Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, в якому просила усунути їй, [PERSON] перешкоди в користуванні будинком з господарськими будівлями [ADDRESS] , шляхом надання їй доступу до житлового будинку [ADDRESS] . Зобов`язати [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди їй [PERSON] в подальшому в користуванні будинком з господарськими будівлями [ADDRESS] , стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. Позивачка [PERSON] надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала щодо винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими поверненнями, які повернулися до суду за відсутністю адресата за вказаною адресою, однак в судове засідання не з`явилися; відзив на позовну заяву відповідачі не подали, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 листопада 2015 року, реєстраційний номер №1-4391 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 листопада 2015 року, індексний номер №47163401, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/6 частина житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами. У \~відповідності \~до \~ч. 1 \~ст. \~15 \~ЦК \~України \~кожна \~особа \~має право \~на \~захист \~свого \~цивільного \~права \~у \~разі \~його \~порушення, невизнання \~або \~оспорювання. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Постановою Верховного Суду України від 16.01.2012р. встановлено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, оскільки позивачка як співвласник житлового будинку має рівне з відповідачами право на безперешкодний доступ до житлового будинку та безперешкодне користування ним, проте відповідачі чинять перешкоди у користуванні житловим будинком, все це створює позивачці перешкоди у вільному доступі користування своїм нерухомим майном. За таких обставин,суд вважає позов обґрунтованим та таким,що підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved