог\~посилалася на\~те,\~що 26.05.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0019/82/46089, відповідно до якого банк надав кредит в сумі 24500 доларів США, зі строком до 26.05.2018 року, та зі ставкою за користування кредитом в розмірі 14% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 26.05.2008 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки №24778/0019/356464, згідно якого відповідач [PERSON] виступив поручителем перед банком за виконання відповідачем [PERSON] зобов`язання за кредитним договором. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.03.2010 року (справа №2-194/10) було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/019/82/46089 від 26.05.2008 року у розмірі 209739,78 грн. 30.05.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення прав вимоги №114/2-8, відповідно до п. 2.1 якого первісний кредитор - АТ «Райффайзен Банк Аваль» передає новому кредитору АТ «Оксі Банк» права вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема право вимоги до боржника майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах наведених у додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги №114/2-8. 30.05.2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір відступлення права вимоги №30052019, відповідно до п. 2.1 якого первісний кредитор - АТ «Оксі Банк» передає новому кредитору ТзОВ «Фінансова компанія «Гефест» права вимоги, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому, зокрема право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та/або на інших підставах наведених у додатку №1.6 до цього договору. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 09.07.2020 року замінено стягувача з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТзОВ «Фінансову компанію «Гефест» в виконавчих листах №2-194/10 щодо [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин, оскільки відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, останні, відповідно до приписів ст.625 ЦК України, зобов`язані сплатити 3% річних від простроченої суми, яка за період з 10.05.2020 року по 09.05.2023 року становить 18876,58 грн., а також інфляційне нарахування на заборгованість за період з 10.05.2020 року по 09.05.2023 року у сумі 101581,17 грн. Просила стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ТзОВ «ФК Гефест» 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.03.2010 року в розмірі 120457,75 грн. та судовий збір. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак 27.09.2023 року направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному об`ємі та просила розглянути справу без присутності представника позивача, не заперечила щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , належним чином та завчасно повідомлялися про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися та не повідомили про причини своєї неявки, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не подали, а також не подали відзив на позов. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що 26.05.2008 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/82/0019/82/46089, на умовах якого остання отримала у Вижницькому відділення АТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитні кошти в сумі 25000 доларів США на термін з 26.05.2008 року по 26.05.2018 року. В забезпечення повернення кредиту за кредитним договором №014/0019/82/46089 від 26.05.2008 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки від 26.05.2008 року, за яким останній на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед кредитором відповідати по зобов`язаннях боржника [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору №014/0019/82/46089 від 26.05.2008 року в повному обсязі цих зобов`язань. Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.03.2010 року у справі №2-194/10 позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції «Райфайзен Банк Аваль» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по неповернутому кредиту, відсотків за користування кредитом та пені задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] , солідарно, на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредиту в сумі 209739,78 грн. та в відшкодування понесених судових витрат суму 1820,00 грн. Зазначене рішення суду набрало законної сили 22.03.2010 року. З копії договору про відступлення права вимоги №114/2-8 від 30.05.2019 року вбачається, що Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерне товариство «Оксі Банк» уклали даний договір, за яким в порядку та на умовах, встановлених цим договором та відповідно до ст.ст.512-519 ЦК України, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників та поручителів, вказаними у реєстрі боржників (портфель заборгованості). Перелік кредитних договорів, боржників та поручителів, суми заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в додатку 1 до договору (попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною. Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників та поручителів належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. З копії договору про відступлення права вимоги №30052019 від 30.05.2019 року укладеного між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» вбачається, що права вимоги за кредитним договором №014/0019/82/46089 від 26.05.04.2008 року з [PERSON] та [PERSON] були відступлені новому кредитору - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест». Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 09.07.202 року замінено стягувача у виконавчих листах №2-194/10, виданих Сокирянським районним судом Чернівецької області у цивільній справі №2-194/10 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по неповернутому кредиту, відсотків за користування кредитом та пені, з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест». Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. При зверненні до суду, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, як правонаступник банку, вказав, що оскільки рішення суду не виконано до цього часу, товариство має право на стягнення індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми у межах трирічного строку позовної давності. На підтвердження стягуваних сум у позові надано розрахунок заборгованості. Таким чином, у даній справі між сторонами виник спір щодо стягнення на підставі ст.625\~ЦК України інфляційних втрат та трьох відсотків річних, у зв`язку з неналежним виконання грошового зобов`язання за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує виникнення зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондується із обов`язком боржника щодо такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі №758/1303/15-ц. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625\~ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Тобто, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526,599 ЦК України. Матеріали справи не містять даних про стягнення коштів з відповідачів на виконання рішення суду від 12.03.2010 року у справі №2-194/10. Таким чином, загальна сума заборгованості за рішенням суду становить 209739,78 грн. Як зазначалось раніше, рішення суду про стягнення з відповідачів боргу набрало законної сили 22.03.2010 року. Тобто, вимога про стягнення заборгованості вже захищена у судовому порядку. Згідно п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Із врахуванням наведеного, сума інфляційних витрат та трьох відсотків річних підлягає стягненню за період з 12.03.2010 року по 24.02.2022 року за формулою ІІС = (ІІ1:100)х(ІІ2:100)х(ІІ3:100)х…(ІІZ:100), де II1 індекс інфляції за перший місяць прострочення, а IIZ індекс інфляції за останній місяць прострочення. Таким чином, сума інфляційних збитків складає: IIc (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.17119713. Інфляційне збільшення: 201 202,21 x 1.17119713\~-\~201 202,21 = 34 445,24 грн. Окрім цього, 3% річних, за вказаний вище період становлять 10831,85 грн. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачів складає 45277,09 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial