Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

19.06.2023 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулася представник позивача - адвокат Мажара Н.І. в інтересах [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані наступним. 10 лютого 2022 року рішенням Личаківського районного суду м. Львова, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27 червня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1557, розірвано. У сторін є спільні неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] учениця 2 класу Серниківської філії Бібрського опорного ліцею ім. Уляни Кравченко. Батько - [PERSON] не має контакту з закладом освіти, де навчається дитина, не підтримує її, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину із закладу приводить та забирає мама та бабуся. Зазначена інформація піддержується довідкою №91 від 10.05.2023р., виданою керівником зазначеного ліцею [PERSON] , та класним керівником [PERSON] . [PERSON] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Технічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехника». Навчанням [PERSON] в коледжі цікавиться лише мати, відвідує батьківські збори, підтримує контакт з викладачами, куратором та вихователем гуртожитку. Батько сином не цікавиться, з викладачами коледжу, куратором та вихователем гуртожитку зв`язку не підтримує. Зазначена інформація підтверджується довідкою №95 від 10.05.2023р., виданою директором зазначеного коледжу [PERSON] . [PERSON] учениця 9 класу Ланівської гімназії Бібрської міської ради Львівського району Львівської області. Мати постійно спілкується з педагогами, які навчають дочку, відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям дочки. Батько [PERSON] не має контакту зі школою де навчається дитина, не підтримує стосунків з дочкою, із вчителями не спілкується. Зазначена інформація піддержується довідкою №24 від 09.05.2023р., виданою директором зазначеного начального закладу [PERSON] . Відповідно до Акту від 09.05.223 вих.№34, складеного членами комісії Виконавчого комітету Бібрської міської ради, було встановлено, що батько дітей [PERSON] на протязі останніх вісім років не проживає разом зі своєю сім`єю та жодної участі у вихованні дітей не приймає. Наразі, [PERSON] старший сержант, працює медсестрею в хірургічній реанімації. Перебуває на військовій службі на контрактній основі з 2013 року в Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону. На її повному утримані знаходяться троє дітей: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . З 2014 року [PERSON] залишив [PERSON] будучи вагітною третьою дитиною. Та виїхав додому в м. Луганськ. А потім через деякий час він разом зі своєю матір`ю виїхали до російської федерації в Краснодарський край. Оскільки [PERSON] не надавав жодної матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку, [PERSON] змушена була звернутись до суду про примусове стягнення аліментів на утримання дітей. 06 липня 2017 року рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь матері [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] в розмірі 800 грн. на кожну дитину помісячно, починаючи з 31.05.2017 року. 20 листопада 2017 року позивач звернулась з клопотанням до російської федерації в Ростовській області, щодо примусового виконання на території російської федерації рішення Перемишлянського районного суду Львівської області. Але, ухвалою від 06 грудня 2017 року вимоги були залишені без розгляду. Наразі рішення суду про стягнення аліментів залишилось без виконання. З наданої довіреності від 13 жовтня 2021 року, щодо дозволу зняття дітей з реєстрації, позивачу стало відомо, що [PERSON] 13 червня 2020 отримав російське громадянство. На сьогоднішній день їй не відомо його місце перебування. З 2014 року [PERSON] фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, проявивши байдужість до долі своїх дітей, і таке ухилення полягає у невиконанні майже всього без виключення можливого і передбаченого законом спектру обов`язків батька відносно дітей. Не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Не вчиняє дій щодо надання дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей. Не сприяє засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі, виявляння інтересу до внутрішнього світу дітей. Не приймає участь у їх повсякденному житті. Що в свою чергу свідчить про байдужість до дітей та фактом самоусунення від своїх батьківських обов`язків. Про умисний характер такого ухилення свідчить його тривалість близько 9 років поспіль. Ігноруючи зазначені положення закону, яким визначений чіткий імперативний припис щодо обов`язку батьків брати участь у вихованні дітей, [PERSON] , відсторонився від виховання [PERSON] - [INFO] , [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . З дітьми не спілкується, їх долею не цікавиться, не навідує, не надає матеріальної допомоги, аліменти не платить. У зв`язку з цим та з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, позивач була змушена звернутися до суду з позовом щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав. Ухвалою суду від 26.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 17.07.2023 року від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи висновку Бібрської міської ради Львівського району Львівської області від 12.07.2023 року за вих.№02-13/880 щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 18.09.2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено до судового розгляду по суті. У сьогоднішнє судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач до судового засідання повторно не з`явився, причину неявки та своїх зауважень суду не повідомив, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є підтвердження. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, враховуючи наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10.02.2022 року розірвано (а.с.22). У сторін є спільні неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с.19-21). На даний час сторони проживають окремо, діти проживають разом із [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №251 від 09.05.2023 року, виданою виконавчим комітетом Бібрської міської ради (а.с.30). Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 06.07.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 31.05.2017 року (а.с.9-11, 23). Відповідно до довідки №91 від 10.05.2023 року, виданої керівником Бібрського опорного ліцею ім. Уляни Кравченко Бібрської міської ради Львівського району Львівської області, [PERSON] являється ученицею 2 класу Серниківської філії Бібрського опорного ліцею ім. Уляни Кравченко. Дитина регулярно відвідує заняття у закладі освіти, завжди охайна, доглянута. Мати дитини постійно спілкується з педагогами, які навчають дочку, цікавиться шкільним життям дитини. Батько [PERSON] не має контакту із закладом освіти, де навчається дитина, не підтримує її, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину до закладу освіти приводять і забирає мати та бабуся (а.с.28). Відповідно до довідки №95 від 10.05.2023 року, виданої директором Відокремленого структурного підрозділу «Технічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка», [PERSON] навчається у коледжі з 01.09.2022 року по даний час за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення» денної форми навчання за кошти державного бюджету. Навчання завершує в червні 2026 року. [PERSON] регулярно відвідує заняття в коледжі, добросовісно та успішно навчається. Виявляє інтерес до комп`ютерних дисциплін, є старостою групи. [PERSON] проживає у гуртожитку Технічного коледжу, справний в побуті, завжди доглянутий та охайний. Навчанням [PERSON] в коледжі цікавиться лише мати: відвідує батьківські збори, підтримує контакт з викладачами, куратором та вихователем гуртожитку. Батько сином не цікавиться, з викладачами коледжу, куратором та вихователем гуртожитку зв`язку не підтримує (а.с.29). Відповідно до довідки №24 від 09.05.2023 року, виданої директором Ланівської гімназії Бібрської міської ради Львівського району Львівської області, [PERSON] навчається у 9 класі гімназії. Дитина регулярно відвідує заняття в школі. Дівчинка завжди охайна, доглянута, дуже активна у шкільному житті гімназії. Бере участь у художній самодіяльності, флешмобах, гарно малює. Мати [PERSON] постійно спілкується з педагогами, які навчають дочку, відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям дитини. Батько [PERSON] не має контакту зі школою, де навчається дитина, не підтримує стосунків із дочкою, із вчителями не спілкується (а.с.31). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов та про фактичне місце проживання від 09.05.2023 року, встановлено, що [PERSON] дійсно в даний час постійно проживає в [ADDRESS] та має на утриманні троє дітей, які без реєстрації постійно проживають разом з матір`ю, а саме: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . В ході обстеження встановлено, що батько дітей гр. [PERSON] протягом останніх 8 років не проживає разом із сім`єю та жодної участі у вихованні дітей не приймає. Діти проживають у належних матеріально-побутових умовах (а.с.32). Відповідно до висновку Бібрської міської ради Львівського району Львівської області від 12.07.2023 року за вих. №02-13/880 щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , доцільним є позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.50.51). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч її бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Оцінюючи вищенаведені докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, а тому позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved