Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

12.06.2023 року Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь [PERSON] , яка згідно наказу №14-ТВ «про тимчасове влаштування» від 24.11.2022 року виконує обов`язки законного представника дитини. Позов обґрунтовано тим, що у вересні 2022 року на територію Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до шелтеру у с. Волоське прибула відповідачка [PERSON] із сином [PERSON] . Під час проживання у шелтері [PERSON] розпочала розпивати алкогольні напої, вела себе асоціально, на зауваження працівників закладу не реагувала, тому останні звернулися до правоохоронних органів. Працівниками ювенальної превенції ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за невиконання батьківських обов`язків, а постановою суду від 07.12.2022 року останню притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП. 17.10.2022 року [PERSON] залишила малолітнього сина на свого співмешканця [PERSON] , а сама поїхала до м. Дніпро шукати житло. Після від`їзду з шелтора на зв`язок не виходила, про долю дитини не цікавилася. Згодом, [PERSON] також залишив [PERSON] у шелтері та поїхав розшукувати [PERSON] , однак до шелтеру не повернувся, зв`язок з ним припинився. 15.11.2022 року працівники шелтеру звернулися до правоохоронних органів із заявою про залишену та покинуту дитину у приміщенні шелтора с. Волоське, у зв`язку із чим було складено відповідний «Акт органів внутрішніх справ України та закладів охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку» №1095/1239 від 15.11.2022 року, дитина пройшла обстеження у Слобожанській центральній лікарні і була влаштована до родини потенційних опікунів. 01.12 2022 року [PERSON] звернулася до Служби у справах дітей Новоолександрівської сільської ради про повернення дитини [PERSON] до неї у родину, остання завірила, що знайшла житло для проживання із дитиною та має кошти на утримання дитини. Згідно заяви матері, житло знаходиться у Християнському центрі матері і дитини Церкви «Новое поколение», але в ході спілкування начальника Служби у справах дітей з представниками Християнського центру встановлено, що питання проживання не вирішено, така можливість буде надана за певних умов, які повинна виконати мати дитини. В подальшому, офіційного підтвердження про можливість проживати разом із сином [PERSON] відповідачка [PERSON] не надала, а працівники Християнського центру перестали виходити на зв`язок. 21.12.2022 року [PERSON] була запрошена на засідання Комісії з питань захисту дітей, де її повідомлено, що сина тимчасово влаштовано у родину, для його повернення їй необхідно надати документи підтверджуючі наявність у неї місця проживання та фінансового забезпечення. Останній визначили строк один місяць, тобто до 21.01.2023 року, надати зазначені документи, але до часу звернення з даним позовом до суду документи так і не надано. 01.01.2023 року до ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надходило повідомлення зі служби 102 про пошуки жінкою свого сина - [PERSON] , якого вона залишила у шелтері с. Волоське Дніпровського району Дніпропетровської області, але на даний час місце його знаходження їй не відомо. Крім того, в повідомленні служби 102 було зазначено, що коли передзвонили заявниці, то вона не змогла надати свої повні анкетні данні та пояснити, де знаходиться, так як перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а в подальшому всі дзвінки працівників поліції нею відхилялися. При цьому, такі дії [PERSON] вчинила, будучі обізнаною про влаштування дитини. Крім того, згідно інформації наданої ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідачка [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності, зокрема: 18.11.2022 року за ч.1 ст.127 КУпАП, 15.10.2022 року за ч.1 ст.178 КУпАП, 31.01.2023 року за ст.173 КУпАП. Відомості про батька дитини [PERSON] , зі слів відповідачки, записані на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Згідно наказу Служби у справах дітей Новоолександрівської сільської ради від 17.10.2022 року [PERSON] , [INFO] , взятий на облік як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах. На сьогоднішній день [PERSON] , згідно наказу №14-ТВ від 24.11.2022 року, влаштований у родину [PERSON] , яка виконує обов`язки законного представника дитини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала, у зв`язку з чим, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.04.2019 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №284 від 20.05.2011 року, складений відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського МУЮ у Донецькій області. Матір`ю дитини в свідоцтві про народження вказана [PERSON] , батьком [PERSON] , відомості про якого згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00039456558 від 28.04.2023 року, зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. У довідці №1314-7001331844 від 08.07.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , якого супроводжує законний представник [PERSON] зазначено, що його зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Наказом №08-СЖО від 17.10.2022 року Служби у справах дітей Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області малолітнього [PERSON] , [INFO] , який є внутрішньо переміщеною особою та прибув з Донецької області (м. Бахмут) до Новоолександрівської ОТГ у супроводі матері [PERSON] , взято на облік як дитину, що опинилася у складних життєвих обставинах. На підставі Акту про факт передачі дитини від 17.10.2022 року Служба у справах дітей Новоолександрівської сільської ради, в особі начальника Візір О.О., передала [PERSON] , [INFO] , [PERSON] .. Згідно заяви [PERSON] на ім`я начальника Служби у справах дітей Новоолександрівської сільської ради від 15.11.2022 року на території Шелтера проживала [PERSON] із сином [PERSON] та співмешканцем [PERSON] .. 17.10.2022 року [PERSON] виїхала з шелтера в інше місце проживання (м. Дніпро) залишивши дитину на [PERSON] , обіцяла забрати дитину найближчим часом, однак станом на 15.11.2022 року не забрала. 14.11.2022 року [PERSON] поїхав з шелтеру залишивши дитину одну, про що 15.11.2022 року повідомив Службу у справах дітей. 15.11.2022 року складено Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку про те, що в 15.11.2022 року в шелтері [ADDRESS] , виявлена покинута дитина [PERSON] , [INFO] , який був тимчасово влаштований до шелтеру с. Волоське та покинутий матір`ю [PERSON] .. Як видно з Акту про факт передачі дитини від 15.11.2022 року Служба у справах дітей Новоолександрівської сільської ради, в особі начальника Візір О.О., на підставі Акту про підкинуту чи знайдену дитину від 15.11.2022 року, передала [PERSON] , [INFO] , старшій медичній сестрі [PERSON] .. Наказом №14-ТВ від 24.11.2022 року Служби у справах дітей Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області [PERSON] , [INFO] , якого мати залишила у Шелтері та поїхала шукати інше місце проживання, в зазначений час не повернулась, на телефонні дзвінки не відповідає, а її пошуки результатів не надали, тимчасово влаштовано до родини [PERSON] , на яку покладено відповідальність за життя та здоров`я дитини. Згідно Акту про факт передачі дитини від 25.11.2022 року Служба у справах дітей Новоолександрівської сільської ради, в особі начальника Візір О.О., на підставі наказу №14-ТВ від 24.11.2022 року передала [PERSON] , [INFO] , [PERSON] .. 01.12.2022 року [PERSON] звернулася до начальника Служби у справах дітей Новоолександрівської сільської ради із про повернення їй дитини - [PERSON] , так як вона знайшла житло для проживання в Християнському центрі матері та дитини у [ADDRESS] , але вона переїжджає до іншого місця проживання, договір надасть. 01.12.2023 року Службою у справах дітей Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області письмово під підпис попереджена [PERSON] , що у разі невиконання батьківських обов`язків будуть використані міри адміністративного впливу (ст. 184 КУпАП). На запит Служби у справах дітей Новоолександрівської сільської ради від 21.03.2023 року ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області повідомило, що інформації про місце перебування [PERSON] на території обслуговування не встановлено. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.12.2022 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, за те, що будучи в стані алкогольного сп`яніння покинула свого неповнолітнього сина у шелтері для внутрішньо переміщених осіб без догляду. Згідно інформації ВП №9 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 27.01.2023 року [PERSON] 18.11.2022 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.127 КУпАП, а 15.10.2022 року за ч.1 ст.178 КУпАП. Також, відносно [PERSON] складалися адміністративні протоколи за неналежне виконання батьківських обов`язків за місцем її проживання. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. На підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання покладених на неї ст.150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо піклування про здоров`я свого малолітнього сина [PERSON] , його фізичний, духовний та моральний розвиток. Вона залишила свого сина в шелтері с. Волоське Дніпровського району Дніпропетровської області, тривалий час не цікавилася ним та не забирала з шелтеру за відсутності об`єктивних перешкод, вживає алкогольні напої, на попередження Служби у справах дітей щодо належного ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків належним чином не відреагувала, що свідчить про її ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини та є підставою для позбавлення її батьківських прав, а за наведених обставин таке позбавлення буде відповідати найкращим інтересам дитини. В судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив, що мама його вихованням і утриманням не займається, а тому не заперечував проти позбавлення її батьківських прав. Рішенням виконавчого комітету Новоолександрівської сільської рада Дніпровського району Дніпропетровської області №65 від 19.04.2023 року затверджено висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд, згідно вимог ст. 182 СК України, виходить з того, що відповідач є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення нею повноліття. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини, з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.06.2023 року до його повноліття. За таких обставин, позов судом визнається таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2684,00 грн., сплачений за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, а судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 2684,00 грн. підлягає стягненню з відповідачки до доходу держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved