Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11.08.2013 року відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1096. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.08.2013 року вона, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували 11 серпня 2013 року у Відділі ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №1096. У шлюбі в них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею. Спору щодо місця проживання дитини немає. За спільною згодою батьків дитина буде проживати з матір`ю. Спільне проживання між нею та Відповідачем припинено у листопаді 2021 року, шлюбні відносини повністю припинено у грудні 2022 року. Відповідач проживає окремо від неї та дитини, спільного господарства не ведуть . Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе оскільки під час спільного проживання Відповідач вдавався до психологічного та фізичного насилля щодо неї та дитини. Перебування у шлюбі з Відповідачем суперечить її інтересам розвиватися фізично, розумово, морально, духовно в умовах свободи та гідності. Тому вважає за необхідне розірвати шлюб між нею та Відповідачем. До початку судового засідання позивачка [PERSON] подала заяву ( вх..№ 59129/23-вх. від 08.11.23) згідно якої позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, справу розглянути у її відсутність. До початку судового засідання відповідач [PERSON] подав до суду заяву ( вх.№ 59128/23- вх. від 08.11.23), у якій просив розгляд справи провести у його відсутність , не заперечив проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Ухвалою суду від 07.09.2023 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження, призначений розгляд справи з викликом сторін. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з огляду на наступне. За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.08.2013 р. відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1096. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 551, зареєстрований відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції. Суд прийшов до висновку, що сторони на момент розірвання шлюбу фактично припинили шлюбні відносини, втратили почуття любові, між ними відсутнє взаєморозуміння, подружні відносини не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Отже, сторони не мають наміру зберегти свою сім`ю. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них, та неповнолітньої дитини, а тому суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає до розірвання. На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved