Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

В серпні 2023 року [PERSON] через свого представника адвоката Саченка А.П. звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його син [PERSON] . Його спадкоємцями стали [PERSON] (донька), [PERSON] (син), [PERSON] (дружина). Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа. Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, [PERSON] набув за кошти позивача як батька у власність кв. [ADDRESS] . Вказане майно було зареєстроване за [PERSON] . Оскільки майно було набуте його сином як особиста приватна власність, на переконання позивача кожен зі спадкоємців за законом, в тому числі і він як батько, спадкують по частці у праві власності на це майно. 24.06.2011 [PERSON] звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини. Свідоцтво ним не отримувалось, оскільки позивач не є юридично обізнаною особою та вважав, що подачі заяви достатньо для отримання спадщини. Посилаючись на викладене, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на частку в праві власності в порядку спадкування за законом на кв. [ADDRESS] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.08.2023 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні; витребувано у Другої миколаївської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 110/2011, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.08.2023 накладено арешт на кв. [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] частка, [PERSON] частка. 31.08.2023 на адресу суду від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свої заперечення проти позову мотивує тим, що кв. [ADDRESS] ніколи не перебувала у власності померлого [PERSON] , а тому не входить до складу спадкового майна та не підлягає спадкуванню. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.09.2023 представник відповідача [PERSON] адвокат Багдасарова Г.М. приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції. У відповідності до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.09.2023 скасовано заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.08.2023 по цивільній справі № 489/4614/23, а саме арешт на кв. [ADDRESS] . 05.09.2023 витребувана спадкова справа надійшла на адресу суду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Саченко А.П. не з`явились, повідомлені судом про розгляд справи належним чином. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в інтересах якого діє його мати [PERSON] , в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Багдасарової Г.М. 08.11.2023 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно позовної заяви [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що не заперечувала представник відповідача. 06.06.2003 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , які після одруження змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 62). Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.\~105, 106). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 15). В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що після смерті його сина відкрила спадщина у вигляді належної йому на праві власності кв. [ADDRESS] . Оскільки він є одним із спадкоємців першої черги за законом, то вважає, що має право на спадщину у вигляді частки зазначеної квартири. 24.06.2011 [PERSON] було складено заяву до Другої миколаївської державної нотаріальної контори, посвідчену ПН ММНО Юрловою Т.Г., відповідно до якої він повідомляє, що приймає всю спадщину, яка залишилась після смерті його сина [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 16). Проте в матеріалах спадкової справи №\~110/2011 до майна померлого [PERSON] , копію якої було надано Другою миколаївською державною нотаріальною конторою на запит суду, вказаної заяви не міститься, відомостей про направлення/подання її позивачем до Другої миколаївської державної нотаріальної контори до позовної заяви не долучено. Відповідно до договору дарування квартири від 09.08.2006, посвідченого Жолонко\~О.Г., державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1094, [PERSON] подарувала [PERSON] \~кв.\~ [ADDRESS] (а.с. 68). Вказана квартира належала дарувальнику [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Захаренко І.В. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу 08.08.2006 за реєстровим номером № 2208. 24.01.2019\~ [PERSON] \~подарувала [PERSON] , [INFO] , від імені та в інтересах якого діяв законний представник головний спеціаліст сектору опіки та піклування служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , по частці кожному, кв. [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Горбуровим\~К.Є., зареєстрованим в реєстрі за № 165 (а.с. 70-71). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.06.2023 кв. [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] по частині кожному (а.с. 11, 12). Згідно положень ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу\~спадщини входять\~усі права\~та обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Положеннями ст. 1261 визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст.1267 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи № 110/2011, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] та копію якої надано на запит суду Другою миколаївською державною нотаріальною конторою, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись його дружина [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] . На користь вказаних осіб, які звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, було видано свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка складалась з: цілого домоволодіння [ADDRESS] ; земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,048 га, яка розташована по [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 4810136900:01:061:0003; цілої квартири під номером [ADDRESS] . Кожен зі спадкоємців отримав свідоцтва про право власності на 1/3 частину спадкового майна. Заяв будь-яких інших осіб, в тому числі позивача [PERSON] , про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в матеріалах спадкової справи № 110/2011 не міститься. Відповідно до положень п. 3.1 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/2, право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Згідно п.п. 3.3, 3.4, 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/2, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка, яка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса. Враховуючи вищевикладені положення діючого законодавства, сам по собі факт складання позивачем [PERSON] без направлення/подання її у встановленому порядку до нотаріуса, яким було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] , не свідчить про прийняття позивачем спадщини після смерті його сина. Належних та допустимих доказів направлення/подання позивачем такої заяви до нотаріальної контори матеріалах цивільної справи та спадкової справи № 110/011 не міститься. Крім того, в обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що кв.\~ [ADDRESS] на час смерті його сина [PERSON] належала останньому на праві власності та входила до складу спадкового майна. Проте таке твердження позивача спростовується матеріалами справи. Так спірна квартира на час смерті [PERSON] , а саме [INFO] , належала на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 09.08.2006, посвідченого державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Жолонко О.Г. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або спадкування. Враховуючи вищевикладене, кв. [ADDRESS] перебувала в особистій приватній власності [PERSON] , ніколи не належала на праві власності [PERSON] та після його смерті не входила до складу спадкового майна відповідно не підлягала спадкуванню спадкоємцями після його смерті. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою, другою\~статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша\~статті 13 ЦПК України). Частина третя статті 12\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із положеннями частин першої-четвертої статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина перша статті 81\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до частини шостої статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Дослідивши письмові докази по справі, приймаючи до уваги вищезазначені положення діючого законодавства та враховуючи, що спірне нерухоме майно ніколи не перебувало у власності померлого [PERSON] та на час його смерті належало до особистої приватної власності відповідача [PERSON] , в матеріалах справи відсутні достовірні та неспростовні докази прийняття позивачем спадщини після смерті його сина, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в разі відмови в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed