Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

\~\~\~\~\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить, визнати виконавчий напис, вчинений 17.05.2021 приватним нотаріусом\~ Києво Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною № 15230 про стягнення заборгованості за кредитним договором,\~\~\~\~\~ таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача судовий збір.\~ В обґрунтування позову [PERSON] \~ зазначив, що між ним та ТОВ «Саніго» укладено кредитний договір, умови договору позивачу не відомо, оскільки вхід в особистий кабінет у нього відсутній, а відповідач копію договору йому не надав. В травні 2023 року позивачу стало відомо про виконавче провадження №\~ 66725089 від 20.09.2021, відкрите на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області\~ Грисюк Оленою\~ Василівною № 15230 від 17.05.2021 про стягнення заборгованості\~ на користь ТОВ «Саніго» в розмірі 21900,00 гривень. На думку позивача, виконавчий напис вчинений\~ з грубим порушенням порядку\~ вчинення виконавчих написів нотаріусами, тому як наслідок неправомірно відкрито виконавче провадження. Крім того, на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, а передує цьому повідомлення не менш ніж за 30 днів боржника про порушення ним кредитних зобов`язань. Отже, якщо одна з цих дій не виконана, заборгованість не може вважатися безспірною. Позивач направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача ТОВ «Саніго» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про поважні причини свого неприбуття суд не повідомив, відзиву на позов та будь яких заяв не подав. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Треті особи до судового засідання не з`явилися, причину своєї неявки суду не повідомили, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи. Під час судового розгляду судом встановлено наступне.\~ Як вбачається з копії\~ постанови про відкриття виконавчого провадження від 07 вересня 2021 року, на підставі виконавчого напису № 15230 від 17.05.2021, вчиненого\~ приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.,\~ приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. відкрито виконавче провадження № 66725089 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Саніго»\~ заборгованості в розмірі 21900 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. 20.09.2021\~ прийнято постанову про арешт коштів боржника. У вказаній постанові зазначено про примусове виконання саме виконавчого напису\~ № 15230 від 17.05.2021,\~ вчиненого\~ приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області\~ Грисюк О.В. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. від 28.04.2023 виконавче провадження № 66725089 прийнято до виконання. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 року за № 1172, а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595. \~ Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до положень статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України "Про нотаріат" розкриває зміст умов вчинення виконавчих написів, відповідно до яких нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до положень п.п. 1, 3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій стягнення грошових сум або витребування майна за виконавчим написом. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним зазначений вище розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», а відтак Перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Оскаржений виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 17.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14. Суду не надано доказів, що договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису був посвідчений нотаріально, а тому суд вважає, що з врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин наявні правові підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису та подання стягувачем неналежних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Враховуючи викладене вище, а також те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, суд доходить висновку, що виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved