Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала дана цивільна справа. За результатами її розгляду 03.10.2023 р. ухвалено рішення, яким заявлені позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення з відповідача на користь [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 40 000,00 грн. Положеннями ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, як свідчать матеріали справи судом було розглянуто питання про розподіл судових витрат в частині судового збору. Разом з тим, на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України представником позивача 09.10.2023 р. до суду подано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу. За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, що визначено ч. 4 ст. 270 ЦПК України. Враховуючи положення вищенаведених норм процесуального права, суд не вбачає перешкод для розгляду даної заяви. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України. При поданні позовної заяви позивач наводив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат - 2 028,14 грн. судовий збір та 40 000,00 грн. витрати на правову допомогу, отже позивачем дотримано вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказав, що зазначена в розрахунку сума є необгрунтованою, оскільки предмет доказування не вимагає встановлення та дослідження великої кількості фактичних обставин справи і доказів, якими ці обставини обгрунтовуються. ДП «НАЕК «Енергоатом» заперечує щодо стягнення витрат на правову допомогу та просить зменшити. Як свідчать матеріали справи, 22.02.2022 р. між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Копусь і Муляр» в особі керуючого партнера Муляра Є.Г. було укладено договір про надання правової допомоги № ЮФКМ/75/2021 адвокатом Питель Максимом Володимировичем укладено договір про надання правової, відповідно до п. 4.1. якого загальна вартість юридичних послуг (гонорар) є фіксованою та становить 40 000,00 грн. Обумовлені договором грошові кошти, на виконання умов договору, були сплачені [PERSON] в повному обсязі 26.04.2022 р. Також представником позивача разом із заявою про ухвалення додаткового рішення долучено копію Акту приймання - передачі наданих послуг від 04.10.2023 р., відповідно до якого АО «Копусь і Муляр» надав, а клієнт прийняв послуги, надані згідно договору про надання правової допомоги від 22.02.2022 р. № ЮФКМ/75/2022. Відповідно до Акту, [PERSON] надано наступні послуги: консультація Клієнта та дослідження документів щодо предмета спору; розробка правової позиції та стратегії захисту прав Клієнта в суді першої інстанції; підготовка і направлення адвокатського запиту від 13.04.2022 р.; підготовка та подання позовної заяви до Шевченківського районного суду м. Києва; підготовка та подання клопотань про приєднання доказів до матеріалів справи; складання та подання клопотання про витребування доказів; ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва ; складання та подання відповіді на відзив; складання та подання клопотання щодо відзиву відповідача; підготовка та подання додаткових пояснень; участь у судових засіданнях в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва. Висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.11.2020 р. у справі № 638/7748/18 вказала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України. Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона, як зазначено Великою Палатою Верховного Суду, може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Разом з тим, надаючи оцінку доводам представника відповідача, суд приходить до висновку, що ДП «НАЕК «Енергоатом» не доведено належним чином необхідність і можливість, в розумінні положень ЦПК України, зменшення розміру витрат на правову допомогу, оскільки самі по собі твердження сторони, що предмет доказування не вимагає встановлення та дослідження великої кількості фактичних обставин справи і доказів, якими ці обставини обгрунтовуються не можуть бути покладені в основу рішення і мають бути доведені. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved