Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позивач просить суд зменшити розмір аліментів на користь відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей з 1/4 частини на кожну дитину до 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно на двох дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення суду та судового наказу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області позивач сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей на користь відповідача по 1/4 частині всіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину. На даний час матеріальний стан позивача погіршився, оскільки за час війни зросли ціни на продукти та пальне. Відповідач разом з дітьми покинула межі країни та перебуває за кордоном де отримує допомогу. В Україну повертатися не планує. Позивач позбавлений можливості спілкуватися з дітьми. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності від неї на адресу суду не надходили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28 листопада 2012 року та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24 листопада 2017 року [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно копії до рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 березня 2012 року в справі № 186/378/15 стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , [INFO] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 березня 2015 року, до повноліття дитини. Відповідно копії до судового наказу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 червня 2018 року в справі № 186/958/18 стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) з [PERSON] , [INFO] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 21 червня 2018 року, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Зазначеного правового висновку дійшов Верховний Суд в цивільній справі № 194/629/17-ц, Постанова від 19 лютого 2020 року. Враховуючи, що у позивача змінилося матеріальне становище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зменшення розміру стягнутих з нього аліментів на користь відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей, підлягають задоволенню та зменшенню з 1/4 частини на кожну дитину до 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, на обох дітей до досягнення ними повноліття. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved