Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся з позовом \~до відповідача \~про стягнення суми 3%\~річних та\~понесених інфляційних\~втрат нарахованих\~на суму\~простроченої заборгованості\~у розмірі\~ 21\~250,15\~грн.,\~пославшись на\~те,\~що рішення\~поцивільній справі № 404/4149/15-ц за позовною заявою Публічного Акціонерного Товариства « Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 420/595-САФ03.16-2\~ від 15.03.2007 року в повному\~об`ємі не\~виконано. \~ \~ Ухвалою\~судді від 11 травня 2023 рокусправу за \~ позовом\~\~АТ «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення 3% та інфляційних витрат прийнято до\~провадження. Представник позивача надав до суду заяву, якою просить судове засідання проводити без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся судом за місцем його реєстрації, а тому суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу\~\~розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Представник позивача згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судом встановлено, що \~15 березня 2007 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 420/595-САФ03.16-2. У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору № 420/595-САФ03.16-2 щодо своєчасного повернення отриманих кредитних коштів Кредитор був вимушений звернутись до суду для захисту свого порушеного права та стягнення заборгованості за кредитним договором № 420/595-САФ0З.16-2. 09 вересня 2015 року Кіровський районний суд міста Кіровограда за результатами розгляду справи № 404/4149/15-ц ухвалив рішенням про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 420/595-САФ03.16-2. 15 жовтня 2019 року відбулось приєднання Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», в результаті чого Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було припинене, а всі його права та обов`язки перейшли до Акціонерного товариства «Альфа-Банк». Ухвалою Кіровського районною суду міста Кіровограда від 22 жовтня 2020 року по справі № 404/4149/15-ц задоволено заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні та замінено стягувана Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк» у справі № 404/4149/15-ц. 29 вересня 2021 року, в рамках виконавчого провадження № 51569169 з примусового виконання рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 09 вересня 2015 року по справі № 404/4149/15-ц було сплачено заборгованість визначену таким рішенням суду. 30 листопада 2022 року Акціонерним товариством «Альфа-Банк» було змінено найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк», про що були внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг додається). З моменту ухвалення вище зазначеного рішення суду до моменту його повного виконання пройшло 6 (шість) років грошове зобов`язання ввесь цей час вважалось простроченим. У період з вересня 2015 року по вересень 2021 року відбулося значне знецінення грошової одиниці - гривні у зв`язку з ростом індексу інфляції. Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на приписи статті 625 Цивільного кодексу України, беручи до уваги розмір простроченого грошового зобов`язання визначеного Рішенням № 404/4149/15-ц, станом на 22 серпня 2022 року розмір нарахованих 3 % річних від суми заборгованості визначеної рішенням суду та розмір інфляційних втрат понесених внаслідок невиконання такого рішення суду становить 21 250,15 гривень, з яких: 5353,45 гривень - сума 3% річних від суми простроченого зобов`язання; 15896,70 гривень - сума інфляційних втрат у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду. Розмір простроченого грошового зобов`язання щодо якого було нараховано 3% річних та інфляційних втрат визначено згідно з Рішенням № 404/4149/15-ц. Детальний розрахунок суми нарахованих трьох відсотків річних та інфляційних втрат додається. У постанові від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 Верховний Суд дійшов такого правового висновку, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Наведена вище правова позиція підтримується висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (14-16цс18). У постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14 викладена схожа правова позиція Верховного Суду України: нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Так, згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому у пункті 6.20 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін користування чужими грошовими коштами може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Таким чином у справі №910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2 статті 625 ЦК України. Отже, правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Відповідно до рішення № 918/329/16 Верховного суду України від 26 квітня 2017 року: «Правовий аналіз положень ст. ст.526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кридитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України. \~\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141\~ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 2684,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved