Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання кредитного договору недійсним. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики №78963491 від 31 травня 2023 року та додаткову угоду до договору №78963491 від 31 травня 2023 року. Позивач зазначає, що він є особою з психічними відхиленнями та проходив неодноразово лікування. Таким чином, позивач просив визнати недійсним укладений сторонами кредитний договір, оскільки на час укладання договору психічний стан позивача погіршився, він почав зловживати алкоголем, також позивач стверджує, що не розумів наслідків своїх дій в момент укладання договору. Ухвалою судді від 05 вересня 2023 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. 17 жовтня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що єдиною підставою для визнання договору позики недійсним позивач вказує, на те, що він є особою з психічними відхиленнями з посиланнями на ст. 225 ЦПК України. Вважає, що відповідні довідки, надані позивачем не можуть бути підставою для визнання договору недійсним. Справу просив розглядати у його відсутності. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини та приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд установив, що 31 травня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №78963491, за яким позикодавець надав позичальнику грошові кошти у позику у сумі 1200,00 грн строком на 30 днів, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею. Окрім того, 16 червня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №78963491 до вищевказаного договору, відповідно до якої позикодавець збільшив суму наданої Позичальнику позики на 3 300,00 грн, загальний розмір наданої позики становить 4 500,00 грн. Суд вбачає, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що разом складають єдиний договір, та визначають усі істотні умови надання позики. Уклавши означений договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє всі умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись цього договору та Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, текст яких розміщено на сайті Позикодавця за посиланням https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (пункт 4.2. договору), отже Правила є у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Позикодавця до укладення договору. Зазначений договір укладений в електронній формі з проставленням електронного підпису [PERSON] . За Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які регламентують умови і порядок надання Товариством грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, інформацію, необхідну для укладення та належного виконання умов договору позики, а також є пропозицією укласти електронний договір в розумінні частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», та які розроблені відповідно до вимог ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про електронну комерцію», договір позики, так само електронний договір, укладений згідно з Законом України «Про електронну комерцію», в електронній формі договір між товариством та позичальником, за умовами якого товариство передає позичальнику у власність грошові кошти позику) на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський (картковий) рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути товариству таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити товариству плату (проценти) від суми позики; дата укладення договору - день перерахування грошових коштів на картковий рахунок позичальника; логін особистого кабінету - унікальний алфавітно-цифровий набір символів, який позичальник самостійно зазначає в полі «Логін» при вході до особистого кабінету на сайті товариства, та несе особисту відповідальність за збереження інформації логіну особистого кабінету; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує позичальник від товариства на сторінці в особистому кабінеті, на електронну пошту або на номер мобільного телефону, вказаний ним під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, та яким підписує (приєднує) своє електронне повідомлення, що погоджує електронний документ; заявник - фізична або юридична особа, яка має намір укласти договір позики з товариством на запропонованих товариством умовах, визначених даними Правилами та договором позики; інформаційно-телекомунікаційна система - облікова та реєструюча система товариства, яка є власністю товариства і створена для забезпечення господарської діяльності товариства в сфері електронної комерції; особистий кабінет - розділ на сайті товариства, який є частиною облікової та реєструючої системи (інформаційно-телекомунікаційна система) і власністю товариства, до якого позичальнику надається тимчасовий (обмежений часом зберігання договірної документації, що встановлений чинним законодавством) доступ, захищений логіном особистого кабінету та паролем входу до особистого кабінету позичальника, створений для зберігання договірної документації та взаємодії позичальника з товариством; оферта - пропозиція товариства укласти електронний договір, що містить істотні умови, передбачені законодавством для такого договору, і виражає намір товариства вважати себе зобов`язаним у разі її прийняття; позика - грошові кошти в національній валюті України (гривні), що надаються товариством позичальнику в погодженій сторонами договору сумі на умовах повернення, строковості, платності, що передбачені умовами договору позики. До відносин за договором позики застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті договору позики. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, звертаючись до суду із вимогами про визнання означеного договору недійсним, свої вимоги обґрунтовує тим, що він є особою з психічними відхиленнями та проходив неодноразово лікування, окрім того, на час укладання договору психічний стан позивача погіршився, він почав зловживати алкоголем, та не розумів наслідків своїх дій в момент укладання договору. Згідно з частиною третьою статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними визначенні статті 225 ЦК України. Частинами першої, другої цієї статті встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. Для визначення тимчасового стану особи, при якому вона внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих станів не може розуміти значення своїх дій та керувати ними у момент укладення нею правочину, необхідно обов`язкове призначення судово-психіатричної експертизи. У постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 161/17119/16- ц, від 12 вересня 2018 року у справі № 522/25597/13-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 311/3823/15 зазначається, що розгляд вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 225 ЦК України здійснюється з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року в справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) вказав, що підставою для визнання правочину недійсним згідно частини першої статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Позивач, звертаючись до суду із вимогами про розірвання укладеного договору, свої вимоги обґрунтовує статтею 225 ЦК України. Згідно статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом. Втім, при вирішенні спорів щодо розірвання договору позики з посиланням на зазначену норму закону, суд має врахувати, що сторона, яка звернулася з вимогою, до суду з підстави вчинення правочину дієздатною фізичною особою у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, при цьому позивачем надано довідки про проходження лікування в КНП Клінічна лікарня « Психіатрія» в періоди з 31.03.2023 по 06.02.2023; з 07.02.2023 по 13.02.2023; з 14.02.2023 по 20.02.2023, тобто до вчинення оскаржуваного правочину. З огляду на наведене, приймаючи до уваги вимоги позивача про визнання договору позики, який укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "1 безпечне агентство необхідних кредитів" недійсним, виходячи із принципу диспозитивності, закріпленого ст. 13 ЦПК України, відповідно до якого, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed