Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Первомайський РАЙАГРОБУД» (далі ТОВ «Первомайський РАЙАГРОБУД»), в інтересах якого діє Адвокатське об`єднання «БІ ЕНД ЕЛ ГРУП» в особі адвоката Кикіш С.Р., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутих коштів у сумі 135\~000 грн, 3% річних в сумі 5\~736 грн 58 к. та інфляційних втрат в сумі 38\~670 грн 40 к., а всього 179\~406 грн 98 к., мотивуючи тим, що 25 лютого 2022 року із банківського рахунку позивача було надіслано на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 135\~000 грн згідно платіжної інструкції № 1644491 від 25.02.2022, при цьому в призначенні платежу було зазначено про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги [PERSON] згідно Договору № 001/ПФД від 23.02.2022. Однак, такий договір між сторонами не укладався, а кошти були перераховані відповідачу помилково. 22.06.2023 відповідачу було направлено вимогу про повернення коштів, проте він не надав ані відповіді позивачу на зазначену вимогу, ані повернув добровільно безпідставно набуті кошти. За таких обставин позивач звернувся з наданим позовом до суду. Ухвалою суду від 07.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 19.09.2023, 09:30 годину. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; встановлено строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу\~копію позовної заяви з додатками. З наявного поштового повідомлення (а.с.34) вбачається, що [PERSON] отримав зазначену ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з позовом та додатками до нього 15.08.2023., тобто більш ніж за 1 місяць до розгляду справи. Згідно визначеного в ухвалі суду строку він мав право протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали суду про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позов разом з доказами. Таким чином відповідач мав право подати відзив у строк до 01.09.2023. Однак, таким своїм правом не скористався. 19.09.2023 представник відповідача адвокат Шалару О.І. подав клопотання про відкладення розгляду справи, мотивовану тим, що відповідач отримав позов тиждень тому (тобто 12.09.2023), і передав йому лише 18.09.2023. З огляду на встановлені вище обставини, повідомлення адвокатом Шалару О.І. інформації про отримання відповідачем позову і додатків 15.08.2023 є неправдивим. Крім того, вибір представника і порядок комунікації з ним визначає особисто відповідач. Та обставина, що відповідач своєчасно не звернувся за отриманням правової допомоги, не є поважною причиною для відкладення розгляду справи і надання додаткового строку для подачі відзиву, доказів і заявлення клопотань, оскільки сторони розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, але в будь-якому випадку не мають права ними зловживати, про що зазначено у ст. 44 ЦПК України. Незважаючи на такі обставини, суд задовольнив клопотання представника відповідача адвоката Шалару О.І. про відкладення розгляду справи з метою максимально забезпечити право відповідача на захист. Ухвалою суду від 19.09.2023 було відкладено судовий розгляд на 25.10.2023, тобто більше ніж на місяць. На думку суду такого строку було цілком достатньо для подачі відзиву на позов, надання доказів та заявлення клопотань. Однак, відповідач своїм правом не скористався, відзиву і доказів на спростування позову не подав. Натомість у день розгляду справи представник відповідача адвокат Шалару О.І. подав клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 25.10.2023 визнане необґрунтованим і відхилене. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25 лютого 2022 року із банківського рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Первомайський «РАЙАГРОБУД»\~\~було надіслано на банківський рахунок [PERSON] грошові кошти в розмірі 135\~000 грн згідно платіжної інструкції № 1644491 від 25.02.2022. Призначенням платежу у вказаній платіжній інструкції ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» зазначено:«#3100309432#583006140000026209900410276# [PERSON] # Надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги згідно Договору № 001/ПФД від 23.02.2022р.». Як зазначає позивач, між ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» та [PERSON] не\~укладався\~Договір надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 001/ПФД від 23.02.2022, підстав для зарахування грошових коштів на користь [PERSON] не було, а тому таке зарахування коштів відбулося помилково. Наведене твердження відповідачем не спростоване. З метою повернення помилково надісланих коштів, 20 червня 2023 року ТОВ «Первомайський «РАЙАГРОБУД» звернулося до [PERSON] з вимогою про повернення коштів в сумі 135\~000 грн в строк до 02.07.2023 (включно) та попередило, що у разі невиконання зазначених вимог або залишення вимоги без відповіді товариство буде змушене невідкладно звернутися до суду з позовом про стягнення грошових коштів, пені, 3 % річних та інфляційних втрат станом на дату здійснення платежу, а також витрат на професійну правничу допомогу (а.с.11). Зазначену вимогу [PERSON] отримав 04 липня 2023 року, що підтверджується роздруківкою із сайту «Укрпошта»\~про відстеження відправлення (а.с.13-14). Відповіді на таку вимогу відповідачем позивачу не надано, кошти в добровільному порядку він не повернув. Звертаючись до суду з наданим позовом, позивач зазначає про набуття відповідачем безпідставно грошових коштів у розмірі 135 000 грн та просить їх стягнути у судовому порядку з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України. За змістом положень ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідач дізнався про безпідставність одержання грошових коштів безпосередньо в день їх надходження, а тому повинен був повернути грошові кошти у розмірі 135 000 ще 25 лютого 2022 року. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. Отже, враховуючи вищевикладене, відсутність доказів укладання між сторонами договору, підтверджує те, що перераховані позивачем на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 135\~000 грн у розумінні ст. 1212 ЦК України є такими, що безпідставно набуті відповідачем, а відтак підлягають поверненню позивачеві. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Згідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Також, виходячи із змісту статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим визначається зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18)\~від 11 квітня 2018 року та у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)\~від 16 травня 2018 року. Як наслідок, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Тому в разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, оскільки боржником порушено позадоговірне (деліктне) грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Враховуючи зазначене, суд визнає, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення на користь позивача як суми безпідставно набутих коштів в розмірі 135\~000 грн, так і 3 % річних - 5 736 грн 58 к. та інфляційних втрат - 38\~670 грн 40 к., а всього 179\~406 грн 98 к. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ані відповідачем, ані його представником не надано доказів на спростування позиції позивача. За наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача на відшкодування понесених і документально підтверджених судових витрат слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved