Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що батьком [PERSON] , 2005 року народження, є відповідач по справі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.09.2012 р., виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Однак, 14.02.2012 року відповідно до дозволу на зміну прізвища наданого Київською районною у місті Полтаві радою, Київським відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції було внесено зміни до актового запису № 350 та змінено прізвище малолітньому [PERSON] з « [PERSON] » на прізвище матері « [PERSON] ». Пізніше, 30 травня 2023 року відповідно до свідоцтва про зміну імені [PERSON] змінив по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис 07. На теперішній час син вже повнолітній, проживає разом зі позивачкою за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її забезпеченні. Домовленості між позивачем та відповідачем відносно його участі в утриманні сина не досягнуто. Починаючи з 04.09.2023 року син навчається на денній формі навчання освітньо-професійної програми Ветеринарна медицина за спеціальністю 211 Ветеринарна медицина факультету ветеринарної медицини Полтавського державного аграрного університету, за державним замовленням, що підтверджується довідкою з місця навчання № 17/23 від 11.09.2023 р. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що син потребує матеріальної допомоги, яка полягає у витратах на навчання, проїзд, придбання одягу, продуктів харчування, підручників. Також, позивач зазначає, що не в змозі самостійно утримувати їхнього спільного сина з відповідачем, оскільки позивачка офіційно не працює. Відповідач з ними після розірвання шлюбу не проживає. Добровільно аліменти на утримання сина на час навчання не сплачує. Місце роботи та розмір місячного доходу відповідача не відомий. Позивач у судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, прохала задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що батьком [PERSON] , 2005 року народження, є відповідач по справі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.09.2012 р., виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Однак, 14.02.2012 року відповідно до дозволу на зміну прізвища наданого Київською районною у місті Полтаві радою, Київським відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції було внесено зміни до актового запису № 350 та змінено прізвище малолітньому [PERSON] з « [PERSON] » на прізвище матері « [PERSON] ». Пізніше, 30 травня 2023 року відповідно до свідоцтва про зміну імені [PERSON] змінив по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис 07. Повнолітній [PERSON] , проживає разом зі позивачкою за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на її забезпеченні. Домовленості між позивачкою та відповідачем відносно його участі в утриманні сина не досягнуто. Починаючи з 04.09.2023 року син навчається на денній формі навчання освітньо-професійної програми Ветеринарна медицина за спеціальністю 211 Ветеринарна медицина факультету ветеринарної медицини Полтавського державного аграрного університету, за державним замовленням, що підтверджується довідкою з місця навчання № 17/23 від 11.09.2023 р. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що син потребує матеріальної допомоги, яка полягає у витратах на навчання, проїзд, придбання одягу, продуктів харчування, підручників. Також, позивач зазначає, що не в змозі самостійно утримувати їхнього спільного сина з відповідачем, оскільки позивачка офіційно не працює. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Згідно із ст.\~199\~СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На підставі ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 Постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач є працездатним, фізично здоровий, згідно наявних матеріалів інших дітей на утриманні не має, а отже має можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Разом з тим суд враховує, що відповідач на даний час не працює та у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану не має офіційного заробітку, в зв`язку з чим вважає необхідним стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини. На підставі викладеного, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на користь позивачки на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання підлягає до задоволення та слід стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду 19.09.2023 року, і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною, 23 років. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved