Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька та баби у вихованні дитини. В обґрунтування позову вказано, що з 18 липня 2015 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 16.05.2023. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка після розлучення батьків проживає із матір`ю [PERSON] . Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 16.05.2023 стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі, що становить 3 000,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття. З моменту окремого проживання між сторонами стали виникати непорозуміння щодо участі у вихованні дитини, її відвідування. Після фактичного розірвання стосунків відповідач стала чинити перешкоди позивачу [PERSON] в спілкуванні та вихованні доньки, побаченням та спільному проведенню дозвілля. У зв`язку із цим, позивач [PERSON] змушений був звернутися з відповідною заявою до Служби у справах дітей Диканської селищної ради. За результатами розгляду цієї заяви рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 11.05.2023 визначено способи участі батька [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] та встановлено графік побачень. Рекомендовано матері дитини - [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з донькою. Від виконання цього рішення відповідач ухиляється, про зміну годин побачень із дитиною не попереджає батька, самостійно змінює графік та всіляко намагається уникати спілкування батька з дитиною. Такими діями відповідач порушує права не тільки позивача [PERSON] , а й малолітньої дитини. Крім цього, відповідач також перешкоджає позивачу [PERSON] , яка є бабою малолітньої [PERSON] , у спілкуванні та побаченнях з онукою, впливає на доньку з метою втрати у неї родинного почуття до баби та батька. Позивач [PERSON] щомісячно сплачує аліменти на дитину, постійно телефонує, намагається у визначений графіком час забирати дитину зі школи, проводити вихідні дні разом із нею, але відповідач [PERSON] чинить перешкоди та намовляє дитину, щоб остання відмовлялася від побачень із батьком та бабою, вигадуючи різні відмовки. Посилаючись на вказане, на те, що сторони у справі не можуть дійти згоди щодо порядку участі батька та баби у спілкуванні та вихованні дитини, відповідач чинить позивачам перешкоди у нормальному спілкуванні з дитиною, враховуючи принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини, активне та стабільне бажання позивачів на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, відсутність обставин, які могли б бути підставами для обмеження права позивачів на спілкування з дитиною, позивачі просять зобов`язати відповідача [PERSON] не перешкоджати їм брати участь у спілкуванні та вихованні [PERSON] та визначити спосіб участі їх, позивачів, у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою та онукою [PERSON] наступним чином: - необмежене спілкування батька та баби з дитиною телефоном та в режимі "он-лайн" з використанням програмного забезпечення Viber або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини; - шляхом побачень і спілкування позивачів з дитиною: у робочі дні - двічі на тиждень після закінчення навчального процесу у школі до 18 год. 00 хв. без присутності матері; у вихідні дні (субота та неділя) - із 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. із можливістю перебування дитини за місцем проживання чи перебування позивачів, без присутності матері, та з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, а також з можливістю залишення дитини на ніч із суботи на неділю за бажанням дитини; - спільний відпочинок позивачів з дитиною в період святкування Днів народжень спільних родичів зі сторони батька та баби - у робочі дні після закінчення шкільних занять та інших додаткових гуртків, які відвідує дитини, та до 21 год. 00 хв., у вихідні дні із 09 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності матері; - спільний відпочинок з дитиною у її День народження та на Новий рік: парні роки дитина святкує разом з батьком, непарні - разом з матір`ю, при цьому сторони обговорюють завчасно години святкувань; - протягом року, в період шкільних канікул дитина 3 дні (2 ночі) перебуває та проживає разом з батьком та бабою за місцем їх перебування та реєстрації, а 4 дні (3 ночі) із матір`ю. В період літніх канікул дитина 7 днів перебуває з батьком або бабою без присутності матері з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, а також виїзду за межі Полтавської області на відпочинок; - тимчасовий виїзд дитини за межі України з одним із батьків з метою її оздоровлення та відпочинку повинен здійснюватися за попередньою домовленістю між батьками і мати не повинна чинити перешкоди у наданні дозволу на виїзд дитини із батьком; - у разі хвороби дитини (підтвердженої згідно запису педіатра), якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу, погоджену між батьками дату, враховуючи інтереси дитини, стан її здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини. Позивачі також просять стягнути з відповідача [PERSON] понесені ними судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 080,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 300,00 грн. Відповідач [PERSON] надала відзив на позов, в якому вказала, що визнає позовні вимоги частково. Відповідач зазначає, що вона ніяким чином не перешкоджала і не перешкоджає позивачам у належному спілкуванні з дитиною та її вихованні. До березня 2023 року між ними не виникало ніяких проблем щодо цього. Однак після того, як дитина два рази у березні цього року побувала у господарстві позивачів з ночівлями, вона поверталася звідти засмученою, замкненою у собі, в неї з`явився енурез. Відповідач вказує, що зі слів доньки вона дізналася, що батько ставив її у куток, словесно ображав, не давав телефон поскаржитися їй на його дії. Дитина бачила роздягнену співмешканку батька, бачила, як вони з батьком обіймалися, цілувалися, лежали разом в одному ліжку. При цьому, дитина вимушена була спати з бабою в одному ліжку, оскільки в її ліжку, яке вона, відповідач, придбала і тимчасово залишила там після фактичного припинення шлюбних стосунків і яке нині вона забрала від них, спала неповнолітня донька співмешканки батька. Після цих подій донька категорично відмовляється іти до батька додому. Крім того, на теперішній час в домогосподарстві позивачів немає належних умов для проживання, виховання та ночівлі дитини. Зокрема, немає окремої кімнати та окремого ліжка для дитини, відсутній дитячий робочий стіл, комп`ютер старий та без відеокамери і без звуку. Позивачі проживають лише у половині будинку, яка дуже мала за площею і має лише кухню та дві кімнати. Відповідач вказує, що за таких обставин вона лише частково визнає позовні вимоги та наполягає на визначенні судом способу участі позивачів у вихованні та спілкуванні з дитиною наступним шляхом: - необмежене спілкування батька та баби з дитиною телефоном та в режимі "он-лайн" з використанням програмного забезпечення Viber або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини, за бажанням дитини; - шляхом побачень і спілкування позивачів з дитиною кожного вівторка та четверга після закінчення навчального процесу у школі, групи продовженого дня та позашкільних навчань до 18 год. 00 хв. за згодою дитини, без присутності матері, з обов`язковим виконанням дитиною шкільних та позашкільних домашніх завдань. Через одні вихідні дні (субота, неділя) - із 11 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. із можливістю перебування дитини за місцем проживання позивачів, за згодою дитини, без присутності матері, та з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів. Щодо вимоги "за місцем перебування позивачів" відповідач вказує, що вона заперечує, оскільки вимога взагалі ніяк не конкретизована. Щодо можливості залишення дитини на ніч із суботи на неділю за бажанням дитини вона заперечує, оскільки умов для ночівлі для дитини в позивачів немає; - щодо спільного відпочинку позивачів з дитиною в період святкування Днів народжень спільних родичів зі сторони позивачів вона категорично заперечує, оскільки дитина ніякого відношення не має до святкувань днів народжень якихось не конкретизованих родичів позивачів. Щодо Днів народжень батька та баби, то це інша справа, але ж такої вимоги позивачі чомусь не ставлять; - спільний відпочинок з дитиною у її День народження та на Новий рік: непарні роки дитина святкує разом з батьком, за згодою дитини, парні роки - разом з матір`ю, при цьому сторони обговорюють завчасно години святкувань; - протягом року, в період шкільних канікул дитина 3 дні перебуває разом з батьком та бабою за місцем їх перебування та реєстрації, за згодою дитини, а 4 дні - із матір`ю. Щодо ночівлі дитини у позивачів в ці дні вона, відповідач, категорично заперечує, оскільки в них не має умов для цього. В період літніх канікул дитина 7 днів перебуває з батьком або бабою, за згодою дитини, без присутності матері, з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів. Щодо виїзду за межі Полтавської області на відпочинок, вона, відповідач, категорично заперечує; - щодо тимчасового виїзду дитини за межі України з батьком з метою її оздоровлення та відпочинку і надання дозволу на це, вона, відповідач, категорично заперечує. Лікарських показань для оздоровлення дитини за межами України ніяких немає. В межах Полтавської області є такі якісні місця для оздоровлення як наприклад санаторій "Сосновий бір", курорти м. Миргорода та інші установи. Також є прекрасні місця для відпочинку дітей; - у разі хвороби дитини (підтвердженої згідно запису педіатра), якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу, погоджену між батьками дату, враховуючи інтереси дитини, стан її здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов також просить стягнути з позивачів на свою користь понесені нею судові витрати у справі на професійну правничу допомогу у розмірі пропорційному до незадоволених позовних вимог позивачів. Щодо стягнення з неї на користь позивачів судового збору, сплаченого за подання позову до суду, відповідач вважає відсутніми підстави для такого стягнення, оскільки позивач [PERSON] станом на 01.09.2023 заборгував їй аліменти на дитину у розмірі 10 400,00 грн, не виконав рішення Диканського районного суду Полтавської області про відшкодування їй сплаченого нею судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу. Ні позивач [PERSON] , ні баба дитини - позивач [PERSON] не надали жодних коштів на придбання одягу, канцелярських приладів тощо для дитини у школу на перше вересня цього року, однак при цьому кошти на адвоката знайшли. Третя особа Виконавчий комітет Диканської селищної ради як орган опіки та піклування надав суду пояснення щодо позову. В цьому поясненні вказано, що рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради № 128 від 11.05.2023 "Про вирішення спору щодо участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] та встановлення графіку побачень" визначено наступний графік побачень [PERSON] із малолітньою донькою: - вівторок та четвер з часу закінчення навчального процесу у школі до 18 год. 00 хв.; - п`ятниця, з часу закінчення навчального процесу у школі до 18 год. 00 хв. суботи або з 13 год. 30 хв. суботи до 14 год. 00 хв. неділі; - у випадку непередбачуваних ситуацій рекомендовано [PERSON] та [PERSON] попередньо узгоджувати дні та години побачень. Рекомендовано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з донькою [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] склалися стосунки, які позбавляють можливості останнього спілкуватися з донькою. Враховуючи право та бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з своєю малолітньою донькою, недосягнення між батьками згоди щодо порядку участі у вихованні дитини, а також те, що малолітня [PERSON] досягла того віку, коли може перебувати певні періоди часу без матері, а обстановка проживання з батьком та бабусею для неї не є чужою, зважаючи на розпорядок дня та необхідність забезпечення дитині права на відпочинок, доцільно встановити зазначений у позовній заяві спосіб та час участі позивача [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , у тому числі без присутності матері - відповідача [PERSON] . Матеріалами справи не спростовано наявність у позивача [PERSON] права на особисте спілкування з дитиною, передбачене ч. 2 ст. 157 СК України, не доведено неспроможність батька спілкуватися та доглядати за донькою самостійно, що могло б перешкоджати її нормальному розвитку. Проведення зустрічей батька виключно у присутності матері є недоцільним, оскільки такі вимоги обмежують права батька та дитини на безперешкодне особисте спілкування. Крім того, між сторонами у справі склалися неприязні стосунки, їхні зустрічі постійно супроводжуються конфліктними ситуаціями, що може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини. З справи вбачається, що відповідач чинить позивачу [PERSON] перешкоди у спілкуванні з онукою [PERSON] , що суперечить статтям 159, 257, 263 СК України, оскільки вона, як баба, має законне право на спілкування зі своєю онукою та на участь у її вихованні. Враховуючи вік дитини, особливості її розвитку, виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, факт проживання позивача [PERSON] з онукою в одному населеному пункті, запропонований порядок участі баби у вихованні дитини відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Наявність конфлікту та неприязні відносини між відповідачем та позивачем [PERSON] не є підставою для обмеження прав останньої на спілкування з онукою. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач [PERSON] має негативний вплив на онуку. Присутність відповідача під час зустрічей позивача [PERSON] з онукою не сприятиме перебуванню дитини у цей час у спокійному та стійкому середовищі, з огляду на неприязні стосунки сторін у справі. Матеріали справи не містять доказів того, що окреме спілкування позивача [PERSON] з дитиною без матері може негативно вплинути на її психологічний та фізичний стан. В той же час, орган опіки та піклування заперечує проти задоволення позовних вимог у частині тимчасового виїзду дитини за межі України з одним із батьків з метою її оздоровлення та відпочинку за попередньою домовленістю між батьками, заборони матері чинити перешкоди у наданні дозволу на виїзд дитини із батьком. Тимчасовий виїзд дитини за кордон без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини. Надання дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретної адреси місця перебування дитини за межами України та не надання доказів на підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та непрогнозованості, виключить можливість встановити чи буде такий дозвіл відповідати найкращим інтересам дитини. Третя особа Служба у справах дітей Диканської селищної ради надала відповідь на відзив, в якій вказано, що 26.04.2023 до служби у справах дітей звернувся [PERSON] із заявою про встановлення графіку побачень із донькою [PERSON] . Працівниками служби у справах дітей було проведено бесіду з батьками дитини. В ході бесіди вони дійшли спільної згоди щодо участі батька у вихованні дитини та порядку побачень з нею. У присутності [PERSON] та [PERSON] було складено орієнтовний графік побачень, який письмово погодили обоє батьків, а в подальшому цей графік затверджено на засіданні Виконавчого комітету Диканської селищної ради як органу опіки та піклування. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , представник позивачів - адвокат Конюшенко М.А. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених у позові та в судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просив, щоб дитина залишалася у нього та у позивача [PERSON] до 21 год. 00 хв., бо раніше вони не знали, що дитина буде відвідувати продовжену групу навчання. Позивач [PERSON] вказав, що він заперечує, щоб суд зазначив у рішенні про побачення за бажанням дитини, хоча дитині вже виповнилося 7 років, розумовий розвиток нормальний, всі події вона сприймає нормально. Зазначене у позові "місце перебування позивачів" означає, що він та позивач [PERSON] можуть поїхати наприклад на екскурсію чи на відпочинок. У них є два автомобілі, у нього є посвідчення водія. Позивач вказав, що він погоджується на ночівлю дитини за її згодою, однак заперечує проти того, щоб було зазначено, що спілкування батька та баби з дитиною телефоном та в "онлайн-режимі" має здійснюватися за згодою дитини. Спільними родичами, про святкування днів народжень яких зазначено у позові, є його дядько та тітка, які живуть в смт Диканька Полтавської області, та також є родичами дитини. Позивач вказав, що він наполягає на задоволенні вимоги про спільний відпочинок позивачів з дитиною у період святкувань Днів народжень спільних родичів зі сторони батька та баби дитини. Ночівля та канікули за згодою дитини. Виїзд за межі Полтавської області означає, що він та позивач [PERSON] разом з дитиною можуть поїхати у Карпати, Київ, Львів. Тобто такі екскурсії можуть тривати 1-2 дні. Позивач вказав, що у нього відсутні рекомендації медиків стосовно лікування дитини за кордоном, однак можна поїхати наприклад в Туреччину, щоб дитина подихала морським повітрям, подивилася на іншу країну. [PERSON] вказав, що він наполягає на стягненні з відповідача понесених ним та іншим позивачем судових витрат у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити позов. Вказала, що дитина їй із сином завжди рада. Дитина говорить, що їх любить і завжди із задоволенням до них приходить. Позивач зазначила, що вона з позивачем [PERSON] можуть повезти дитину в Полтаву до стоматолога власним автомобілем. Вона працює поряд зі школою та може водити онуку на її додаткові навчання. Дитина не була у них з позивачем [PERSON] вже два місяці, оскільки матір дитини всіляко впливає на думку дитини, і дитина по телефону каже, що не хоче бачити батька, але коли онука у неї, вона завжди задоволена, що має можливість спілкуватися з батьком та бабусею. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона не чинила перешкод у спілкуванні дитини з позивачами. Графік побачень встановлений, але дитина сама відмовляється перебувати у позивачів, говорить, що їй там не комфортно. Дитина сказала їй, що перенесла стрес і не хоче їхати до батька. Після того, як дитина заспокоїлася, то почала надалі вже їздити до батька. Відповідач вказала, що дитину потрібно виховувати як особистість та поважати її думку. Враховуючи те, що позивачами на теперішній час створено умови для перебування та ночівлі дитини у їхньому помешканні, то вона згодна на ночівлю дитини у житлі позивачів, але обов`язково за бажанням дитини. Щодо позовної вимоги про спільний відпочинок з дитиною у її День народження та на Новий рік у парні роки з батьком, а непарні роки з матір`ю, то відповідач просила вказати у рішенні про такий відпочинок дитини з нею, матір`ю, у парні роки, а з батьком у непарні. В обґрунтування цього, відповідач вказала, що конкретних підстав для заперечення нею проти задоволення цієї позовної вимоги не має, вона просто принципово не хоче, щоб задовольнили цю вимогу саме у заявленому позивачами варіанті. Відповідач вказала, що на теперішній час вона не бачить підстав для поїздок дитини з позивачами за кордон. Відповідач зазначила, що такі поїздки мають бути лише за її та дитини згодою. [PERSON] вказала, що вона ніколи не заперечувала проти того, щоб дитина спілкувалася з батьком, бо розуміє важливість такого спілкування. Однак батько та баба дитини не йдуть з нею, відповідачем, на контакт, чого не повинно бути. Відповідач просила задовольнити позов частково, з обов`язковим врахуванням визначеного у відзиві на позов способу та графіку спілкування з дитиною. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Нагайник М.Г. в судовому засіданні просив задовольнити позов частково, з урахуванням відзиву на позов та обставин, встановлених у судовому засіданні. Вказав, що в судовому засіданні було узгоджено, що ночівля дитини має відбуватися за її згодою. Представник відповідача просив стягнути з позивачів на користь відповідача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. Представник третіх осіб Служби у справах дітей Диканської селищної ради та Органу опіки і піклування виконавчого комітету Диканської селищної ради Горячун Л.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду та просила розглянути справу за її відсутності з врахуванням раніше наданого висновку про відповідність інтересам дитини визначення позивачам способу їхньої участі у спілкуванні з нею та її вихованні. Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 18 липня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Диканського районного суду Полтавської області від 16 травня 2023 року /а.с. 19-20/. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка після розлучення батьків мешкає із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с. 17/. Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 16.05.2023 стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі, що становить 3 000,00 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття /а.с. 19-20/. Постановою державного виконавця Диканського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шептія А.А. від 30.05.2023 відкрито виконавче провадження стосовно виконання виконавчого листа у справі № 529/614/23, виданого 16.05.2023 Диканським районним судом Полтавської області, щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] /а.с. 22-23/. З наявної у матеріалах справи довідки Диканського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27 вересня 2023 року вбачається, що станом на вересень 2023 року заборгованість по аліментам відсутня /а.с. 84/. З матеріалів справи вбачається, що 26 квітня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Диканської селищної ради із проханням про встановлення графіку побачень із малолітньою донькою [PERSON] , оскільки з листопада 2022 року по квітень 2023 року мати дитини - [PERSON] не чинила перешкод у спілкуванні з донькою, а з середини квітня 2023 року він не має можливості зустрічатися з дочкою через те, що мати дитини чинить йому у цьому перешкоди /а.с. 68/. За результатами розгляду вказаної вище заяви [PERSON] рішенням виконавчого комітету Диканської селищної ради № 128 від 11.05.2023 "Про вирішення спору щодо участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] та встановлення графіку побачень" /а.с. 67/ визначено наступний графік побачень [PERSON] із малолітньою донькою: - вівторок та четвер з часу закінчення навчального процесу у школі до 18 год. 00 хв.; - п`ятниця, з часу закінчення навчального процесу у школі до 18 год. 00 хв. суботи або з 13 год. 30 хв. суботи до 14 год. 00 хв. неділі; - у випадку непередбачуваних ситуацій рекомендовано [PERSON] та [PERSON] попередньо узгоджувати дні та години побачень. Рекомендовано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з донькою [PERSON] . Попереджено [PERSON] , що відповідно до ст. 184 КУпАП невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, тягне за собою накладення штрафу. Визначено, що на час зустрічей з дитиною, [PERSON] несе повну відповідальність за збереження життя та здоров`я дитини. З відмітки на вказаному вище рішенні вбачається, що його примірник отримали обоє батьків дитини. З наявного у матеріалах справи висновку Служби у справах дітей Диканської селищної ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради від 21.09.2023 № 333 /а.с. 73-74/, вбачається, що вперше [PERSON] звернулася до служби у справах дітей щодо вирішення питання про визначення місця проживання доньки [PERSON] разом з нею. Заявниці було надано пояснення згідно чинного законодавства, в результаті чого останньою було проведено реєстрацію місця проживання дитини за її фактичним місцем проживання разом з матір`ю. Під час прийому [PERSON] також порушила питання щодо графіку побачень доньки з батьком. Їй було рекомендовано не чинити перешкод батькові у спілкуванні з донькою та її вихованні. У квітні 2023 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей щодо обмежень побачень батька з дитиною. [PERSON] повідомила, що до цього часу вона не забороняла бачитися доньці з батьком, але нині у житті [PERSON] відбулися зміни, а саме у нього з`явилася співмешканка, про яку повідомила донька після чергового відвідування батька. У зв`язку із цим, донька [PERSON] отримала психологічну травму і відмовляється зустрічатися з батьком. [PERSON] було роз`яснено, що завдання батьків допомогти дітям пережити розлучення батьків, пояснити їм, що незважаючи ні на що, є тато та мама, які її люблять. У квітні 2023 року до служби у справах дітей звернувся [PERSON] із заявою про встановлення графіку побачень з донькою. Під час бесіди [PERSON] та [PERSON] дійшли згоди з цього питання та було встановлено графік побачень батька з дитиною, який задовольнив обох. Цей графік затверджено рішенням Виконавчого комітету Диканської селищної ради як органу опіки та піклування від 11.05.2023 № 128 "Про вирішення спору щодо участі [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] та встановлення графіку побачень". Після прийняття цього рішення [PERSON] декілька разів телефонував до служби у справах дітей та повідомляв, що [PERSON] не в повній мірі виконує рішення органу опіки та піклування. [PERSON] було роз`яснено його право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. У відзиві на позов [PERSON] заперечує проти задоволення позову зокрема через відсутність у помешканні позивачів умов для ночівлі [PERSON] , у тому числі у зв`язку із відсутністю ліжка та столу для занять. Під час спілкування із представниками служби у справах дітей позивачі запевнили, що цю умову вони виконають, а саме організують спальне місце для дитини та куточок для занять. Комп`ютер можливо замінити іншими гаджетами. У відзиві на позов [PERSON] вважала можливим побачення батька з дитиною після закінчення навчального процесу у школі, групи продовженого дня та позашкільних занять до 18 год. 00 хв. Представниками служби у справах дітей було проведено бесіду з [PERSON] , яка є вчителем [PERSON] , яка охарактеризувала останню як позитивну, веселу, комунікабельну дитину. Відмітила, що дівчинка любить тата, бабусю [PERSON] , раділа, коли вони приходили до неї до школи та охоче йшла до них. Дівчинка відвідує групу продовженого дня, яка працює до 16 год. 15 хв., тобто батькові для побачень залишається лише 1 год. 45 хв. Виходячи з викладеного, Службою у справах дітей Диканської селищної ради встановлено, що батько [PERSON] виявляє бажання виконувати свої батьківські обов`язки, виховувати дитину, бачитися з нею. Бабуся дитини - [PERSON] також бажає брати участь у вихованні онуки. Щоб бачити дитину вони готові виконати деякі зауваження матері дитини - [PERSON] . Роль обох батьків у вихованні дитини значуща, тому побачення батька з дитиною будуть на користь [PERSON] . \~ \~ \~ \~Рішенням Виконавчого\~комітету Диканської\~селищної ради\~від 21.09.2023\~ \~ \~ №\~333\~затверджено вказаний\~вище висновок\~служби у\~справах дітей\~щодо відповідності\~інтересам малолітньої\~ [PERSON] \~необхідності визначення\~її батьку\~ [PERSON] \~та бабі\~ [PERSON] \~способу їх\~участі у\~вихованні та\~спілкуванні з\~дитиною /а.с. 72/. З Акту обстеження умов проживання сім`ї від 05 жовтня 2023 року, складеного комісією у складі начальника Служби у справах дітей Диканської селищної ради Кудінової І.М. та представника відповідача [PERSON] - адвоката Нагайника М.Г., у присутності позивача [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] /а.с. 83/, вбачається, що за цією адресою проживають двоє дорослих членів сім`ї - мати [PERSON] та син [PERSON] . Ці особи проживають у власному газифікованому будинку, який складається з двох житлових кімнат, кухні. Будинок має зручності - ванну та туалет. В будинок підведено воду. Стан помешкання відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Для дитини облаштовано куточок: придбано стіл для занять та диван, на якому буде спати дитина, наявний комод для речей дитини. Наявна комп`ютерна техніка. Для дитини придбані засоби гігієни (шампунь, мило, зубну щітку, зубну пасту). Є деякі дитячі речі для [PERSON] . Наявні книги, іграшки. Відповідно до висновку комісії, [PERSON] та [PERSON] створені умови для перебування в будинку малолітньої [PERSON] . Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною другою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Відповідно до частин 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно з ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України, ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно з частиною другою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ від 07 серпня 1996 року у справі "Йогансен проти Норвегії"). У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі "М.С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). За відсутності виключних обставин, які б могли свідчити про те, що особисте спілкування батька, діда і баби дитини між собою суперечить інтересам дитини, встановлення такого\~\~обмеження є порушенням не лише прав батька, діда і баби, а і самої дитини.\~\~Вказане підтверджується також рішеннями Європейського суду з прав людини (рішення у справі "Хокканен проти Фінляндії" від 23 вересня 1994 року, "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини, а вже тільки потім - права її батьків. Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 (провадження № 61-16244св21), від 08 лютого 2023 року у справі № 334/1202/20 (провадження № 61-7951св22), від 15 серпня 2023 року у справі № 759/4170/20 (провадження № 61-3420св23), від 26 жовтня 2023 року у справі № 233/418/22 (провадження № 61-11951св23). Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При вирішенні даного спору суд враховує, що позивачі [PERSON] та [PERSON] , як батько та баба дитини, які проживають окремо від малолітньої [PERSON] , мають право на особисте спілкування з нею, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що спілкування батька та баби із малолітньою [PERSON] буде перешкоджати нормальному розвитку дитини. Також судом враховується ставлення позивачів до [PERSON] , їхнє бажання спілкуватися з нею, брати участь у її вихованні, оздоровленні, всебічному розвиткові тощо. В судовому засіданні було встановлено, що після розлучення батьків, дитина мешкає разом із матір`ю, відповідачем у справі. Між сторонами у справі немає повного порозуміння щодо участі позивачів у вихованні дитини, спілкуванні з нею, що вбачається з їх безпосередніх пояснень в судовому засіданні та досліджених доказів. З урахуванням викладеного, суд не бере до уваги доводи відповідача [PERSON] про відсутність перешкод з її сторони для позивачів у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, як такі, що не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи. Зокрема, у відзиві на позов та в судовому засіданні відповідач сама вказала, що ніяких проблем з цього питання не виникало до березня 2023 року, а з березня 2023 року дитина не бачиться з батьком, оскільки у нього з`явилася співмешканка і через це дитина отримала психлогічну травму. З висновку Служби у справах дітей Диканської селищної ради також вбачається, що у квітні 2023 року відповідач [PERSON] звернулася до цієї служби щодо обмеження побачень батька з дитиною, оскільки у нього з`явилася співмешканка і у зв`язку із цим дитина отримала психологічну травму та відмовляється зустрічатися з батьком. Суд зауважує, що завдання батьків та зокрема відповідача [PERSON] , як матері дитини та тієї з батьків, яка найбільше часу проводить з дитиною, оскільки постійно проживає разом з дитиною, допомогти дитині пережити розлучення батьків, пояснити їй, що батьки можуть створити в майбутньому іншу сім`ю, однак незважаючи ні на що обоє батьків її люблять та обоє батьків мають бачитися та спілкуватися з нею, брати участь у її житті. Доводи відповідача [PERSON] про те, що вона ніколи не перешкоджала спілкуванню дитини з батьком та бабою, однак останні не йдуть з нею, відповідачем, на контакт, чого не повинно бути, суд оцінює критично та зауважує, що відсутність взаєморозуміння, контакту між сторонами у справі, будь-які суперечності між ними не повинні впливати на дитину та перешкоджати належному спілкуванню дитини зокрема з батьком та бабою. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] чинила перешкоди позивачам у належному спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні. Враховуючи вказане та те, що наслідки особистого конфлікту між сторонами у справі негативно впливають на дитину та не сприяють якнайкращому задоволенню її інтересів, які мають пріоритет над інтересами батьків, беручи до уваги те, що існування між сторонами неприязних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дитиною, з метою забезпечення реалізації права позивачів на участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні та забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню та вважає за необхідне зобов`язати відповідача [PERSON] не перешкоджати позивачам [PERSON] та [PERSON] брати участь у спілкуванні та вихованні [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вказані вище встановлені судом обставини в їх сукупності, доведеність факту перешкоджання відповідача спілкуванню позивачів з малолітньою [PERSON] , беручи до уваги інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, поведінку батька і баби дитини, їхнє активне бажання брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, з метою дотримання розумного балансу щодо участі як матері, так і батька та баби у спілкуванні з дитиною та її вихованні, для збереження зв`язків дитини із сім`єю, беручи до уваги вік дитини (7 років), те, що вона на теперішній час навчається у школі, узгодження в судовому засіданні сторонами питання щодо ночівлі дитини за її бажанням, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд вважає за необхідне визначити наступний спосіб та порядок участі позивачів у вихованні та спілкуванні з малолітньою [PERSON] . Суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі позовну вимогу про необмежене спілкування батька та баби з дитиною телефоном та в режимі "он-лайн" з використанням програмного забезпечення Viber або іншого месенджера з урахуванням режиму дня дитини. Щодо зазначення "за бажанням дитини", як про те у відзиві на позов вказувала відповідач, суд не вбачає підстав для такого зазначення, так як спілкування у такому форматі саме по собі має підґрунтям бажання дитини відповідати на дзвінок чи прочитати відповідне повідомлення у месенджері. Враховуючи вік дитини (7 років), те, що вона навчається у школі і має виконувати як шкільне, так і домашнє завдання, беручи до уваги необхідність дотримання розпорядку дня дитини та її відпочинку, те, що позивачі проживають разом з дитиною в одному населеному пункті, те, що позивачі створили умови для належного перебування та ночівлі дитини у їхньому житлі, що підтверджується Актом обстеження умов проживання сім`ї від 05.10.2023, який було складено зокрема у присутності представника відповідача [PERSON] - адвоката Нагайника М.Г., а також беручи до уваги, що в судовому засіданні сторони у справі досягли згоди щодо ночівлі дитини у помешканні позивачів за бажанням дитини, суд вважає за необхідне визначити побачення і спілкування позивачів з дитиною: у робочі дні, а саме кожного вівторка та четверга, після закінчення навчального процесу у школі до 20 год. 00 хв. без присутності матері [PERSON] ; у вихідні дні, а саме кожної першої та третьої суботи і неділі, із 09 год. 00 хв. суботи до 20 год. 00 хв. неділі, ночівля за бажанням дитини, із можливістю перебування дитини за місцем проживання позивачів, без присутності матері дитини, та з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, а також з можливістю залишення дитини на ніч із суботи на неділю за бажанням дитини. Враховуючи вік дитини, те, що вона навчається у школі, беручи до уваги необхідність дотримання розпорядку дня дитини та її відпочинку, те, що позивачі проживають разом з дитиною в одному населеному пункті, враховуючи те, що у даній справі розглядається питання щодо спілкування саме позивачів з дитиною, а не їхніх родичів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне визначити спільний відпочинок позивачів з дитиною в період святкування Днів народжень саме батька [PERSON] та баби [PERSON] - у робочі дні після закінчення шкільних занять та інших додаткових гуртків, які відвідує дитини, та до 20 год. 00 хв., у вихідні дні із 09 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. без присутності матері [PERSON] . Враховуючи те, що відповідачем не було наведено суду достатніх та належних підстав для спільного відпочинку дитини у її День народження та на Новий рік з нею, як матір`ю, саме у парні роки, як про те вона вказувала у відзиві на позов та в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню та вважає за необхідне визначити спільний відпочинок з дитиною [PERSON] у її День народження та на Новий рік таким чином: парні роки дитина святкує разом з батьком [PERSON] , непарні - разом з матір`ю [PERSON] , при цьому сторони обговорюють завчасно години святкувань. Враховуючи вік дитини, необхідність дотримання розпорядку дня дитини та її відпочинку, те, що позивачі проживають разом з дитиною в одному населеному пункті, те, що позивачі створили умови для належного перебування та ночівлі дитини у їхньому житлі, в судовому засіданні сторони у справі досягли згоди щодо ночівлі дитини у помешканні позивачів за бажанням дитини, а також враховуючи те, що відповідачем не надано суду достатніх та належних доказів неможливості виїзду дитини разом з позивачами за межі Полтавської області на відпочинок, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд вважає за необхідне визначити, що протягом року, в період шкільних канікул дитина 3 дні (2 ночі) перебуває та проживає разом з батьком та бабою за місцем їх проживання, ночівля за згодою дитини, а 4 дні (3 ночі) із матір`ю. В період літніх канікул дитина 7 днів перебуває з батьком або бабою без присутності матері з можливістю відвідування культурно-масових, спортивних та розважальних заходів, а також виїзду за межі Полтавської області на відпочинок. Враховуючи те, що у даній справі предметом розгляду є спілкування з дитиною саме позивачів, зокрема батька дитини - [PERSON] , а не матері дитини, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини щодо якісного оздоровлення та різноманітного відпочинку, суд вважає за необхідне визначити тимчасовий виїзд дитини за межі України з батьком з метою її оздоровлення та відпочинку, який повинен здійснюватися за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з врахуванням бажання дитини, в разі заперечення матері - за рішенням суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків. Суд вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про те, що у разі хвороби дитини (підтвердженої згідно запису педіатра), якщо це припадає на день зустрічі, зустріч підлягає перенесенню на іншу, погоджену між батьками дату, враховуючи інтереси дитини, стан її здоров`я та потреби у повноцінному розвитку відповідно до віку дитини. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам у справі, що реалізація визначених судом способів участі батька [PERSON] та баби [PERSON] у спілкуванні та вихованні відповідно з донькою та онукою [PERSON] , яка проживає з матір`ю [PERSON] , повинна відбуватися з дотриманням одночасно певних умов - за бажанням батька та баби та вчиненням ними реальних заходів, спрямованих на реалізацію їхніх прав на підставі судового рішення; у визначені судовим рішенням дні та час, які можуть бути розширеними за згодою сторін; з урахуванням бажання дитини. Суд наголошує, що батьки дитини повинні вживати всіх можливих і залежних від них заходів для налагодження (відновлення) нормального позитивного спілкування і контакту дитини з обома батьками. У разі зміни обставин, пов`язаних з віком дитини, станом її здоров`я, психо-емоційного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Враховуючи те, що судом було встановлено факт того, що відповідач [PERSON] чинила позивачам перешкоди у спілкуванні з малолітньою [PERSON] , тобто підтверджено предмет та підстави позову, позов, який є немайновим, тобто не визначений у певному грошовому еквіваленті, задоволено майже у повному обсязі, лишн скорочено години перебування у батька, з врахуванням віку дитини, беручи до уваги те, що відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували її звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, у справі наявні докази понесення позивачами витрат у справі у вигляді сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 080,00 грн, суд вважає за необхідне стягнути вказані витрати з відповідача на користь позивачів солідарно. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачів понесених ними судових витрат у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 300,00 грн, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи відносяться витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесення позивачами витрат на професійну правничу допомогу адвоката представником позивачів надано суду: договір про надання правової допомоги від 22.07.2023 № 0178, укладений між [PERSON] , [PERSON] та адвокатом Конюшенко М.А., акт виконаних адвокатом робіт на суму 6 300,00 грн та квитанцію від 24.07.2023 про оплату позивачем [PERSON] наданих адвокатом Конюшенко М.А. адвокатських послуг за договором про надання правової допомоги від 22.07.2023 у сумі 6 300,00 грн /а.с. 30-35/. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі ""East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлений позивачами розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6300,00 грн є дещо завищеним та неспівмірним із складністю справи, виходячи з такого. З огляду на поширеність розгляду позову в судовому порядку щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, сталість законодавства, яке підлягає застосуванню при розгляді справ такої категорії, враховуючи те, що типові зразки цієї позовної заяви у достатній кількості містяться у мережі Інтернет, надання адвокатом консультації та складення вказаної позовної заяви адвокатом не вимагає багато знань, сил та часу. Враховуючи вищевказані обставини в їх сукупності, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи обсяг та характер наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, беручи до уваги всі аспекти та складність справи, враховуючи те, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку, що заявлений позивачами розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 300,00 грн є дещо завищеним та належним чином не обґрунтованим, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів солідарно судові витрати у справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп. Враховуючи те, що судом було встановлено факт того, що відповідач [PERSON] чинила позивачам перешкоди у спілкуванні з малолітньою [PERSON] , тобто підтверджено предмет та підстави позову, а також правомірність захисту позивачами своїх порушених прав, позов, який є немайновим, тобто не визначений у певному грошовому еквіваленті, задоволено майже у повному обсязі, у тому числі з урахуванням частково узгоджених відповідачем в судовому засіданні позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги відповідача [PERSON] про стягнення з позивачів на її користь понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 300,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial