Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

У жовтні 2023 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі. Свою заяву мотивував тим, що Рішенням Суду у цій справі від 04.10.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] основну суму боргу за попереднім договором у розмірі 423159 гривень, суму інфляційних втрат у розмірі 29197,97 гривень, суму 3 % річних у розмірі 7405,28 гривень та сплачений судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі 5234,42 гривень. Натомість у\~пункті 4\~прохальної частини\~позову представник\~Позивача просив\~Суд задовольнити\~наступні позовні\~вимоги:\~-\~стягнути з\~ [PERSON] три\~проценти річних\~за боргом,\~які обчислюються\~з дня\~його виникнення\~до дня\~прийняття рішення\~у справі,\~які станом\~на день\~подання позову\~складають 7405,28\~гривень на\~користь [PERSON] .\~ Також представник позивача просив суд стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу. Враховуючи викладене просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] три проценти річних за боргом за період з травня 2023 року до вересня 2023 року у розмірі 5289,49 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 15500 гривень. Згідно з приписами ч.1ст.270\~ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього\~Кодексу. Ч. 4\~ст. 270 ЦПК України\~встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд не вбачає необхідності у виклику учасників справи. Тому, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України за\~допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.10. 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений аванс в розмірі 423159 грн., три відсотки річних в розмірі 7405,28 грн. та інфляційні втрати в розмірі 29197,97 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування судових витрат 5234,42 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Відповідно до позовних вимог вбачається, що позивач просив суд стягнути з [PERSON] три проценти річних за боргом, які обчислюються з дня його виникнення до дня прийняття рішення у справі, а також стягнути судові витрати у тому числі витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. Однак при ухваленні рішення судом не було розглянуто дані вимоги на день прийняття рішення у справі. Відповідно до розрахунку представника позивача вбачається, що з відповідача підлягають стягненню за період з травня 2023 року до вересня 2023 року 3% річних у розмірі 5\~289,49 гривень. Також відповідно до заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача просить стягнути з відповідача витрати понесені на надання правової допомоги, а саме у розмірі 15 500 грн. Судом встановлено, що понесені позивачем витрати на правову допомогу підтверджуються: ордером на надання правової допомоги № 1142605, квитанцією від 08.05.2023 року на суму 9\~000 грн. за складання позовної заяви та заяви про арешт згідно договору №040523-4 від 04.05.2023 року, квитанцією від 25.06.2023 року на суму 1\~500 грн. за участь у судовому засіданні 06.07.2023 року у справі №369/6885/23, квитанцією від 19.07.2023 року на суму 1500 грн., квитанцією від 16.09.2023 року на суму 1\~500 грн. за участь у судовому засіданні 20.09.2023 року у справі №369/6885/23, квитанцією від 05.10.2023 року на суму 2000 грн. за складання заяви про додаткове рішення у справі №369/6885/23. Згідно з ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи ті обставини, що судом не в повній мірі було вирішено позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних з боргом за період з травня 2023 року по вересень 2023 року у розмірі 5289,49 грн. Щодо витрат на професійну правову допомогу суд враховує складність даної цивільної справи, кількість судових засідань та часом витраченим адвокатом, суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 гривень. Враховуючи викладене заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підставі викладеного,

Outcome: partial