Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 22.09.2023 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Яцко В.Л., звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади м. Ужгорода, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Шешеня Т.О., в якій просив суд визначити [PERSON] додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті померлої сестри [PERSON] , згідно заповіту. Позов обґрунтував тим, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] з поважних причин, а саме: у зв`язку постійним проживанням за межами території України [PERSON] не був обізнаний щодо змін в законодавстві України щодо строку подання заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців за законом або заповітом, які б в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. Відповідач заперечень проти позовних вимог не висловив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Шешеня Т.О. письмових пояснень щодо позову не надала. Заяви (клопотання) учасників справи. 02.10.2023 року представник позивача адвокат Яцко В.Л. подав до суду заяву на виконання ухвали суду від 26.09.2023 року. 16.10.2023 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Шешеня Т.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. 03.11.2023 представник позивача адвокат Яцко В.Л. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. До заяви додав переклад на українську мову доданої до позовної заяви посвідки на проживання [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] , а також копію свідоцтва про право на спадщину від 19.04.2005, що було видане щодо спадкового майна [PERSON] , померлого [INFO] ; копію сторінки паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] . Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2023 року справу передано на розгляд на судді Голяні О.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2023 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.10.2023 року відкрито провадження по справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Судом на підставі частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК) у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в м. Магдебург, що підтверджується копією свідоцтва про смерть №S 4385/2022 року від 14.04.2023 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану столиця федеративної землі м. Магдебург, 212. Позивач [PERSON] , [INFO] , являється рідним братом померлої [INFO] [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про народження серії ДИЗ [NUMBER] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народжень 13 00041569529 від 26.09.2023. За життя 09.08.2021 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом першої Ужгородської нотаріального контори Митровкою В.М. та зареєстрований в реєстрі за №4-269, відповідно до якого [PERSON] заповіла належну їй на праві приватної власності квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] , а також все її майно, що буде належити їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, брату [PERSON] , [INFO] . Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі 66083722 від 19.08.2021 року, сформованого державним нотаріусом першої Ужгородської нотаріального контори Митровка В.М., у спадковому реєстрі зареєстровано заповіт, складений [PERSON] 09.08.2021 року, номер у спадковому реєстрі 68172325, чинний. З копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] , виданого на імя [PERSON] , [INFO] , вбачається, що останній виїхав за межі України 24.08.2021, а в`їхав в Україну 31.08.2023. 11.09.2023 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дудись В.Н. посвідчено справжність підпису [PERSON] на заяві, адресованій нотаріальній конторі за місцем вимоги, про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON] 22.09.2023 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Шешенею Т.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину щодо майна померлої [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання департаменту забезпечення надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ужгородської міської ради №4228/13-21 від 26.09.2023 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] [INFO] були зареєстровані - [PERSON] , [INFO] . Відомості про інших осіб, які зверталися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , в матеріалах справи відсутні. Оцінка суду. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач [PERSON] має право на захист судом невизнаних прав щодо спадщини, яка відкрилася після смерті сестри [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємцем другої черги та спадкоємцем за заповітом і має право на успадкування майна померлої сестри [PERSON] . Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Разом з тим, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України Указом Президента України №64 від 22 лютого 2022 року введено воєнний стан на території України, який діє до теперішнього часу. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України№164 від 28 лютого 2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній з 06 березня 2022 року) установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Таким чином, в практичній площині до загального 6-місячного строку від смерті спадкодавця на прийняття спадщини додається ще 4 (чотири) місяці, і загалом буде 10 місяців. Тобто, в умовах воєнного стану в Україні діяло правило 10 (десяти) місяців на прийняття спадщини чи відмови від неї. Разом з тим, 25.01.2023 Верховний Суд у справі № 676/47/21, надаючи оцінку п. 3 постанови КМУ №164, вважає, що законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як "зупинення перебігу строку на прийняття спадщини" та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини, а пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви які про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1273 ЦК України). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Отже, [PERSON] , звернувшись 11.09.2023 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , пропустив шестимісячний строк, встановлений чинним законодавством, для прийняття спадщини після смерті рідної сестри і має право на звернення до суду з позовною вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Спадкодавець [PERSON] померла в період дії п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану». Згідно з статтею 58 Конституції України «закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.\~За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин: у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні; у зв`язку з проживанням за межами території України; у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для нього, як спадкоємця та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі позивачем заяви про прийняття спадщини. При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.\~Суд також враховує рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. У правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини становить менше п`яти місяців (дата смерті\~ [INFO] , закінчення строку на подання заяви про прийняття спадщини 14.04.2023, дата звернення до нотаріуса 11.09.2023 року), окрім цього позивач вважав, що діє у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», розуміючи для себе, що строк для прийняття спадщини продовжений, інших спадкоємців немає. Позивач від спадщини не відмовлявся, спадщина є відкритою та не визнаною відумерлою, іншим спадкоємців судом не встановлено. Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimateexpectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22,57,58,94 та 152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права. Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. Відповідно до ч.5 ст.1268 та ч.3 ст.1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З метою недопущення порушення спадкових прав позивача та відповідно відновлення його законних прав як спадкоємця в порядку спадкування за заповітом, що відповідає верховенству права, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі та вважає за необхідне визначити позивачу строк в два місяці, який є достатнім для подання заяви про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори. З цих підстав,

Outcome: approved