Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 21.08.1970 вона уклала шлюб з відповідачем, у якому вони прожили разом лише чотири роки. З 1974 року вони перестали проживати як сім`я та майже п`ятдесят років не підтримували ніяких стосунків, не виконували сімейних обов`язків та не вели спільного господарства. Крім того з 1997 року вона проживає з [PERSON] як подружжя за однією адресою та веде з ним спільне господарство. Вважаючи, що її шлюб з відповідачем фактично припинив існування і його збереження суперечить її інтересам, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Позивач [PERSON] до суду не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомила суд про розгляд справи в її відсутність. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, у тому числі через розміщення оголошення про виклик на вебсайті Судової влади України, заяв і клопотань не надав. Згідно із ухвалою суду від 02.10.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , 1948 року народження, та відповідач [PERSON] , 1946 року народження, 21 серпня 1970 року зареєстрували шлюб у Димитровському міському ЗАГС Донецької області, актовий запис № 106. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з 1974 року. Вказані обставини встановлені на підставі копії свідоцтва про шлюб, заяви позивача. Згідно із довідкою Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 14.09.2023 позивач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , спільно із чоловіком [PERSON] , 1950 року народження, з 1997 року. Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України основною засадою, на якій ґрунтується шлюб, є вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно із ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною четвертою ст.4 СК України закріплено та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався майже п`ятдесят років тому, позивач тривалий час перебуває в сімейних стосунках з іншим чоловіком, наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, суд вважає, що збереження сім`ї не відповідало б її інтересам та суперечило б моральним засадам суспільства, тому шлюб сторін підлягає розірванню. Спір майнового характеру сторонами не заявлений. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Позивач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. На підставі ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved