Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.04.1994 Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 30. В обґрунтування позову зазначено, що 15.04.1994 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . З березня 2022 року сторони припинили шлюбні відносини та мешкають окремо один від одного. Протягом останнього часу відношення в сім`ї погіршувались, що призвело до втрати почуття любові. Спору з приводу поділу майна подружжя та місця проживання дитини не заявлено. Враховуючи неможливість примирення та збереження шлюбу позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 14.08.2023 по вказаній цивільній справі провадження відкрито. Ухвалою судді від 05.09.2023 провадження по справі було зупинено на підставі пункту 4 частини 1 статті 251 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із наданням строку для примирення. Визначений ухвалою суду строк для примирення сплив. Ухвалою судді від 06.11.2023 провадження по справі поновлено. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивачка [PERSON] просила розглянути справу без її участі. 03.11.2023 надіслала засобами електронного зв`язку на електронну пошту суду клопотання в якому просила не надавати та не продовжувати строк для примирення. Підтримала позов та просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідач [PERSON] подав заяву про проведення судового засідання без його участі. Заперечував проти розірвання шлюбу та просив продовжити строк для примирення. У зв`язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , 15.04.1994 Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис № 30. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на " [PERSON] " (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 07.02.2007 (а. с. 7). Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). Судовим розглядом встановлено, що позивачка продовжувати шлюбні відносини не бажає, примирення та збереження шлюбу не відбулось, шлюб носить формальний характер, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір. Спір про поділ майна подружжя та місце проживання дитини не заявлено. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, відсутність з боку позивачки наміру примирення, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам [PERSON] . Відтак, в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про продовження строку для надання подружжю часу на примирення належить відмовити. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved