Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~вказаним позовом\~до [PERSON] \~про визначення\~місця проживання\~дитини та\~стягнення аліментів\~та свої\~вимоги мотивує\~тим,\~що з відповідачкою він перебував у шлюбі з 02 листопада 2007 року, який рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 04 квітня 2017 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розпаду сім`ї залишилась проживати разом з позивачем, а відповідачка перейшла жити на зйомну квартиру в тому самому будинку, в якому він живе з донькою. При цьому вона майже не надавала кошти на утримання доньки, обмежувалась подарунком на день народження дитини і тому [PERSON] перебувала лише на повному утриманні позивача. Весною 2022 року відповідачка виїхала з міста Суми за кордон України, а до цього постійно проживала на території Зарічного району м. Суми. В судовому порядку питання про визначення місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON] не визначалось, але зараз у нього виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом заради захисту її інтересів. Донька проживає з ним та перебуває на його утриманні, а відповідачка живе окремо, адресу змінила, виїхала за межі міста Суми, адресу свого фактичного проживання не повідомляє, хоч донька її про це запитувала по телефону. При цьому матеріальної допомоги доньці в добровільному порядку відповідачка не надає, що свідчить про її ухилення від участі у вихованні та утриманні неповнолітньої дитини. Крім того,\~не визначення\~місця проживання\~доньки разом\~з ним\~за рішенням\~суду,\~унеможливлює представляти\~інтереси доньки\~щодо її\~виїзду за\~кордон України\~в оздоровчий\~табір.\~Така можливість\~у доньки\~була,\~але без\~письмової згоди\~на це\~відповідачки оздоровлення\~ [PERSON] не\~відбулося. Посилаючись на вказане, позивач просить визначити місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з позивачем; стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку щомісяця, але не менше ніж 50% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 червня 2023 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 01 серпня 2023 року о 09 год.40 хв. 01 серпня 2023 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладене до 07 вересня 2023 року 13 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою відповідачки та відсутністю відомостей про її належне повідомлення про час і місце розгляду справи. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 вересня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу до судового розгляду на 13 жовтня 2023 року о 09 год. 00 хв. 13 жовтня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 09 листопада 2023 року 09 год.20 хв. для надання висновку Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила про те, що дитина досягла 14 річного віку, і самостійно визначає місце проживання. Спір між сторонами відсутній, вважає за можливе визначити місце проживання дитини з позивачем. Рішення потрібне для юридичних питань, але без думки матері деякі вирішити неможливо деякі моменти. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи сповіщалися судом належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Норми ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлюють обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час судового розгляду встановлено, що з 02 листопада 2007 року по 13 березня 2017 року сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Краснопільського районного суд Сумської області від 13 березня 2017 року у справі № 578/9/17 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). З витягу з рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 22 листопада 2022 року № 495 визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] (а.с.7). З копії витягу з реєстру Сумської територіальної громади від 02 грудня 2022 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до копії довідки переселенця 2106-7500315325 вбачається, що [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а.с.9). 20 травня 2022 року Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 23 м. Суми надала на ученицю 7-го Г класу [PERSON] , [INFO] , характеристику відповідно до змісту якої Аллі активна, товариська, дисциплінована, самостійна. Учениця доброзичлива, має друзів серед однокласників. Емоційно врівноважена, з дорослими не конфліктна, прислухається до порад, готова прийти на допомогу. Активно приймає участь у позашкільній роботі, у навчальній діяльності старанна. Навчальні досягнення з основних предметів на достатньому та високому рівні. Алла володіє навичками культури поведінки, з повагою ставиться до вчителів, однокласників. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Батьки [PERSON] розлучені, тато приділяє достатньо уваги навчанню та вихованню доньки (а.с.10). Згідно даних довідки Ужгородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів 36 ім. В.С. Гренджі-Донського Ужгородської міської ради Закарпатської області від 25 серпня 2022 року, учениця [PERSON] зарахована до 8-Б класу на підставі заяви батьків (наказ по школі №88 від 15 серпня 2022 року) (а.с.11). 13 жовтня 2023 року від Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради до суду надійшов висновок про визначення місця проживання дитини, згідно якого зазначено, що після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із батьком. Відповідачка проживала окремо в тому ж будинку, де і позивач з дитиною, на утримання дитини коштів майже не надавала, обмежувалася подарунками на день народження дитини. Відповідно зазначеного, дитина була на повному утриманні позивача. Весною 2022 року відповідачка виїхала за межі України, адресу фактичного місця проживання не повідомляє, хоча дитина запитувала її під час розмови по телефону. При цьому матеріальної допомоги для забезпечення потреб дитини в добровільному порядку не надає, що свідчить про ухилення від участі у вихованні та утриманні доньки. В судовому порядку місце проживання дитини не визначалося, але зараз у позивача з`явилася необхідність врегулювати вищезазначене питання з метою захисту інтересів дитини. Не визначене за рішенням суду місце проживання дитини з позивачем унеможливлює представництво батьком інтересів доньки за кордоном України, в оздоровчому таборі. До того ж, зазначена вище можливість виїхати закордон на оздоровлення у дитини відсутня без письмової згоди відповідачки. З цього приводу позивач звертався до Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, на підставі даного звернення, 22 листопада 2022 року, виконавчим комітетом Сумської міської ради було прийнято рішення про визначення місця проживання дитини з батьком. Під час\~війни дитина\~майже півтора\~року перебувала\~разом із\~позивачем в\~евакуації,\~восьмий клас\~закінчила в\~Ужгородський школі.\~У червні\~ 2023\~року позивач повернувся в місто Суми. 12 вересня 2023 року спеціалістом Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, за допомогою засобів зв`язку, було здійснено розмову з позивачем, в ході якої було з`ясовано, що позивач, разом із донькою, на даний момент проживають в місті Ужгород. 25 вересня 2023 року позивачем до Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради було надано копію акту обстеження умов проживання дитини від 21 вересня 2023 року виданого Службою у справах дітей міста Ужгород. Відповідно акта: умови проживання задовільні, квартира облаштована необхідними комунікаціями (газом, водою, електропостачанням), меблями, побутовою технікою; санітарно-побутовий стан квартири знаходиться на належному рівні. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови, а саме: у дитини окрема кімната, в якій наявне спальне місце, місце для навчанні дитина забезпечена одягом, взуттям, у дитини наявне шкільне приладдя. Також в акті зазначено, що під час обстеження умов проживання з батьком дитини було проведено бесіду, в ході якої було з`ясовано, що батько належний чином виконує батьківські обов`язки. Також у висновку зазначено про те, що дитина досягла 14 річного віку, що дає їй право самостійно вирішувати з ким із батьків проживати, до того ж, Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 22 листопада 2022 року № 495 «Про визначення місця проживання» місце проживання [PERSON] , [INFO] , було визначене разом із батьком, [PERSON] . До того ж, відповідно акта обстеження умов проживання [PERSON] , виданого Службою у справах дітей міста Ужгород, умови проживання дитини задовільні, батько належним чином забезпечує потреби дитини та виконує свої батьківські обов`язки у повному обсязі. Фактично встановити наявність спору між сторонами по справі щодо визначення місця проживання дитини не було можливим, але відповідно вищевикладеного, враховуючи бажання та право дитини вирішувати з ким із батьків проживати, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради вважає за можливе визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із батьком (а.с.89-90). За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Під час судового розгляду встановлено, що неповнолітня дитина сторін проживає з батьком, і відомості на спростування вказаної обставини суду не надано.\~ Також не спростовано твердження позивача щодо перебування дочки на повному утриманні позивача та обставин виконання обов`язків відповідачкою по утриманні дитини під час судового розгляду не встановлено, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідачки аліментів підлягають задоволенню. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що на час судового розгляду не встановлено обставин на спростування того, що відповідачка [PERSON] є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, особи, які б перебували на її утримані, відсутні, і вона має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Враховуючи\~ вищевикладене, суд вважає, що відповідачка може надавати допомогу на утримання дитини у заявленому позивачкою розмірі. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 21 червня 2023 року. Таким чином, позов в цій частині підлягає задоволенню, і з відповідачки необхідно стягнути аліменти\~ на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Що стосується позовних вимог про визначення місця проживання неповнолітньої дочки, суд приходить до таких висновків. За змістом пункту 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою\~статті 8 Конституції України\~передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша\~статті 129 Конституції України). Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 51 Конституції України\~визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частини першої\~статті 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до частини третьої статті 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вказана норма узгоджується з положеннями статті 29 ЦК України, зокрема, її частиною другою, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (частина перша\~статті 161 СК України). Під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами доводи позивача про те, що між ним та відповідачкою наявні суперечки щодо місця проживання спільної дочки [PERSON] . На необхідність доведення обставин наявності спору між сторонами щодо місця проживання дитини вказано і в правовій позиції Верховного Суду висловленої в постанові від 10 червня 2021 року у справі № 369/1587/19, висновок якої у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом. Станом на час розгляду вказаного позову дочка сторін [PERSON] , [INFO] , досягла чотирнадцяти років. З огляду на вказану обставину та з урахуванням положень ч. 3 ст. 160 СК України, відсутні передбачені законом підстави для визначення в судовому порядку місця проживання неповнолітньої дочки сторін, оскільки вона досягла чотирнадцяти років і вправі самостійно обирати місце проживання. Звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з позивачем, він обґрунтовує свої вимоги відсутністю згоди відповідачки на тимчасовий виїзд дитини за межі України. Правовідносини щодо права батьків на визначення місця проживання дитини, а також щодо вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини урегульовані статями\~160,\~161 СК України, тоді як вирішення батьками питання щодо виховання дитини урегульовано\~статтею 157 СК України. Відповідно до положень частини п`ятої\~статті 157 СК України\~той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. В контексті наведених вище аргументів в постанові Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі № 369/1587/19 висловлена правова позиція, що судове рішення про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, може бути ухвалено лише якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, тобто за наявності між ними такого спору, а тому обґрунтування такого позову лише з метою реалізації передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 СК України\~права на\~самостійне вирішення питання щодо тимчасового виїзду з дитиною за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, не є підставою для задоволення таких вимог. Позивач навів єдину підставу щодо звернення до суду з вказаним позовом необхідність отримання дозволу на виїзд за кордон дитини. Доказів на підтвердження обставин заперечення відповідачем місця проживання дитини не надано. Відповідно до частин п`ятої, шостої\~статті 19 СК України\~орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не погоджується з наданим Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради висновком у зазначеній справі, оскільки він не враховує позицію відповідачки, яка не висловила жодного заперечення щодо місця проживання дитини, та не спрямований на розв`язання спору між сторонами, про відсутність якого констатовано у висновку. Таким чином, під час судового розгляду судом встановлено, що між сторонами відсутній спір про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, яка на час вирішення справи проживає за місцем проживання позивача, та досягла віку, за яким за законом самостійно обирає\~місце свого\~проживання, відповідачка не створює перешкод у проживанні дочки з батьком, а також у тимчасовому виїзді дитини за межі України на відпочинок. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з позивачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог щодо сплати аліментів, необхідно стягнути з відповідачки на користь держави судові витрати у виді судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial