Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання. В позовній заяві просив стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 19309 грн. 49 коп., три відсотки річних в розмірі 1278 грн. 76 коп., інфляційні втрати у розмірі 2794 грн. 17 коп., пеню у розмірі 35 грн. 26 коп. та судовий збір у сумі 2270 грн 00 коп. В позовній заяві вказував, що відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут» за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою ТОВ «Харківгаз збут» відкритий особовий рахунок на відповідача. Відповідач отримував послуги з газопостачання, однак систематично нехтував зобов`язанням щодо повної та своєчасної оплати послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01 липня 2015 року по 31 березня 2021 року в розмірі 19309 грн. 49 коп. У зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за постачання природного газу, ТОВ «Харківгаз збут» у відповідності до статті 625 ЦК України відповідачеві нараховані 3% річних у розмірі 1278 грн. 76 коп., інфляційні втрати 2794 грн. 17 коп., а також 35 грн. 26 коп. пені. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03 вересня 2021 року Ленінським районним судом м. Харкова було ухвалене заочне рішення, яке скасовано ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року за результатами розгляду заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення. Розгляд справи вирішено продовжувати в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а.с. 69). Розпорядженням Голови Верховного Суду\~від 14 березня 2022 року № 7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження\~справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа № 642/4168/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено продовжувати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відзиву на позов відповідач не надав. Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. При цьому посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. При цьому судові повістки з викликом відповідача в судове засідання суд направляв за адресою, вказаною відповідачем у заявах на адресу суду [ADDRESS] . Судові повістки за даною адресою відповідач не одержав, та повістки повернулися до суду з довідками поштової організації про причини невручення: «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач про зміну своєї адреси суду не повідомив. За зазначеним ним номером телефону повідомити відповідача про розгляд справи судом не представилось можливим. У підсистемі «Електронний суд» позивач не зареєстрований. У зв`язку з цим відповідача викликано в судове засідання відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на сайті Судової влади. Інші способи повідомити відповідача про розгляд справи у суду були відсутні. Тому відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, суд звертає увагу, що після скасування Ленінським районним судом м. Харкова заочного рішення відповідач знову перестав отримувати поштову кореспонденцію, що направлялась йому судом за вказаною ним адресою. Так, у лютому 2022 року суду повернулись без вручення копія позовної заяви, ухвали про відкриття провадження та судова повістка, що направлялись відповідачу за його клопотанням за вказаною ним адресою (а.с. 87). При цьому копія позовної заяви, ухвали про відкриття провадження йому судом направлялась повторно, оскільки при першому направленні йому судом копії матеріалів позову вони також не були отримані відповідачем та у липні 2021 року повернулись суд без вручення (а.с. 16). Після передачі суду до Київського районного суду м. Полтави 30 травня 2023 року та 17 серпня 2023 року до суду знову повернулись без вручення судові повістки, що направлялися відповідачу Київським районним судом м. Полтави за вказаною відповідачем адресою. При цьому разом з вказаними повістками суд направляв відповідачу копію позову з долученими до нього додатками (а.с. 91, 93-96). Факт не отримання відповідачем за зазначеною ним адресою судових повісток та матеріалів позову суд розцінює як спосіб захисту від позовних вимог. З цих підстав суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що ТОВ «Харківгаз збут» з 01.07.2015 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною Комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України (далі - НКРЕКП) згідно Постанови №1588 від 21.05.2015 року (переоформлена на безстрокову Постановою №2283 від 08.09.2015), та з 11.05.2017 року згідно Постанови №633 від 11.05.2017 року (виданої на постачання природного газу на території України). На ТОВ «Харківгаз збут» покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу населенню Харківської області згідно Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (затверджено Постановою КМУ №758 від 01.10.2015 року, з 01.04.2017 року відповідно до\~Постанови КМУ №187 від 22.03.2017, з 01.11.2018 року відповідно до Постанови КМУ №867 від 19.10.2018 року). Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1382/27827 (надалі - Правила постачання природного газу). Відповідно до розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року (далі - Правила), постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам офіційно опублікований ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 року, та розміщений на офіційному сайті Товариства (https://khqaszbut. 104.ua). За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідно до п. 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Договір про надання послуг з газопостачання сторонами не укладався, але як встановлено судом, одна сторона - ТОВ «Харківгаз збут» - надавала другій стороні відповідачу, як споживачу послуг за адресою: [ADDRESS] , послуги з газопостачання, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовлявся та частково оплатив. Приєднання до умов типового договору підтверджено фактом споживання послуги з газопостачання. Таким чином судом встановлено, що на підставі публічного договору між сторонами склались правовідносини з надання послуг газопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги газопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. На підставі викладеного суд не бере до уваги посилання відповідача на відсутність між сторонами договірних відносин як на підставу його заперечень проти позовних вимог, що викладені в його заяві про перегляд заочного рішення та у письмових поясненнях (а.с. 31-36, 56-61). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Пунктом 14 розділу III Правил передбачено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. Відповідно до абзацу 2 пункту 22 розділу III Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач мала оплатити одержані нею послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідач у період з 01 липня 2015 року по 31 березня 2021 року отримані послуги в повному обсязі не оплатив. У зв`язку з цим за період з 01 липня 2015 року по 31 березня 2021 року виникла заборгованість в сумі 19309 грн. 49 коп. Посилання відповідача на ту обставину, що газопостачання позивачем припинено 26 лютого 2021 року підтверджується доданим ним до матеріалів справи актом від 26 лютого 2021 року про відключення газових приладів в квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.40). При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості, за березень 2021 року заборгованість відповідачу не нараховувалась, а нарахування заборгованості здійснено по лютий 2021 року включно (а.с. 4). Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. За період з 01 липня 2015 року по 31 березня 2021 року борг відповідача за послуги газопостачання становить 19309 грн. 49 коп. Інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг за цей період становлять 2794 грн. 17 коп, 3% річних 1278 грн. 76 коп. (а.с. 4). Згідно пункту 4.9. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам у разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Пеня позивачем відповідачу обрахована за період з 01 серпня 2019 року по 29 лютого 2020 року в загальній сумі 36 грн. 26 коп. Вирішуючи вимоги про стягнення вказаних розмірів заборгованості, суд бере до уваги заяву відповідача, зроблену ним у заяві про перегляд заочного рішення, про застосування позовної давності до правовідносин, що є предметом судового розгляду. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності при вирішенні спору. Вирішуючи вказану заяву, суд встановив, що позивач з позовом до відповідача звернувся до суду 05 липня 2021 року. Тому в межах строку позовної давності за період з 05 липня 2018 року по 31 березня 2021 року заборгованість відповідача [PERSON] за послуги газопостачання становить 9732 грн 54 коп. (а.с. 4). Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). В межах строку позовної давності за період з 05 липня 2018 року по 31 березня 2021 року інфляційні втрати позивача за порушення зобов`язання відповідачем становлять 2794 грн 17 коп., 3% річних за цей період 1146 грн 30 коп. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.258\~ЦК України\~позовна давність\~в один\~рік застосовується,\~зокрема,\~до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Пеня відповідачу позивачем нарахована за період з 01 серпня 2019 року по 29 лютого 2020 року, тобто поза межами річного строку позовної давності. Тому позовна вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає. На підставі викладеного з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за послуги газопостачання,\~що склалася\~за адресою:\~ [ADDRESS] за період з 05 липня 2018 року по 31 березня 2021 року в розмірі 9732 грн 54 коп., три відсотки річних в розмірі 1146 грн 30 коп., інфляційні втрати у розмірі 2794 грн 17 коп. Таким чином позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 23417,68 грн., які задоволені частково на загальну суму 13673 грн. 01 коп., тобто позов задоволено на 58,4%. Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України\~ підлягає стягненню на відшкодування понесених судових витрат 1325 грн. 68 коп. (2270 грн. х 58,4% = 1325 грн. 68 коп.) \~ \~ \~ \~

Outcome: partial