Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в ході розгляду справи уточнила до завідуючої Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла садок) № 31 Харківської міської ради» Токар Н.І., 3-я особа: Харківська міська рада, Управління освіти адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що до 06.09.2021 року позивач працювала вихователем у КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 31». За час її роботи з боку завідуючої [PERSON] відповідачки по справі виникли неприязні відношення до позивача, у зв`язку з тим, що позивачем неодноразово писалися доповідні на батьків дітей, котрі не виконують своїх батьківських обов`язків та позивач просила відреагувати на дії батьків, з метою притягнення їх до адміністративної відповідальності. Позивач зазначає, що одного разу під час прогулянки, з метою дискредитувати її як вихователя, відповідач [PERSON] вкрала дитину з її групи. За даним фактом позивачка звернулася до поліції. Після цієї події відповідачка стала тиснути на неї, щоб остання звільнилася з роботи за власним бажанням. Позивач вказує, що 06.09.2021 року вона прийшла на роботу, у садочку її зустріла медсестра [PERSON] та за наказом завідуючої не допустила її до роботи. Далі відповідачка [PERSON] в присутності працівників дитячого садочку [PERSON] та [PERSON] стала тиснути на позивача, щоб остання написала заяву на звільнення за власним бажанням інакше відповідач звільнить її з негативних підстав. Позивач зазначає, що вона побоялася, що в разі її звільнення по статті 40 КЗпП вона не зможе влаштуватися на іншу роботу, з цієї причини під тиском відповідача [PERSON] нею було написано заяву про звільнення за власним бажанням. Цього ж дня було видано наказ № 71-к за яким позивача було звільнено з роботи та який позивачка вважає незаконним, оскільки при її звільненні було порушено процедуру щодо звільнення з роботи за власним бажанням. Крім того позивач зазначає, що незаконним звільненням їй було завдано моральної шкоди, що виразилася у втратах немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив на уточнену позовну заяву в якому зазначила, що позивачка дійсно працювала на посаді вихователя у вказаному дитячому садку з 05.10.2016 року по 06.09.2021 року. За цей час позивачка показала себе як безініціативний працівник, який найчастіше сприяв виникненню конфліктних ситуацій у колективі також до її професійних дій часто були запитання і зауваження з боку батьків. Так, 28.07.2021 року під час прогулянки у вихователя [PERSON] , позивача по справі, зникла дитина [PERSON] , 2018 року народження. Дитина тривалий час знаходилася на іншому майданчику, без догляду дорослих, під відкритим сонцем у літній день. [PERSON] знайшла завідувач господарством [PERSON] та привела його до старшої медичної сестри [PERSON] через те, що хлопчик був наляканий та плакав. Цього ж дня позивачкою було надано відповідачу письмову заяву про звинувачення її, що остання вкрала дитину і сховала в медичному ізоляторі. З таким ж обвинуваченням позивачка звернулася до районного відділу поліції. Згідно довідки ВП № 1 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області « Фактів грубого порушення громадського порядку не виявлено. Прийнято рішення про припинення подальшого розгляду заяви». Відповідачка зазначає, що нею 03.08.2021 року було видано наказ № 23 « Про притягнення до дисциплінарної відповідальності вихователя [PERSON] », у зв`язку з порушення посадової інструкції вихователя. 04.08.2021 року [PERSON] у присутності двох свідків було ознайомлено з даним наказом, позивачка від підпису відмовилася про що було складено відповідний акт № 1 від 04.08.2021 року « Про відмову вихователя [PERSON] ознайомитися з наказом № 23 від 03.08.2021 року». Та надалі позивачка продовжила порушувати трудову дисципліну і правила внутрішнього розпорядку закладу. 28.08.2021 року позивачка не вийшла на роботу та не повідомила про причину свого не виходу на роботу, чим в черговий раз порушила правила внутрішнього трудового розпорядку закладу та трудову дисципліну. Позивачка вийшла на роботу 30.08.2021 року та користуючись цим зробила запис у « Журналі обліку приходу і виходу з роботи працівників» про те, що 28.08.2021 року вона була на роботі. Пояснювальну записку щодо причини відсутності на роботі позивачка відмовилася надавати, про що було складено Акт № 2 від 30.08.2021 року « Про відмову вихователя [PERSON] від надання письмових пояснень причин відсутності на роботі 28.08.2021 року». 06.09.2021 року позивачкою в службовому кабінеті відповідача у присутності свідків, а саме старшої медичної сестри [PERSON] та кастелянки ( голови ПК закладу) [PERSON] було написано заяву з проханням звільнити її за власним бажанням у відповідності до ст. 38 КЗпП України. Також відповідачка зазначає, що позиція позивачки щодо завданої моральної шкоди та відшкодування суми моральної шкоди є також необґрунтованою, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову. Справа перебувала в провадженні судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Благої І.С.. На підставі розпорядження керівника апарату Червонозаводського районного суду м. Харкова № 02-13/27 від 09.02.23 відповідно до п. п. 2.3.50 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 646/6406/21. Частиною 12 ст. 33 ЦПК України передбачено, що у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2023 року справу було прийнято в провадження судді Клімової С.В. та призначено до судового засідання за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Червонозаводського районного\~суду м.\~Харкова від\~17\~травня \~2023\~ року було залучено в якості третіх осіб - Харківську міську раду та Управління освіти адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали та просили суд відмовити в його задоволенні, надавши суду пояснення аналогічні відзиву на позовну заяву. Крім того відповідач [PERSON] зазначила, що по факту невиходу позивача [PERSON] на роботу провели службову перевірку, у зв`язку з чим [PERSON] попросила не звільняти її за порушення трудової дисципліни та у присутності співробітників дитячого садка написала заяву про звільнення за власним бажанням. Представник 3-ї особи Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причин своєї неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подано. Представник 3-ї особи Управління освіти адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Допитана в якості свідка [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює в КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 31» завгоспом. 28.07.2021 року знаходилася на роботі, коли йшла на господарчий двір, побачила дитину [PERSON] , який самостійно гуляв на території дитячого садка. Свідок зазначає, що вихователя не було, вона відвела дитину до медичного працівника, який вийшов з`ясувати де вихователь. Потім до медичного працівника прийшла [PERSON] та почала кричати на неї та звинувачувати, що остання тримає дитину в ізоляції та викрала дитину. Додатково свідок зазначила, що чула як [PERSON] висловлювала думку, що має намір звільнитися за власним бажанням. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює в КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 31» старшою медсестрею. 28.07.2021 року була на робочому місці, побачила, що завгосп веде дитину, хлопчику 2,5 роки він був на дворі сам. Дитина з 3-ї групи вихователь [PERSON] .. Коли [PERSON] вияснила, що дитина зникла то стала її шукати. Потім прибігла до свідка та почала кричати та звинувачувати, що дитину вкрала завідувач дитячого садочку. Свідок зазначає, що знає, що 28.08.2021 року [PERSON] не вийшла на роботу про, що потім написала доповідну. Свідок вказує, що по факту порушень трудової дисципліни були складені акти та накази. [PERSON] просила завідуючу, щоб та не звільняла її за порушення трудової дисципліни. Також свідок зазначає, що [PERSON] в її присутності написала заяву про звільнення за власним бажанням. Суд, з`ясувавши думку позивача, заслухавши відповідача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі приходить до наступного. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Так, судом встановлені наступні фактичні обставини. Наказом КЗ « Дошкільний навчальний заклад ( ясла-садок) №31 Харківської міської ради» № 71-к про припинення трудового договору з [PERSON] , підтверджується, що [PERSON] , [INFO] звільнено з посади вихователя за власним бажанням, причина звільнення заява [PERSON] , ст. 38 КЗпП. Заявою до відділу поліції від 20.04.2021 року підтверджується, факт звернення [PERSON] до поліції з метою втручання у ситуацію по відношенню до сім`ї « [PERSON] ». Заявою до відділу поліції, яка зареєстрована 06.08.2021 року, підтверджується, факт звернення [PERSON] до поліції щодо неправомірних дій [PERSON] .. Доповідними від 06.04.2021 року, 13.04.2021 року, 189.04.2021 року підтверджується факт звернення вихователя [PERSON] до завідуючої [PERSON] з питанням, що батьки [PERSON] не виконують свої батьківські обов`язки, оскільки вчасно не забирають дитину або доручають забирати дитину своєму старшому неповнолітньому сину, який її ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. Доповідними від 21.07.2021 року та 23.07.2021 року підтверджується факт звернення вихователя [PERSON] до завідуючої [PERSON] з питанням, того, що [PERSON] кожного дня під час прогулянки тікає з ігрового майданчика та не реагує на зауваження вихователя, б`є інших дітей. Також зверталася з питанням того, що батьки [PERSON] не реагують на її зауваження щодо поведінки їх сина і ніяк не впливають на нього ( а. с. 3-13). Заявою підписаною 23 ма підписами батьків дітей, підтверджено, що батьки звернулися до управління освіти адміністрації Основ`янського району Харківської області з питанням перевести з 01.09.2021 року їх дітей у молодшу групу №3 до вихователя [PERSON] .. Наказом КЗ « Дошкільний навчальний заклад ( ясла-садок) №31 Харківської міської ради» № 23 про притягнення до дисциплінарної відповідальності вихователя [PERSON] від 03.08.2021 року, підтверджується, що [PERSON] , оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків. Актом КЗ « Дошкільний навчальний заклад ( ясла-садок) №31 Харківської міської ради» № 1 про відмову вихователя [PERSON] , ознайомитися з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 04.08.2021 року, підтверджується, що [PERSON] , в присутності голови ПК, вихователя К.В. Плотникової, помічника вихователя гр. № 4 [PERSON] відмовилася підписувати наказ, оскільки з ним не згодна. Доповідною від 28.08.2021 року, підтверджується, що старша медична сестра [PERSON] звернулася до завідуючої [PERSON] з повідомленням про відсутність [PERSON] 28.08.2021 року на роботі. Про причини своєї відсутності на робочому місці [PERSON] ні кого зі своїх колег не попереджала. Актом КЗ « Дошкільний навчальний заклад ( ясла-садок) №31 Харківської міської ради» № 2 про відмову вихователя [PERSON] , від надання письмових пояснень причин відсутності на роботі від 30.08.2021 року, підтверджується, що [PERSON] , в присутності вихователя методиста [PERSON] , музичного керівника [PERSON] відмовилася надавати письмові пояснення про причини відсутності на роботі 28.08.2021 року. Довідкою наданою ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області від 03.09.2021 року про результати розгляду ІТС ІПНПУ № 13716 від 06.08.2021 року, підтверджується, що в результаті розгляду заяви вихователя ДНЗ № 31 [PERSON] від 06.08.2021 року щодо вжиття заходів до завідуючої ДНЗ № 31 [PERSON] з персоналом ДНЗ № 31 проведено профілактичну бесіду про неприпустимість порушення громадського порядку на робочому місці, вчинення конфліктів з колегами. Фактів грубого порушення громадського порядку не виявлено та припинено подальший розгляд заяви. Заявами від батьків підтверджується факт звернення останніх з проханням про переведення їх дітей з групи в якій вихователем працює [PERSON] .. Доповідними від 28.07.2021 року, підтверджується, що працівники КЗ « Дошкільний навчальний заклад ( ясла-садок) №31 Харківської міської ради» [PERSON] та [PERSON] звернулися до завідуючої [PERSON] з повідомленням про те, що побачили дитину [PERSON] самого на ігровому майданчику. Доповідною від 06.09.2023 року, підтверджується, що працівник КЗ « Дошкільний навчальний заклад ( ясла-садок) №31 Харківської міської ради» [PERSON] звернулася до начальника управління освіти адміністрації Основ`янського району Харківської області з повідомленням про те, що в її присутності у кабінеті завідувача Токар Н.І. 06.09.2021 року вихователя [PERSON] було ознайомлено з наказом про звільнення за статтею про порушення трудової дисципліни. Після бесіди в добровільному порядку, без тиску [PERSON] написала заяву на звільнення за власним бажанням (а. с. 43-62). Довідкою наданою ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області від 18.10.2021 року про результати розгляду ІТС ІПНПУ № 17081 від 04.10.2021 року, підтверджується, що в результаті розгляду заяви [PERSON] від 04.10.2021 року щодо вжиття заходів до завідуючої ДНЗ № 31 [PERSON] припинено розгляд заяви ( а. с. 72). Розрахунковими листами, підтверджується факт отримання [PERSON] заробітної плати за квітень, липень та серпень 2021 року ( а. с. 78). Згідно\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України). Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України (згідно із пунктом 4 частини п`ятої стаття 12 ЦПК України). Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Оцінку доказів суд здійснює відповідно до статті 89 ЦПК України. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша та друга статті 78 ЦПК України). Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України (згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (відповідно до частин першої та другої статті 89 ЦПК України). Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. У частині першій статті 21 КЗпП України визначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України). У п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~роз`яснено, що у справах про звільнення за\~статтею 38 КЗпП України\~суди повинні перевіряти доводи працівника про те, що власник або уповноважений ним орган примусили його подати заяву про розірвання трудового договору. Подача працівником заяви з метою уникнути відповідальності за винні дії не може розцінюватись як примус до цього і не позбавляє власника або уповноважений ним орган права звільнити його за винні дії з підстав, передбачених законом, до закінчення встановленого ст.38 КЗпП строку, а також застосувати до нього протягом цього строку в установленому порядку інше дисциплінарне стягнення. Суд вважає, що стороною позивача не доведено належними доказами те, що її примусили написати заяву про звільнення за власним бажанням. Будь-яких доказів на підтвердження здійснення на неї тиску з боку керівництва підприємства або його неправомірних дій позивач не надала (письмові звернення до роботодавця; звернення до державних органів, які здійснюють контроль за дотриманням трудового законодавства тощо). Вбачається, що звільнення працівника за його ініціативою можливе лише за його заявою, а роботодавець зобов`язаний звільнити працівника за власним бажанням у строки, які вказав сам працівник. Доводи позивачки про те, що звільнення за\~ст.38 КЗпП України\~передбачено двотижневий термін для прийняття остаточного рішення про звільнення за власним бажанням безпідставні і таку які не ґрунтуються на Законі. Законом не передбачено відпрацювання двотижневого або іншого строку перед звільненням за власним бажанням.\~Стаття 38 КЗпП\~говорить про попередження про звільнення за 2 тижні (якщо немає поважних причин, що зобов`язують роботодавця розірвати трудовий договір у строк, в який просить працівник). Вказаний двотижневий строк може бути зменшено лише за домовленістю сторін або за наявності підстав, що унеможливлюють продовження працівником роботи, які передбачені частиною першою цієї статті. За змістом вказаної норми підставами звільнення за власним бажанням можуть бути поважні причини і неповажні, тобто сторони можуть дійти згоди про звільнення до закінчення двотижневого строку, якщо про це просив працівник і роботодавець з цим погодився. Позивачем на підтвердження свого позову до суду не було подано саму заяву, яку вона вважає незаконною, а надано лише наказ за № 71-к про припинення трудового договору від 06.09.2021 року. З даного наказу вбачається, що позивач просила її звільнити за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП та відповідачем не висловлено заперечень щодо розірвання трудового договору до закінчення двотижневого строку. За таких обставин, суд вважає, що звільнення позивача 06 вересня 2021 року не порушує вимог закону. Позивачем не доведено, що написання заяви про звільнення за власним бажанням було вчинено під тиском, і її подання не відповідало її внутрішній волі. При цьому, позивач не була обмежена в праві відкликати цю заяву з моменту написання у будь-який спосіб, зафіксований належним чином, вона подала заяву до правоохоронних органів щодо порушення її трудових прав, вчинення тиску та примусу до написання заяви на звільнення, але як вбачається з довідки наданою ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області від 18.10.2021 року про результати розгляду ІТС ІПНПУ № 17081 від 04.10.2021 року, в результаті розгляду заяви [PERSON] від 04.10.2021 року щодо вжиття заходів до завідуючої ДНЗ № 31 [PERSON] було припинено розгляд заяви, дані дії позивачкою не оскаржувалися. Оцінюючи аргументи, викладені в позові, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Згідно\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що в даному випадку позивачем не доведено, що відповідач примусила її подати заяву про розірвання трудового договору. Крім того як вбачається з матеріалів справи та з показів свідків позивач [PERSON] добровільно написала заяву на звільнення з метою уникнути відповідальності за винні дії, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання наказу про звільнення [PERSON] незаконним, його скасування, поновлення її на роботі. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, оскільки вони є похідними від первинних позовних вимог.

Outcome: dismissed