Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обгрунтування позову, посилається на те, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2010 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей дочка, [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області ухваленим 21.03.2023, укладений між ними 15.04.2010 шлюб, розірвано. Вказує, що відповідач до дітей не приходить та їм не допомагає, хоч є молодою людиною та має у власності житловий будинок, інших непрацездатних членів сім`ї та дітей не має та має можливість спачувати аліменти на двох неповнолітніх дітей в частці від заробітку та доходу. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частки від свого заробітку, на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до досягнення ними повноліття. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 28.08.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на викладені у позові доводи. Додала, що відповідач жодної допомоги дітям не надає. З моменту розірвання шлюбу гроші давав їм лише один раз на коляди, в сумі чотириста гривень. Вона має постійне місце роботи та отримує заробіток, приблизно двадцять тисяч гривень на місяць. Відповідач у судовому засіданні викладені в позовній заяві, вимоги визнав та пояснив, що готовий сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від його доходів. При цьому зауважив, що 18.09.2023 потрапив у дорожньо транспортну пригоду та отримав тілесні ушкодження. У зв`язку з перебуванням на лікуванні постійних заробітків на час розгляду судом справи, не має. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 15 квітня 2010 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Дулівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №5 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком в свідоцтві про народження яких значиться відповідач, а мати позивачка (а.с. 7-8). Діти перебувають на утриманні і вихованні у позивачки, що стверджується довідкою виданою Буштинською селищною радою від 04.05.2023 року №28 (а.с.4). Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з малолітніми дітьми. Належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дітей зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей на користь позивачки, з якою проживають малолітні діти. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначено у ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Із сукупності оцінених судом доказів та визнання відповідачем в судовому засіданні позову, є підстави для висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей, яких за законом зобов`язаний належним чином забезпечувати і утримувати. При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітніх дітей на утримання батьками до досягнення ними повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням когось з подружжя як батьків дитини спільного проживання з дитиною. За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей доньки, [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому у ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» для дітей віком з 6 до 18 років, з 1 січня 2023 становить 2833 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору за Законом, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн. за вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved