Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 11.01.2021 року на перехресті пр.Бойка та вул.Доменної в м.Маріуполі сталась ДТП за участю транспортного засобу «ВАЗ 2107», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «BMW Х5», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 29.04.2021 року у справі №264/239/21 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4,124, ч.1 ст.130 КУпАП та провадження по справі закрито в зв`язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2107», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ТАС» згідно полісу АР/8511485. За заявами власника автомобіля «BMW Х5», д.н.з. [NUMBER] , про настання страхової події та виплату страхового відшкодування, останньому було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 64500 грн. Оскільки відповідач після скоєння ДТП самовільно залишив місце пригоди, він зобов`язаний сплатити на користь позивача суму виплаченого страхового відшкодування. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою повернути сплачене страхове відшкодування, відповідно до якої відповідачем на теперішній час сплачено кошти в сумі 13500 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача решту суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 51000 грн., а також понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. \~ \~ \~ \~ Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.08.2023 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданому клопотанні представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач за судовими повістками до суду повторно не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, явку свого представника не забезпечив та відзиву на позов не надав. За вказаних обставин, судом у відповідності до ст.ст.211,223,247,280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін, в заочному порядку та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 3 ст.6 Закону України «Про доступ досудових рішень» визначено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що до останнього внесено постанову Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 29.04.2021 року у справі №264/239/21, яка набрала законної сили 11.05.2021 року, у справі відносно [PERSON] про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4,124, ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4,124, ч.1 ст.130 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв`язку із закінчення на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 цього кодексу. При цьому, згідно постанови від 29.04.2021 року судом, окрім іншого, встановлено, що 11.01.2021 року о 22-25 г. на перехресті пр.Бойка та вул.Доменної в Кальміуському районі м.Маріуполя Донецької області, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 2107», д.н.з. [NUMBER] , не дотримався безпечної швидкості руху, в наслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «BMW X5», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду та перебував у статичному положенні, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, після чого в порушення вимог п.2.10-а Правил дорожнього руху України, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Згідно ч.ч.4-6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає встановленим факт вчинення з вини [PERSON] ДТП, що мала місце 11.01.2021 року на перехресті пр.Бойка та вул.Доменної в м.Маріуполі за участю транспортного засобу «ВАЗ 2107», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача та транспортного засобу «BMW Х5», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на момент зазначеної вище ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 2107», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ТАС» згідно полісу АР/8511485. За заявами власника автомобіля «BMW Х5», д.н.з. [NUMBER] , про настання страхової події та виплату страхового відшкодування, останньому позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 64500 грн. Вказане підтверджується долученими до позову копіями полісу АР/8511485; заявою потерпілої особи про страхове відшкодування; актом огляду транспортного засобу та ремонтною калькуляцією; страховим актом від 11.02.2021 року, а також платіжними дорученнями про перерахування потерпілій особі страхового відшкодування в розмірі 64500 грн. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон України №1961-IV) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до пп.«в» пп.38.1.1 ст.38 Закону України №1961-IV передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричини ДТП, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. З урахуванням зазначених вище обставин та наведених положень законодавства, позивач набув право регресної вимоги щодо сплати виплаченого страхового відшкодування до відповідача, як особи, винної у ДТП, що самовільно залишила місце пригоди. Відповідно до наданих до позову претензії від 27.07.2021 року та платіжних доручень вбачається, що в порядку досудового врегулювання спору відповідачем добровільно було сплачено на користь позивача кошти в сумі 13500 грн. Таким чином, на теперішній час залишається не відшкодованим страхове відшкодування в розмірі 51000 грн. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача в порядку регресу залишок суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 51000 грн., а також у відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 2684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved