Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Рахівського районного суду Закарпатської області з позовом до\~ [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає наступне, що вона [PERSON] народилась у батьків [PERSON] та [PERSON] . Батьки перебували у шлюбі, який між ними розірвано рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 25.02.2014 року справа № 305/61/14. Після розірвання шлюбу між батьками, позивачка проживала разом з матір`ю, а з відповідача на користь матері позивачки стягувались аліменти на її утримання, до досягнення позивачкою повноліття, тобто до [INFO] , що стверджується рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.02.2014 року № 305/68/14. В даний час позивачка є студенткою вищого навчального закладу, Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, заочно контрактної форми навчання, що стверджується відповідною довідкою. Позивачка повнолітня дочка [PERSON] (відповідач) навчаючись у вищому навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги останнього, зокрема на витрати пов`язані з навчанням (оплата за навчання), харчуванням, проживанням в найманій квартирі, витрати на проїзд. Позивачка не взмозі самостійно нести вищезазначені витрати, оскільки ні де не працює, є особою з інвалідністю, важка праця їй протипоказана. Знайти легшу роботу або ж за спеціальністю позивачці потрібна вища освіта, яку вона наразі намагається здобути. Крім того значні кошти витрачаються на придбання ліків, обстеження, лабораторні аналізи, які позивачці надає її мати [PERSON] , однак цих грошей вкрай не вистачає на витрати, які несе позивачка в даний час. При цьому, в грудні 2022 року позивачка вже сплатила за другий семестр навчання в сумі 9000 гривень, а у 2023 році за перший семестр 10500 гривень. В свою чергу відповідач, являться працездатною особою, будучи батьком позивачки, зобов`язаний та має матеріальну можливість брати участь в утриманні повнолітньої дочки. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача за матеріальною допомогою, однак останній категорично відмовився в добровільному порядку брати участь у витратах на утримання позивачки на період навчання. Відповідач фактично переклав обов`язок піклування та матеріально забезпечувати повнолітню дочку, яка навчається, винятково на матір позивачки, нехтуючи обов`язком утримувати свою повнолітню дочку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття. Враховуючи викладене позивачка просить стягнути з відповідача на її користь, аліменти на її утримання, яка продовжує навчання, у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, починаючи з моменту подання позову до закінчення позивачкою навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 річного віку. Позивачка у судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. У відкрите судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується трекінгом надсилання судової повістки та оголошеннями про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та заяви про розгляд справи у його відсутність не надав, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Рахівського районного управління юстиції закарпатської області від 21.03.2003 року. Позивачка є студентом 1-го курсу освітнього рівня «Бакалавр» заочної контрактної форми навчання та навчається на Педагогічному факультеті спеціальності 012 Дошкільна освіта, передбачуваний термін закінчення навчання 01 липня 2026 року, що підтверджується довідкою виданою деканом Педагогічного факультету Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника № 06/04-05-352 від 26.06.2023 року. Позивачка двічі самостійно сплачувала за своє навчання, що підтверджується копіями квитанцій від 08.12.2022 року та від 29.05.2023 року. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 383194, позивачка [PERSON] є інвалідом третьої групи з дитинства. Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи надані позивачкою матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання. При визначенні суми, яку потребує дочка відповідача на період навчання суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення. Також суд враховує ту обставину, що дочка відповідача, як повнолітня особа, наразі не взмозі самостійно приймати заходи до власного матеріального забезпечення, тому визначає розмір аліментів у розмірі 1/4 части з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом, до закінчення позивачкою навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 річного віку. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~ Враховуючи, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню на користь держави з відповідача.

Outcome: approved