Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

24 жовтня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме про стягнення з відповідача по справі судових витрат, понесених позивачем в ході розгляду цивільної справи №199/2266/23 (провадження №2/199/2894/23) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, а саме витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 9500 гривень. Сторона позивача стверджує, що факт понесення та розмір заявлених до стягнення означених судових витрат підтверджуються доданими до заяви матеріалами. З огляду на положення ст.270 ч.4 ЦПК України виклик сторін та інших учасників справи у судове засідання задля вирішення питання про ухвалення додаткового рішення не є обов`язковим. За таких обставин суд вважає також за можливе у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України провести судове засідання за відсутності сторін, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так судом встановлено, в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська перебувала цивільна справа №199/2266/23 (провадження №2/199/2894/23) за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів. 23 жовтня 2023 року за наслідками розгляду вищевказаної цивільної справи по суті Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення суду, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а саме вирішено стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 42000 гривень, а також у порядку розподілу судових витрат по справі стягнути з відповідач на користь позивача судовий збір в розмірі 536,8 гривень, повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при зверненні до суду із позовом, а саме 536,8 гривень. Питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось з огляду на заяву сторони позивача про подання доказів понесення таких витрат після ухвалення рішення суду по суті. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, а саме змісту позову, стороною позивача на виконання вимог ст.175 ч.3 п.9 ЦПК України в тексті позову наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Це розрахунок складається із суми судового збору за подання позову, а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. При цьому на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача до її позову долучено копії документів на підтвердження повноважень представника позивача-адвоката, копію договору №03-02 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 03 лютого 2023 року, копію рахунку-фактури на суму 5000 гривень (складання позовної заяви та подання її до суду), копію акту наданих послуг до договору також на суму 5000 гривень, копію квитанції до платіжної інструкції на підтвердження сплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. В той же час, разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, яка розглядається, стороною позивача також долучено копію додаткової угоди №1 до договору від 03 лютого 2023 року №03-02 про надання професійної правничої (правової) допомоги, копією акту надання послуг до договору №03-02 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 03 лютого 2023 року, а також копію довідки адвокатського бюро про сплату витрат на професійну правничу (правову) допомогу позивачем по справі в загальному розмірі 9500 гривень. Відповідно до змісту зазначених документів представником позивача адвокатом Смірновим А.А. окрім вже раніше вказаних 5000 гривень за складання і подання позовної заяви виставлено до сплати в якості правової допомоги підготовку і подання клопотання про допит позивача як свідка (500 гривень), підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення суду (1000 гривень), підготовку двох клопотань про відкладення розгляду справи, клопотання про отримання рішення суду (1000 гривень), участь у судовому засіданні (2000 гривень). Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Нормами ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 4-5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)\~дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Положення ст.141 ч.4 ЦПК України визначають, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). В свою чергу, нормою ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно ст.259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Оцінюючи дослідженні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення відповідного судового рішення. Аналізуючи встановлені фактичні обставини в контексті викладених вище норм процесуального законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. До правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року по справі №379/1418/18, від 13 грудня 2022 року по справі №695/2483/20. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19, від 02 грудня 2020 року по справі №317/1209/19, від 22 січня 2021 року по справі №925/1137/19, від 03 лютого 2021 року по справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року по справі №753/1203/18, від 21 грудня 2022 року по справі №357/9210/18. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що судом з матеріалів справи достеменно встановлено і підтверджено факт укладення 03 лютого 2023 року між позивачем та АБ «Смірнов та партнери» в особі адвоката Смірнова А.А. договору №03-02 про надання професійної правничої (правової) допомоги, за умовами якого з огляду на зміст копії рахунку-фактури, копії акту наданих послуг до договору, копії квитанції до платіжної інструкції адвокатським бюро в особі адвоката Смірнова А.А. в рамках цивільної справи №199/2266/23 (провадження №2/199/2894/23) була надана позивачу професійна правнича допомога у вигляді складення та подання до суду позовної заяви, і вартість такої послуги склала 5000 гривень, що відповідає заявленому у позові попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, однак питання розподілу даного виду судових витрат не було вирішено судом при ухваленні 23 жовтня 2023 року рішення по суті спору сторін у цивільній справі №199/2266/23 (провадження №2/199/2894/23), суд приходить до висновку про обґрунтованість і необхідність задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, однак частково лише в часині стягнення з відповідача на користь позивача означених вище 5000 гривень. Частковість задоволення заяви зумовлена тим, що заявлені до стягнення 9500 гривень витрат на професійну правничу допомогу суттєво перевищують орієнтований розрахунок суми судових витрат, зазначений у позові, доказів неможливості передбачити таке збільшення при складанні тексту позову стороною позивача не зазначено і не подано. За таких обставин суд вважає за необхідне у відповідності до ст.141 ч.4 ЦПК України стягнути витрати на професійну правничу допомогу лише в межах зазначеного у позові попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат. Більш того, в якості нових складових витрат на професійну правничу допомогу сторона позивача зазначає: підготовку та подання клопотання про допит позивача як свідка (500 гривень), покази якого визнані судом недопустимим доказом; підготовку та подання двох клопотань про відкладення розгляду справи (1000 гривень), а також підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення у справі (1000 гривень), тобто заявляються до стягнення витрати за підготовку процесуальних документів, необхідність складення яких була зумовлена поведінкою самого позивача та/або його представника. Відтак, такі витрати з огляду на принципи справедливості та розумності не можуть бути визнані обґрунтованими та об`єктивно необхідними, а отже не можуть покладатись на рахунок відповідача. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 5000 гривень. На підстав викладеного та

Outcome: partial