Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовує тим, що вона є головою ОСББ «Перемоги 21» у м. Луцьку. З 24.05.2023 до неї як до голови ОСББ «Перемоги 21» застосовує психологічне насильство та погрожує фізичною розправою відповідач [PERSON] 24.05.2023 приблмзно після 23 год. 00 хв. вона дізналася про те, що [PERSON] опублікував у мережі «Facebook» та на сторінці « [PERSON] » у соціальній мережі «Facebook» статтю в якій ображав її, звинувачував у хабарництві та різними нецензурними словами принижував її честь, гідність та ділову репутацію. Повний текст статті виглядав так: «24 травень о 21:55. Ситуація - голова ОСББ втратила страх.... В будинку 100 квартир, 29 власників авто, ТЕРИТОРІЯ - ЗАГАЛЬНОГО КОРИСТУВАННЯ, земля - НЕ ПРИВАТИЗОВАНА. Очманіле від влади чудо бажає ЗІБРАТИ ПО 3000 грн. з кожного власника авто. На питання, "що буде, коли я за рік куплю авто" - відповідає "ви сплатите благодійний внесок 3000"... А не втратила ти, корупційна зараза, страх, щоб в центрі Європи під час війни займатися таким? Шлагбаум з її слів коштує 15 тис за проєкт, плюс 30 тисяч сам шлагбаум, в будинку 100 квартир, автомобілістів - 29, 29х3000 - 87000. НА РАХУНКУ ОСББ - 70000. Ця падлюка зібрала ТІЛЬКИ ВОДІЇВ на НЕЛЕГІТИМНІ "збори будинку", і "виставила таксу". За що, к..., я маю платити? За заїзд у СВІЙ ДВІР? Пані вчителько, йдіть за кораблем з посади голови ОСББ, я - НЕ даю хабарів і не беру, принципово, я - держслужбовець, і продовжите це - СЯДЕТЕ! А треба буде МЕНІ, щоб хтось до МЕНЕ приїхав - я ваш незаконний шлагбаум ЗІРВУ, і буду правий за Законом і Конституцією! Грошей - не буде, ідіть к бісу, [PERSON] ! [ADDRESS] , вчителька (котра певно є КЛАСНИМ КЕРІНИКОМ, і звикла збирати бабки з лохів), вирішила свою локальну корупцію вивести на новий рівень, давайте цю недолугу спробу заробітку зупинимо! Генеральна Прокуратура\~України Кабінет Міністрів\~України Служба безпеки\~України Державна податкова\~служба України Луцька міська\~рада Національна поліція України». \~ \~ \~ \~Через поширення [PERSON] у мережі Інтернет неправдивої інформації щодо неї, образах та наклепах на неї, їх була спричинена моральна шкода, яка виразилась в емоційних та душевних стражданнях, хвилюваннях, що пов`язані з приниженням честі, гідності та ділової репутації. Також, після 24.05.2023 вона відчуває постійний біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт, у неї часто відбуваються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість. Внаслідок публікації статті та публічних обговорень, страждає не лише вона, але й її близькі та знайомі люди. Зазначає, що її непокоять неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатність в повній мірі зосередитись на основних питання життя. Крім того, вона постійно переживає з приводу своєї репутації. Пережиті страждання та завдану моральну шкоду вона оцінує в сумі 100000,00 грн. \~ \~ \~ \~Посилаючись на викладене, позивач просить суд, визнати недостовірною і такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію, поширену [PERSON] інформацію, а саме: на сторінці користувача « [PERSON] » соціальної мережі «Facebook» у пості від 24 травня 2023 року, опублікованому о 21 год. 55 хв., з дописом під заголовком «Ситуація голова ОСББ втратила страх …»; на сторінці Інтернет-спільноти «Наш Луцьк» у соціальній мережі «Facebook» у пості від 24 травня 2023 року, опублікованому о 22 год. 00 хв., з дописом «Ситуація голова ОСББ втратила страх …». Зобов`язати [PERSON] протягом п`яти днів з дня набрання рішенням законної сили спростувати зазначену недостовірну інформацію шляхом розміщення резолютивної частини рішення суду в соціальній мережі «Facebook» на сторінці користувача « [PERSON] », на сторінці Інтернет-спільноти у соціальній мережі «Facebook» «Наш Луцьк». Стягнути з [PERSON] в її користь моральну шкоду в сумі 100000,00 грн. та витрати понесені у зв`язку з розглядом справи. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 21.06.2023 позовну заяву залишено без руху. \~ \~ \~ \~На виконання вимог ухвали позивачем усунуто зазначені в ній недоліки у визначений строк. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 03.07.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі. \~ \~ \~ \~Від відповідача надійшов відзив у якому він позовних вимог не визнав. Відзив мотивований тим, що звинувачення позивача у погрозах вбивством та психологічному насильстві є неправдивими. Зазначає, що між ним та позивачем відбулася одна телефонна розмова у якій він попередив її про неприпустимість вчинення незаконних дій, таких як вирішення питання, що стосуються всіх жителів будинку (зокрема перекриття в`їзду до двору шлагбаумом, доступ до відкриття якого отримають не всі жителі будинку, а лише ті, які сплатили благодійні внески). Дописами у мережі «Facebook» він мав намір не залякати чи образити позивача, а припинити здійснення нею відверто неправомірних дій, сподіваючись на повернення діяльності голови ОСББ в законне русло після публічного оголошення про дивні події, що відбуваються. Вказаний допис був створений з метою щоб [PERSON] зрозуміла свою неправоту, оскільки розмови про врегулювання непорозумінь у них не відбулося. Після публікації допису, [PERSON] зверталася до нього з проханням видалити пост, на що він відповів відмовою. Вважає, що розмір моральної шкоди визначений позивачем є недоведеним, а витрати понесені нею на правову допомогу та сплату судового збору необгунтованими. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та її представник заявлений позов підтримали та просили задовольнити з наведених у ньому підстав. \~ \~ \~ \~Відповідач позовних вимог не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову з мотивів наведених у відзиві. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] є головою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перемоги, 21», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 439/1469/15-ц (провадження № 61-5189св18) міститься висновок про те, що «відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої\~статті 175 ЦПК України). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації». Судом встановлено та підтверджено відповідачем у судовому засіданні, що він має власну сторінку в соціальній мережі « [INFO] » назва належного йому облікового запису« [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Також судом встановлено та підтверджено відповідачем у судовому засіданні, що ним 24.05.2023 о 21 год. 55 хв. на його сторінці « [PERSON] » у соціальній мережі «Facebook» створено та опубліковано допис наступного змісту: Ситуація - голова ОСББ втратила страх.... В будинку 100 квартир, 29 власників авто, ТЕРИТОРІЯ - ЗАГАЛЬНОГО КОРИСТУВАННЯ, земля - НЕ ПРИВАТИЗОВАНА. Очманіле від влади чудо бажає ЗІБРАТИ ПО 3000 грн. з кожного власника авто. На питання, "що буде, коли я за рік куплю авто" - відповідає "ви сплатите благодійний внесок 3000"... А не втратила ти, корупційна зараза, страх, щоб в центрі Європи під час війни займатися таким? Шлагбаум з її слів коштує 15 тис за проєкт, плюс 30 тисяч сам шлагбаум, в будинку 100 квартир, автомобілістів - 29, 29х3000 - 87000. НА РАХУНКУ ОСББ - 70000. Ця падлюка зібрала ТІЛЬКИ ВОДІЇВ на НЕЛЕГІТИМНІ "збори будинку", і "виставила таксу". За що, к..., я маю платити? За заїзд у СВІЙ ДВІР? Пані вчителько, йдіть за кораблем з посади голови ОСББ, я - НЕ даю хабарів і не беру, принципово, я - держслужбовець, і продовжите це - СЯДЕТЕ! А треба буде МЕНІ, щоб хтось до МЕНЕ приїхав - я ваш незаконний шлагбаум ЗІРВУ, і буду правий за Законом і Конституцією! Грошей - не буде, ідіть к бісу, [PERSON] ! [ADDRESS] , вчителька (котра певно є КЛАСНИМ КЕРІНИКОМ, і звикла збирати бабки з лохів), вирішила свою локальну корупцію вивести на новий рівень, давайте цю недолугу спробу заробітку зупинимо! Генеральна Прокуратура\~України Кабінет Міністрів\~України Служба безпеки\~України Державна податкова\~служба України Луцька міська\~рада Національна поліція України». З метою поширення інформації, відповідач здійснив репост свого допису на сторінці Інтернет-спільноти у соціальній мережі «Facebook» «Наш Луцьк». Статтею 34 Конституції України\~кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (стаття 68 Конституції України). Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У\~статті 201 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Главою 22 ЦК України\~визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, ділової репутації фізичної та юридичної особи, а також про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин, як: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації потрібно розуміти опублікування її у пресі, передання з використанням радіо, телебачення чи інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є демонстрація в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, а так само поширення за допомогою електронних засобів, що за своїм змістом або формою ганьблять гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної чи юридичної особи. Статтею 10\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. У рішенні від 08 липня 1986 року у справі Lingens v. Austria (заява № 12/1984/84/131) ЄСПЛ розрізнив факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. У цій справі ЄСПЛ зазначив, що: «Суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» або тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе». В своєму дописі від 24.05.2023 відповідач [PERSON] стверджує, що позивач [PERSON] : -« [PERSON] від влади чудо бажає зібрати по 3000 грн. з кожного власника авто». -«А не втратила, ти корупційна зараза, страх, щоб в центрі Європи під час війни займатися таким?». -«Ця падлюка зібрала тільки водіїв на нелегітимні «збори будинку», і «виставила таксу». За що, к..., я маю платити?». -«Пані вчителько, йдіть за кораблем з посади голови ОСББ…». -«.. вчителька (котра певно є класним керівником, і звикла збирати бабки з лохів)…». Частиною 1 ст.\~201\~ЦК України віднесено до переліку особистих немайнових благ, які охороняються цивільним законодавством, зокрема: честь, гідність, ділову репутацію, ім`я, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. З огляду на сформульовані правові висновки (постанова Верховного Суду від 04.08.2020 по справі №755/9531/17 та п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»), під поняттям честі слід розуміти особисте немайнове благо, що є позитивною соціальною оцінкою особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності поведінки до загальноприйнятих уявлень про добро і зло та усвідомлення особою цієї оцінки. Під поняттям гідності слід розуміти чинник моральної свідомості, який, водночас, відображає моральне ставлення індивіда до самого себе та суспільства до нього. Діловою репутацією є усталена оцінка фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні та негативні суспільно значимі діяння у певній сфері, що відома оточуючим. Згідно зі ст.\~1\~та ст.\~2 Закону України «Про інформацію»\~інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Одними з основних принципів інформаційних відносин є: достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Відповідно до п. 15 згаданої вище\~постанови пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду\~від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доводити так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Аналізуючи розповсюджену [PERSON] інформацію, суд дійшов висновку, що вона містить образи та принизливі висловлювання про позивача [PERSON] та донесена до численої кількості підписників сторінки «Olexandr Polyakov» в соціальній мережі «Facebook» та Інтернет-спільноти у соціальній мережі «Facebook» «Наш Луцьк», а відтак є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] . Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», встановлене\~Конституцією\~та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Ч.1 ст. 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Отже, указане положення має загальне принципове значення, за змістом якого, саме особа, яка безпосередньо постраждала від протиправних дій іншої особи має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди. Частиною другою указаної статті надано визначення такої категорії як моральна шкода, а саме: моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Так при визначенні розміру заподіяної відповідачем позивачу моральної шкоди шляхом поширення недостовірної інформації, суд враховує зміст такої інформації, її поширення серед значної кількості людей, звернення позивача за медичною допомогою у зв`язку з переживаннями чере розповсюдження відносно неї недостовірної інформації відповідачем. Крім цього, позивач зазначає, що внаслідок розповсюдження відповідачем недостовірної інформації постраждала її ділова репутація, що виразилося у тому, що учні з класу в якому вона є класним керівником перевилися до інших класів та навчальних закладів. З урахуванням конкретних обставин справи, характеру наслідків протиправних дій відповідача, суд вважає, що належною компенсацією завданої позивачу моральної шкоди, що підлягає стягненню на її користь, є сума у розмірі 10000,00 грн. Також, [PERSON] заявлено вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. За змістом\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 23/23 від 08.06.2023, квитанція до прибуткового касового ордера № 23/23 від [PERSON] на суму 20000,00 грн., детальний опис виконаних робіт та акт виконаних робіт від 19.09.2023 на суму 20000,00 грн. На підставі наведеного, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, час затрачений на їх виконання, а також складність даної справи, з відповідача на користь позивача, слід стягнути 6000,00 грн. судових витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, саме такий розмір на думку суду буде співрозмірним та достатнім. Крім цього, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 4831,20 грн., який підлягає стягненню з відповідача в її користь.

Outcome: partial