Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулась [PERSON] з позовом до Державного авіаційного підприємства «Україна», в якому просить: скасувати наказ №42/О від 20 січня 2023 року «Про звільнення [PERSON] »; поновити позивачку на посаді інструктора - провідника бортового служби організації навчання і тренувань льотного складу ДАП «Україна»; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по дату постановлення судового рішення по справі, а також вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що працювала у ДАП «Україна» на посаді інструктора - провідника бортового служби організації навчання і тренувань льотного складу. 21 грудня 2022 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про надання частини щорічної відпустки з 10 січня 2023 року у зв`язку з сімейними обставинами. Однак, відповідачем було відмовлено у погодженні заяви без пояснення причин. При цьому, відповідачем було висловлено умову, за якої така відпустка може бути надана, а саме, написання заяви про звільнення за згодою сторін. 21 грудня 2022 року, позивачкою, яка перебувала у стані сильного душевного хвилювання, зумовленому психологічним тиском та примусом зі сторони представників відповідача, який був вчинений з метою подання заяви про звільнення, було підписано та подано заяву про отримання відпустки та звільнення з посади інструктора - провідника бортового служби організації навчання і тренувань льотного складу ДАП «Україна» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін. При цьому, роботодавцем було надано позивачці готовий шаблон заяви про звільнення, що вона вважає порушенням роботодавцем приписів законодавства, оскільки заява про звільнення повинна бути оформлена та підписана власноручно. 26 грудня 2022 року позивачкою подано заяву про анулювання заяви про звільнення за згодою сторін, в якій вона зазначила про тиск з метою подання заяви про звільнення, яка залишилась без відповіді. Більше того, відповідачем не повідомлено позивачку і про стан заяви про надання відпустки, у зв`язку з чим остання перебувала у стані душевного хвилювання та стресі. 10 січня 2023 року, у перший запланований день відпустки позивачка вимушена була вийти на роботу і вже після 15 години представник роботодавця [PERSON] повідомив її про надання відпустки з 10 січня 2023 року по 23 січня 2023 року згідно наказу № 8/В від 09 січня 2023 року. У зв`язку з тим, що позивачка вже фактично відпрацювала 10 січня 2023 року, остання попросила внести зміни до наказу, подавши відповідну заяву про заміну днів відпустки з 11 січня 2023 року, що не заперечувалось [PERSON] , у зв`язку з чим наказом №13/В від 10 січня 2023 року, внесено відповідні зміни і датою початку відпустки вказано 11 січня 2023 року. Незадовільний стан здоров`я позивачки під час відпустки підтверджується також і тим, що у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відповідно до наказу №43/О від 23 січня 2023 року, відповідачем внесено зміни до п. 2 наказу від 20 січня 2023 року № 42/О «Про звільнення [PERSON] », а саме змінено кількість днів виплати грошової компенсації. Підставою видачі такого наказу став листок тимчасової непрацездатності, виданий КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 1» Подільського району міста Києва від 23 січня 2023 року. 06 лютого 2023 року, після звернення позивачки до відповідача з листом про результати розгляду заяви про анулювання заяви про звільнення, позивачкою отримано лист - відповідь від ДАП «Україна» № 01-26/109 від 24 січня 2023 року, у якому відповідач заперечував тиск та повідомив, що не погоджується на відкликання заяви про звільнення. Того ж дня, 06 лютого 2023 року позивачку ознайомлено з наказом про звільнення №42/О від 20 січня 2023 року, в якому остання зазначила про незгоду та написання заяви про звільнення під тиском у стані сильного душевного хвилювання. Вважаючи наказ про своє звільнення незаконним та протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач безпідставно не врахував обставини звільнення позивачки, зокрема, не врахував відсутність реального волевиявлення, спрямованого на звільнення та написання заяви про звільнення під тиском, остання вимушена звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх трудових прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 березня 2023 року головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 09 березня 2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків. 30 березня 2023 року на виконання ухвали судді позивачкою усунуто недоліки та надано позовну заяву про уточнення позовних вимог, в якій остання просить: - скасувати наказ № 42/О від 20 січня 2023 року «Про звільнення [PERSON] »; - поновити позивачку на посаді інструктора - провідника бортового служби організації навчання і тренувань льотного складу ДАП «Україна»; - стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по дату постановлення судового рішення по справі (у тому числі, але не виключно, суму 46272 грн. 52 коп. за період вимушеного прогулу з 25 січня 2023 року по 03 березня 2023 року), а також вирішити питання судових витрат. Ухвалою суду від 04 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01 червня 2023 року представником відповідача, у відповідності до ст. 178 ЦПК України, подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено про невизнання позовних вимог з огляду на наступне. 21 грудня 2022 року [PERSON] подала заяву про надання щорічної оплачуваної відпустки на 14 календарних днів з 10 січня 2023 року та заяву про звільнення за угодою сторін відповідно до пункту 1 частини 1 статті 36 К3пП України з 24 січня 2023 року. 26 грудня 2022 року позивачка звернулася із заявою про те, що заява про звільнення була подана під тиском, у час, коли остання перебувала у стані сильного душевного хвилювання, однак доказів такого нею до суду не подано. Крім того, [PERSON] у позовній заяві не зазначила дані про посадових осіб відповідача, які здійснювали тиск і погрожували їй, інформацію про те, які неправомірні дії (фізичного або психологічного характеру) з боку посадових осіб відповідача вживалися щодо неї. У відповідь на заяву [PERSON] від 26 грудня 2022 року відповідач листом №01-26/109 від 24 січня 2023 року повідомив про те, що якщо роботодавець і працівник домовилися про певну дату припинення трудового договору, анулювати таку домовленість можна лише за взаємною угодою про це роботодавця і працівника. Приписами Кодексу законів про працю України для роботодавця не передбачено обов`язок прийняття відкликання працівником своєї заяви про звільнення у випадку досягнення домовленості про звільнення за угодою сторін. Наказом ДАП «Україна» №8/В від 09 січня 2023 року «Про надання відпустки» [PERSON] була надана щорічна основна відпустка тривалістю 14 календарних днів з 10 січня 2023 року по 23 січня 2023 року. Відпустка була надана у строки, зазначенні у заяві [PERSON] про відпустку від 21 грудня 2022 року, а тому доводи про ненадання відповідачем відпустки є непідтвердженими. Наказом ДАП «Україна» №13/В від 10 січня 2023 року «Про внесення змін до наказу «Про надання відпустки [PERSON] », на підставі заяви [PERSON] від 10 січня 2023 року були внесені зміни щодо періоду відпустки. Враховуючи, що до дати звільнення [PERSON] не було надано жодних доказів на підтвердження сильного душевного хвилювання, а також інформації про те, які неправомірні дії (фізичного або психологічного характеру) з боку посадових осіб вживалися щодо неї,

Outcome: dismissed