Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

17 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В позовній заяві покликається на ту обставину, що 19 жовтня 2019 року позивач дав у борг відповідачу по справі 3300 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день звернення до суду становить 91533,10 грн, за умови повернення вказаної суми боргу до 19 жовтня 2020 року. На підтвердження факту передачі коштів та зобов`язання їх повернути в строк до 19 жовтня 2020 року, [PERSON] написав про це розписку та отримав кошти. Відповідач свого зобов`язання не виконав, кошти не повертає, на його звернення не реагує. Просить стягнути з відповідача в його користь заборгованість за договором позики у розмірі 3300 доларів США, що становить 91 533,10 грн. Ухвалою судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 грудня 2020 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі. 30 квітня 2021 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, заперечує проти задоволення позову, вказує на відсутність факту передачі коштів [PERSON] та написання розписки ним під умовою. За клопотанням представника відповідача, ухвалою суду від 29 жовтня 2021 року провадження у справі було зупинене до вирішення судом цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики коштів, оформлених розпискою, недійсним. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 квітня 2023 року вирішено дану справу, а постановою Волинського апеляційного суду від 27 червня 2023 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16 серпня 2023 року провадження у справі було поновлено. В судове засідання сторони повторно не з`явились, від позивача [PERSON] та його представника [PERSON] надійшла заява з проханням розгляд справи провести у їх відсутності, просять позов задовольнити. Перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як вбачається з копії розписки, наявної у матеріалах справи, відповідач [PERSON] ствердив нею факт отримання від [PERSON] в борг 3300 доларів США готівкою та зобов`язався їх повернути в строк до 19 жовтня 2020 року. Розписка написана відповідачем власноручно в присутності свідків. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог, так і заперечень. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач заперечив факт позики ним коштів, а матеріалами справи стверджується, що він звертався до суду з позов про визнання договору позики коштів, оформлених розпискою, недійсним. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 квітня 2023 року, в задоволенні вказаного позову відмовлено, а постановою Волинського апеляційного суду від 27 червня 2023 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін. Як вбачається з вказаних судових рішень, судом встановлено дійсність написання вказаної розписки саме на підтвердження факту позики коштів у розмірі 3300доларів США [PERSON] у [PERSON] . Станом на день ухвалення судом рішення у справі даних про виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за цим договором позики суду не надано. За таких обставин справи суд приходить до висновку що внаслідок істотного невиконання зобов`язань відповідачем за договором позики, виникла необхідність судового захисту прав позивача та стягнення заборгованості, що утворилась, на день винесення рішення судом. При визначенні суми, яка підлягає до стягнення з відповідача, суд виходить із змісту договору позики та даних про курс валют НБУ станом на день звернення з даним позовом до суду, у розмірі 3300 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день звернення до суду становить 91533,10 грн. Понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, підлягають до стягнення з відповідача, відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1046, 1047, 1050 ЦК України,

Outcome: approved