Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом, уточненим у подальшому, до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період із 01.05.2015 по 01.04.2023 в загальному розмірі 20 736 грн 03 коп, з яких: 16 610 грн 66 коп. - сума основного боргу; 1 050 грн 83 коп. - 3 % річних від простроченої суми; 3 074 грн 54 коп. - інфляційні втрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартирі [ADDRESS] , та є споживачами послуг, які надає позивач. Власником особового рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) є [PERSON] [PERSON] є дружиною [PERSON] та зареєстрована у вказаній квартирі. Зазначений будинок знаходиться на балансі та обслуговуванні у позивача. Відповідачами не було укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з КК «ЦКС», тому на підставі ст. 633 ЦК України уніфікований публічний договір, що зобов`язує відповідачів сплачувати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Позивач вказує, що відповідачі не сплачують плату за надані послуги, у зв`язку з чим виникла заборгованість з оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період із 01.05.2015 по 01.04.2023 в загальному розмірі 20 736 грн 03 коп, з яких: 16 610 грн 66 коп. - сума основного боргу; 1 050 грн 83 коп. - 3 % річних від простроченої суми; 3 074 грн 54 коп. - інфляційні втрати. Відповідачі зазначену заборгованість в добровільному порядку не сплачують, в зв`язку з чим позивач вимушений просить стягнути вказану заборгованість в примусовому порядку. Ухвалою Голосіївського районного суд у м. Києва від 10.05.2023 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.07.2023 залучено до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] . Сторони повідомлялись належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, із заявами про розгляд справи за участю сторін або розгляд справи в порядку загального позовного провадження не звертались. На момент розгляду справи відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву. Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні від відповідачів не надходило. На підставі положень статей 274-279 ЦПК України та з урахуванням відсутністю заперечень відповідачів, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону). Згідно зі статтями 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, ч. 1ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі та обслуговуванні у Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Між позивачем та відповідачами письмовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у встановленому закону порядку не укладено. Однак, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Укладення вказаного договору є обов`язком споживачів за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. У зв`язку із тим, що відповідачі знехтували обов`язком щодо укладення письмового договору з позивачем, тому у відповідності до ст. 633 ЦК України діє уніфікований публічний договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений Постановою КМУ від 20.05.2009 № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». На підставі наведених положень у відповідачів виник перед позивачем обов`язок по сплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , власником особового рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) є [PERSON] , тобто відповідачі є споживачами послуги ПУБСПТ, які надає позивач. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідачі споживають житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території (квартплата), про що отримують від позивача відповідні рахунки на оплату. Жодних повідомлень про не проживання у квартирі та неотримання комунальних послуг від відповідачів на адресу позивача не надходило, та доказів зворотному з боку відповідачів суду надано не було. Положеннями ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів тощо) та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг; і відповідно до п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 в редакції Постанови КМУ № 45 від 24.01.2006 із наступними змінами та доповненнями, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховуються щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до цієї статті підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 509 ЦК України). Згідно зі ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежно ї якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. Відповідачі у встановленому законом порядку не відмовилися від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості відповідно до порядку, визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що б дало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачами надано не було. Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідач порушує вимоги чинного законодавства про оплату житлово-комунальних послуг, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачі не сплачують квартирну плату та плату за надані послуги, у зв`язку з чим у них виникла перед позивачем заборгованість, яка відповідно до довідки про розрахунок заборгованості, складає за період із 01.05.2015 по 01.04.2023 в загальному розмірі 20736 грн 03 коп, з яких: 16 610 грн 66 коп. - сума основного боргу; 1 050 грн 83 коп. - 3 % річних від простроченої суми; 3 074 грн 54 коп. - інфляційні втрати. Суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, та звертає увагу на те, що відповідачами даний розрахунок не спростовано, та не доведено належне виконання своїх зобов`язань щодо внесення плати за послуги з утримання будинків та споруд. Будь - яких доказів на спростування заявленої позивачем суми заборгованості стороною відповідача не надано. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими підтверджуються вимоги позивача доведені дослідженими матеріалами справи. Ураховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги досліджені судом докази в їх сукупності, зважаючи на те, що на момент розгляду справи з боку відповідача не надано суду доказів про виконання своїх обов`язків щодо належної оплати спожитих послуг за спірний період, суд вважає, що позов є доведеним, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи у повному обсязі, а відтак суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України та, з огляду на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову покладаються на відповідачів.

Outcome: approved