Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] 05.10.2023 звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 07.11.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиціїх, про що зроблено відповідний актовий запис № 2050. Вказує на те, що від шлюбу у них народилося двоє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що оскільки сімейні відносини із відповідачкою не склалися, то з червня 2023 року він проживає окремо з дітьми в [ADDRESS] . Сини виявили бажання жити з ним. Посилається на те, що з червня 2023 року він самостійно проживає з синами [PERSON] та [PERSON] , здійснює догляд за дітьми, утримує їх, так як мати самоусунулась від їх виховання. Відповідачка проживає окремо в с.Стрілецький Кут Чернівецького району, так як між ними досягнуто згоди в цьому питанні. Також зазначає, що 08.09.2023 року між ним та відповідачкою укладено Договір про визначення місця проживання, утримання та виховання дітей, який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. № 3048. У відповідності до даного договору місце проживання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , визначено із батьком. Крім цього, посилається на те, що причиною розпаду їнхьої сім`ї послужила та обставина, що у них виникають непорозуміння в сім`ї, що переростали в сварки, в результаті чого вони обоє втралили почуття любові та поваги один до одного. А тому на даний час позивач прийшов до переконання, що їхня сім`я розпалася остаточно і поновлена бути не може, на примирення з відповідачкою не згідний. З посиланням на відповідні норми закону просить розірвати шлюб, малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити проживати біля батька [PERSON] та встановити факт самостійного вихання мололітніх дітей батьком [PERSON] . Відповідачка відзиву на позовну заяву не подала. Заяви, клопотання учасників справи та процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06.10.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, на підставі ст.274 ЦПК України, судове засідання призначено на 08.11.2023 (а.с.18). У судове засідання 08.11.2023 учасники не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] скерував до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак скерувала заява в якій позовні вимоги вона визнала в повному обсязі та просила їх задоволити, наслідки визнання позову їй відомі. Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Згідно ч.1. ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності\~до ч.\~4\~ст.\~206\~ЦПК України,\~у разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову. Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] ,\~ [INFO] та відповідачкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб 07.11.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиціїх, про що зроблено відповідний актовий запис №2050, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.11.2015 (а.с.8) Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.04.2017 року, та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.06.2019 року (а.с.10). Відповідно до Акту №8611 від 08.09.2023 року, виданого комітетом мікрорайону «Ленківці» вбачається, що за адресою [ADDRESS] , не зареєстровані, але фактично проживають: [PERSON] , 1984 року народження, разом з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Згідно копії Договору між батьками про визначення місця проживання, утримання та виховання дітей від 08.09.2023, засвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І., визначено місце проживання, утримання та виховання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , спільно із батьком [PERSON] , [INFO] . (а.с.12) Норми права, які застосував суд. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Мотиви з яких виходив суд та оцінка суду. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. На даний час шлюб між позивачем та відповідачем носить формальний характер, оскільки вони припинили сімейно-шлюбні відносини, на момент розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо зтравня 2023 року, спільного господарства не ведуть і примирення між ними стало неможливим. З врахуванням того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а тому є неможливим. Беручи до уваги те, що шлюб носить формальний характер, а примирення надане судом сторонам не дало жодних результатів, за таких обставин його слід розірвати. При цьому, судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. При цьому, сторони спору про поділ майна не заявляють. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу та встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що батьки малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які не досягли чотирнадцятирічного віку, добровільно між собою визначили місце проживання дітей із батьком [PERSON] , що не суперечитиме інтересам дітей, а тому суд вважає, що вимога в частині залишення проживання дітей разом з батьком знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Також суд вважає, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні факт самостійного виховання батьком малолітніх дітей. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24,56, 104-105, 110, 112, 114-115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved