Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона та [PERSON] являються бабусею та дідусем малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьками малолітніх дітей є: [PERSON] та [PERSON] . Зазначала, що заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2022 року по справі №725/4787/22 шлюб між батьками малолітніх дітей було розірвано. Посилалася на те, що батько дітей [PERSON] 25 лютого 2022 року був призваний на військову службу під час мобілізації, та 10 березня 2023 року зник безвісти внаслідок оборонного бою поблизу населеного пункту Іванівське Донецької області. При цьому, зазначала, що в грудні 2021 року [PERSON] покинула своїх малолітніх дітей та не проживає разом із ними. Також, вказувала, що відповідачка вже тривалий час зовсім не цікавиться своїми дітьми, не бере участі в їх житті та матеріальному утриманні, тобто фактично самоусунулася від виховання дітей та не виконує жодного свого батьківського обов`язку. Також, зазначала, що [PERSON] ще з часу спільного проживання з дітьми почала вести антисоціальний спосіб життя, поводиться агресивно по відношенню до дітей та оточуючих, постійно вчиняла конфлікти із чоловіком та його батьками, сусідами та своєю матір`ю. Крім того, вказувала, що [PERSON] часто приходила додому в стані сильного алкогольного сп`яніння, поводила себе неадекватно, та поведінка матері негативно впливала на психологічне становище дітей та їх самопочуття. Зазначала, що наразі діти перебувають на її та дідусевому утриманні, та забезпечують дітей всім необхідним, з турботою відносяться до потреб дітей, виховують їх в повазі та любові, турбуються про здоров`я дітей, разом із ними відвідують лікаря, виконують всі його рекомендації. Таким чином, вважає, що знаходження дітей в оточенні [PERSON] , а також їх спільне проживання з нею є небезпечним для життя, здоров`я та морального виховання дітей, у зв`язку з чим існує потреба у відібрані дітей від матері. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права , а також на те, що відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей, не приймає участі у їх вихованні та утриманні, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі дітей, просила про відібрання малолітніх дітей від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, та просила стягнути аліменти на їх утримання. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак від її представника [PERSON] у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутності, позовну заяву підтримала у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті у судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за її відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Представник Служби у справах дітей ЧМР в судове засідання не з`явилася, однак у матеріалах справи міститься зхаява про розгляд справи без її участі, при цьому просила винести рішення згідно вимог чинного захонодавства, враховуючи інтереси дитини. Представник Чернівецького міського центру соціальних служб в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відстуності, та не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши наявні матеріали справи суд приходить до наступного. Так, згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замініють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці З матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28.11.2022 року, розірвано(а.с.20-22). Під час шлюбу у сторін народилося син двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.15-16). Батько дітей [PERSON] , 25 лютого 2022 року був призваний на військову службу під час мобілізації (а.с.23), та 10 березня 2023 року зник безвісти внаслідок оборонного бою поблизу населеного пункту Іванівське Донецької області, що підтверджується листом сповіщення сім`ї №927 від 12 березня 2023 року(а.с.24). Мати дітей [PERSON] з грудня 2021 року покинула своїх малолітніх дітей та не проживає разом з ними за адресою: [ADDRESS] (а.с.25-28), та в подальшому 30 січня 2023 року [PERSON] була знята із зареєстрованого місця проживання, що підтверджується інформаційною довідкою № Д484755 від 30.01.2023 року (а.с.29). На даний час діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом із бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , що підтверджується довідкою ОСББ «Руська,253» №9 від 08.02.2023 року(а.с.31). Як вбачається з матеріалів справи, діти [PERSON] , та [PERSON] відвідують заклад дошкільної освіти комбінованого типу №44 «Журавлик». В дошкільний заклад їх приводять дідусь та бабуся, а також інколи приводив тато, до того як був призваний до лав ЗСУ. Діти мають охайний зовнішній вигляд, забезпечені всім необхідним. Дівчата проявляють старанність на заняттях, відвідують гурток хореографії. При цьому, мати дітей [PERSON] не цікавиться успіхами своїх дітей у навчанні, не проявляє інтерес до їх життя, батьківських зборів не відвідує, в утриманні дітей участі не бере, що підтверджується копіями інформацій із ЗДО №44 «Журавлик»(а.с.87-90) та не спростовано відповідачем. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] , зловживає спиртними напоями, що підтверджується картою пацієнта №257, та з якої вбачається, що їй було встановлено діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю(а.с.41-42). Також, веде антисоціальний спосіб життя, та постійно вчиняла конфлікти із чоловіком та його батьками, сусідами та своєю матір`ю(а.с.43-51). З інформаційного листа комунальної некомерційної установи «Міська дитяча поліклініка» від 09.02.2022 року, вбачається, що діти на диспансерному обліку не знаходяться, та за минулих 6 (шість) місяці мали епізоди ГРВІ, з дітьми на візити приходили бабуся та дідусь, рекомендації лікаря виконувалися в повному обсязі (а.с.83). Також, з листа Чернівецького міського центру соціальних служб №481/02-04 від 21.04.2023 року, вбачається, що на обліку у Чернівецькому міському центрі соціальних служб перебуває сім`я [PERSON] , та послуга соціального супроводу сім`ї надавалася з 09 серпня 2021 року по 11 січня 2022 року відповідно до договору №560 від 10 серпня 2021 року. Метою надання послуг було підвищення виховного потенціалу матері [PERSON] , а також забезпечення належного догляду за малолітніми дітьми. Роботу щодо соціального супроводу сім`ї було розпочато за інформацією від лікаря - педіатра [PERSON] , з якою [PERSON] уклала декларацію про медичний супровід. Зі слів медика, [PERSON] не виконувала її рекомендацій при лікуванні дітей, відмовлялася від госпіталізації дівчаток при важкому ГРВІ, в цілому не здійснювала належного догляду та нагляду за малолітніми доньками. Крім того, за наявними матеріалами Чернівецьким міським центром соціальних служб було з`ясовано, що у сім`ї постійно виникали конфлікти між подружжям, що було пов`язано із систематичним вживанням останньою спиртного, тривалими відлученнями з дому, під час яких малолітні діти перебували самі. В подальшому, 11 січня 2022 року надання послуги соціального супроводу родині [PERSON] було припинено з мінімізацією складних життєвих обставин, оскільки [PERSON] перебувала в Житомирській області, батько повністю забезпечував основні потреби малолітніх дітей, доглядом і вихованням яких займалися також [PERSON] та дідусь [PERSON] , санітарно-гігієнічні та матеріально-побутові умови проживання на час припинення надання послуги були задовільними. Також, встановлено, що мати [PERSON] станом на 08.02.2023 року самоусунулася від виконання батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.62-63). Крім того, у своїх письмових поясненнях свідки підтвердили, що під час спільного проживання матері [PERSON] з дітьми, було чутно з їх квартири крики, лайку, плач дітей. Також, [PERSON] часто зустрічали в нетверезому стані, та вона часто не ночувала вдома, влаштовувала скандали через що бабуся дітей [PERSON] викликала поліцію. Також, зазначили, що за дітьми доглядали бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] , а мати не займалася дітками. Згідно Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2018 р. № 800) а саме частини 2 пункту 4 Комісія відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, розглядає питання щодо доцільності підготовки та подання до суду позову чи висновку органу опіки та піклування про позбавлення, поновлення батьківських прав, відібрання дитини у батьків без позбавлення батьківських прав. Разом з тим, [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей Чернівецької міської ради із заявою про надання висновку про доцільність відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №306/11 від 23 травня 2023 року було вирішено надати висновок про доцільність відібрання дітей від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав(а.с.102-106). Згідно зі ст.ст.150, 155 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. В пунктах 2-5 частини першої ст.164 СК України передбачені наступні підстави позбавлення батьківських прав, які також є підставами відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав, це - ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Пленум Верховного Суду України в пункті 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається із матеріалів справи, підставою відібрання дітей у матері [PERSON] стало те, що вона самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, не проживає разом із ними, не здійснює належного догляду та нагляду за малолітніми дітьми, зловживає спиртними напоями, що призводить до систематичного насильства в присутності дітей. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, положеннями ч. 4 ст. 170 СК України визначено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитини. При цьому, згідно ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, згідно зі ст.182 СК України, враховує, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років - 2272 грн., від 6 до 18 років - 2833 грн. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідачка [PERSON] є молодою працездатною особою, виходячи з критерію необхідності забезпечення гармонійного розвитку дітей, суд вважає, що з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 (однієї третини) всіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позовної заяви та до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір. На підставі викладеного, ст.ст.150,155,164,170 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved