Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, в обґрунтування якої вказав, що [INFO] народився [PERSON] . [INFO] народився позивач, [PERSON] , який з 14 травня 1993 року зареєструвався та проживав в будинку [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] . 01 серпня 2023 року нотаріус відмовив позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , так як відсутні оригінали документів підтверджуючі право власності на нерухоме майно та спільне проживання з померлим. Позивач постійно проживав з померлим [PERSON] , який був членом його сім`ї. Встановлення факту постійного проживання заявника і спадкодавця, має для заявника суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця. В інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник документально не може підтвердити факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем. Перед подачею позовної заяви до суду позивач звернувся через адвоката до державного нотаріуса та Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області від 26.07.2023 №29-10-0.331-6827/2-23 встановлено, що у відділі №6 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області зберігається другий примірник Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії КВ №065778 від 03.08.2004 р. на ім`я [PERSON] . Згідно з державним актом на право приватної власності на земельну ділянку встановлюється належність померлому земельної ділянки площею 3,8003 га. з кадастровим номером 3223183400:03:006:0016 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Долинської сільської ради Обухівського району Київської області. Листом державного нотаріуса №536/01-16 від 18.07.2023 р. підтверджується, що спадщина після смерті [PERSON] до подання позивачем заяви не відкривалась. В зв`язку з цим позивач просить суд, встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , з спадкодавцем, [PERSON] , який помер [INFO] , спільно однією сім`єю з 1987 року по день відкриття спадщини - [INFO] . Визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 3,8003 га. з кадастровим номером 3223183400:03:006:0016 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Долинської сільської ради Обухівського району Київської області, яка належала померлому [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 05.10.2023 р. було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 26.10.2023 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судове засіданні позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився надавши суду клопотання в якому просить слухати справу в його відсутності, рішення прийняти відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.05.1964 р. [PERSON] народився [INFO] (а.с.7) З копії паспорта [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.8) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 10.01.2002 р. (а.с.9) Статтею 1223 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, а відповідно до ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але для цього необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. З копії відповіді завідувача Обухівської державної нотаріальної контори Київської області Коваленко Л. №536/01-16 від 18.07.2023 р. вбачається, що було проведено перевірка за наявних документів в архіві Обухівської державної нотаріальної контори за період з 06.01.2002 р. по 18.07.2023 р. та була проведена перевірка в Електронному спадковому реєстрі про наявність про наявність спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] . Інформація стосовно звернення спадкоємців для відкриття спадкової справи після [PERSON] відсутня, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. (а.с.12) Згідно копії довідки Долинянського старостинського округу Обухівського району Київської області №69 від 14.08.2023 р. [PERSON] , станом на 06 січня 2002 р., на момент своєї смерті, був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За зазначеною адресою був зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який проживав з померлим однією сім`єю. (а.с.13) Постановою від 01.09.2023 р. приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко А.В. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , оскільки [PERSON] не було надано жодних документів, які підтверджуєть факт родинних чи інших відносин. (а.с.14) Згідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а відповідно до п.1,6 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Статтею 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Суд має право встановлювати юридичні факти тільки за додержання таких умов: а) це мають бути юридичні факти, тобто такі, які тягнуть за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин; б) заявниками у цих справах можуть бути тільки громадяни; в) коли чинне законодавство допускає судовий порядок встановлення даного факту; г) коли в іншому порядку його встановити не можна; ґ) при встановленні факту не повинен вирішуватися спір про право цивільне. При вирішенні питання про цивільну юрисдикцію справи суди повинні враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено позасудовий порядок встановлення певних фактів або визначені факти, які у даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщина, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту постійного проживання заявника і спадкодавця, має для заявника суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця, у відповідності до ст..1264 ЦК України. В інший спосіб, як через встановлення факту проживання, заявник документально не може підтвердити факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем. З нотаріально посвідчених заяв від 29.09.2023 р. [PERSON] №800, [PERSON] №801, [PERSON] №799 вбачається, що вони є сусідами [PERSON] , який зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] . У 1988 р. на постійне проживання у с.Долина приїхала сім`я [PERSON] , бабусі [PERSON] , яка проживала у громадянському шлюбі з [PERSON] , [INFO] , з дітьми та онуками, в тому числі з [PERSON] , 1969 р.н. Цими заявами підтверджено, що з моменту переїзду у 1988 р. на постійне проживання у буд. [ADDRESS] , [PERSON] проживав із [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів. (а.с.16-18) Письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] послідовні, повністю узгоджуються з матеріалами справи, сумніву у їх достовірності у суду не виникає. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно роз`яснення Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Зазначене підтверджує ту обставину, що [PERSON] , як потенційний спадкоємець не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Разом з тим, відсутність право встановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (10 жовтня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 557/1209/16-ц, провадження № 61-19875св18 (ЄДРСРУ № 77136277). Адже позов про превентивний захист права власності (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися) може бути пред`явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою (11.04.18 р. Верховний Суд у складі колегії суддів палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі №910/5630/17). Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З відповіді Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області №29-10-0.331-6827/2-23 вбачається, що в архіві Відділу №6 зберігається другий примірник державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №065778 від 03.08.2004 р. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8003 га зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2279 на ім`я [PERSON] . (а.с.10) Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії КВ № 065778 від 03.08.2004 року [PERSON] на підставі розпорядження Обухівської райдержадміністрації від 09.06.2004 р. №361, є власником земельної ділянки площею 3,8003 га. з кадастровим номером 3223183400:03:006:0016 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Долинської сільської ради Обухівського району Київської області. (а.с.11) Згідно витягу №НВ-9929096162023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 03.10.2023 р. нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 3223183400:03:006:0016 складає 144078,86 грн. (а.с.15) Згідно копії спадкової справи №23/2023 яка заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , 31.10.2023 р. [PERSON] , [INFO] подав Приватному нотаріусу Обухівського районного нотаріального округу Київської області Заставенко А.В. заяву №56 про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаної заяви заведена спадкова справа №23/2023, номер у реєстрі 71486206. Статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивачем доведено ті обставини на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог. Суд вважає, що позовні вимоги не суперечать чинному законодавству, не порушують права інших осіб, тому позов слід задовольнити. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved