Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувсь в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно сина [PERSON] . \~ \~ \~ \~Вимоги заяви обґрунтовано тим, що заявник [PERSON] та його син [PERSON] проживають спільно за адресою: [ADDRESS] . Заявник вказує, що впродовж тривалого часу [PERSON] вчиняє відносно нього насильство фізичного та психологічного характеру, що має різні прояви: від побоїв до публічних принижень. Станом на дату звернення до суду заявник має підстави вважати, що його життю та здоров`ю є реальна загроза від кривдника. Відносно [PERSON] працівниками поліції неодноразово були складені термінові заборонні приписи, зокрема 11 травня 2023 року, 29 червня 2023 року, 29 липня 2023 року. [PERSON] дуже агресивний, зловживає наркотичними речовинами, під дією яких вчиняє бійки та чвари в сім`ї. Внаслідок такої поведінки [PERSON] його дружина та дитина проживають окрема, а матір була змушена поїхати жити в село. Заявник додає, що [PERSON] щоденно застосовує до нього насилля з погрозами фізичної розправи. Неодноразово з [PERSON] проводились індивідуально-профілактичні роботи про недопустимість вчинення домашнього насильства та роз`яснювальні роботи про відповідальність за вчинення домашнього насильства, однак такі заходи не дали бажаного результату, кривдник продовжує вчиняти відносно нього свої протиправні дії, внаслідок чого він змушений постійно звертатись до поліції. Наприклад, за період з 23 квітня 2022 року по 06 серпня 2023 року він 14 разів звертався з викликом на лінію 102 з приводу насильницьких дій [PERSON] . Заявник повідомляє, що погрози фізичною розправою та висловлювання нецензурною лайкою [PERSON] відносно є систематичними. Крім того, наразі в Луцькому міськрайонному суді Волинської області знаходиться справо про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ст. 126-1 КК України. Враховуючи систематичність та тривалість насильницьких дій сина [PERSON] заявник відчуває загрозу своєму життю та здоров`ю. На підставі наведеного заявник просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , на строк 6 місяців, яким встановити такі тимчасові обмеження його прав, а саме: -заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; -заборонити наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] ; -заборонити контактувати з постраждалою особою [PERSON] особисто, вести листування, телефонні переговори та контактувати через інші засоби зв`язку і через третіх осіб. Ухвалою судді від 03 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Заявник [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтримав, суду пояснив, що [PERSON] систематично вчиняє відносно нього насильство фізичного та психологічного характеру. Заявник просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , оскільки жодні інші заходи не допоможуть йому захиститись від кривдника, неодноразово звернув увагу суду, що його син є наркозалежним. Представник заявника адвокат Булат Ю. В. вимоги заяви підтримала з підстав, які зазначені в заяві, яку просить задовольнити в повному обсязі. Додатково суду пояснила, що є високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства та можливості настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви визнав, хоча зазначав, що батько відносно нього вчиняє провокативні дії з метою позбавлення його роботи, сім`ї, житла. Заслухавши учасників справи, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення за таких підстав. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Суд установив, що [PERSON] та [PERSON] є батьком та сином, які проживають спільно за адресою: [ADDRESS] . Копією термінового заборонного припису серії АА № 166911 від 11 травня 2023 року підтверджується, що [PERSON] 11 травня 2023 року вчинив відносно батька [PERSON] домашнє насильство фізичного, психологічного (ображав, погрожував, вчинив сварку) та економічного характеру (забрав особисті речі телефон) (а. с. 9). Копією термінового заборонного припису серії АА № 266083 від 29 червня 2023 року підтверджується, що [PERSON] 29 червня 2023 року вчинив відносно батька [PERSON] домашнє насильство: ображав, погрожував, нецензурно висловлювався, принижував (а. с. 10). Копією термінового заборонного припису серії АА № 166869 від 29 липня 2023 року підтверджується, що [PERSON] 29 липня 2023 року вчинив відносно батька [PERSON] домашнє насильство: погрожував фізичною розправою, словесно ображав, принижував честь та гідність (а. с. 11). Копією постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 серпня 2023 року підтверджується, що 29 липня 2023 року о 10:40 год. гр. [PERSON] за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно батька [PERSON] , [INFO] , а саме: умисно висловлював погрози та образи. Правопорушення вчинено повторно протягом року. Вказано постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а. с. 34). Копією постанови\~Луцького міськрайонного\~суду Волинської\~області від\~24\~серпня 2023\~року підтверджується,\~що [PERSON] 06 серпня 2023 року о 23:30 год за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно батька [PERSON] , а саме словесно ображав, висловлювався нецензурною лайкою. Правопорушення вчинене повторно протягом року. Крім того, [PERSON] порушив вимоги термінового заборонного припису АА 166869 від 29 липня 2023 року. Вказано постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а. с. 36-37). Крім того, копією постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2023 року підтверджується, що [PERSON] 04 серпня 2023 року, близько 13 год. 35 хв., порушив терміновий заборонний припис серії АА № 166869 від 29 липня 2023 року, строком на 10 діб, за адресою: [ADDRESS] , що виразилось в тому, що він повернувся додому, спілкувався з батьком, вчиняв домашнє насильство знову відносно батька. Крім того, 04 серпня 2023 року, близько 14 год. 10 хв., гр. [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинив злісну непокору законному розпорядженню поліцейського, а саме: не припинив нецензурно висловлюватися в сторону батька [PERSON] та працівників поліції, погрожував, ображав. Вищевказаною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а. с. 40-41). Відповідно до змісту постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 жовтня 2023 року [PERSON] 06 серпня 2023 року о 01 год. 31 хв., перебуваючи за адресою [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо дружини [PERSON] , а саме: ображав та вихватив з рук жінки малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та не повідомив куди саме з нею йде, чим змусив [PERSON] переживати за життя та здоров`я дитини та здійснити виклик на лінію 102. Він же, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 11 серпня 2023 року серії ВАВ №758339, 06 серпня 2023 року о 01 год. 31 хв., перебуваючи за адресою [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо дружини [PERSON] у присутності малолітньої доньки, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю малолітній [PERSON] . Вищевказаною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а. с. 43-45). Наведене дає підстави для висновку, що [PERSON] вчиняє відносно [PERSON] домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Оцінюючи ризики продовження у майбутньому домашнього насильства [PERSON] суд враховує факт притягнення кривдника до адміністративної відповідальності саме за вчинення домашнього насильства та порушення ним термінових заборонних приписів поліції. Статтею 21 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Частинами 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та проти дію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство щодо батька [PERSON] , тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту постраждалої особи до кривдника слід застосувати обмежувальний припис. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved