Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

У квітні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» про захист прав споживачів, стягнення вартості невикористаних авіаквитків, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, в якому просили суд: -стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь [PERSON] заборгованість у розмірі 674,48 грн., з яких: 438 грн. - повергнення коштів за послугу бронювання місця за квитком; 3% річних у розмірі 37,15 грн., інфляційні втрати у розмірі 199,33 грн.; -стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на користь [PERSON] 14 555,37 грн., з яких: 9452,00 грн. - вартість невикористаних авіаквитків та полуск бронювання місця за квитками; 3 % річних у розмірі 801,76 грн.; 4301,61 грн. інфляційні втрати. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовували тим, що позивач-1 здійснив оплату вартості квитка в сумі 1574 грн. платіжною карткою, що належить дружині позивача-1 [PERSON] , надалі за текстом позову - «позивач-2», з її згоди, що підтверджується квитанцією № К4М4-6К1В-ВЕ92-Н8Н0 від 24 серпня 2019 року. В підтвердження успішності платіжної операції позивач-1 отримав на сайті відповідача повідомлення про завершення продажу та електронний квиток № 566 2414042689 на рейс РS 946 з Мадриду до Києва на 08 травня 2020 року. 24 серпня 2019 року, позивач-2 сплатив відповідачу 2244 грн. своєю платіжною карткою [NUMBER] , що підтверджується квитанцією № 6АНВ-74В8-37МТ-9РРС, і придбав у відповідача через його веб-сайт https://www.flyuia.com квиток № 5662414073663 для себе на той самий рейс РS 946 з Мадриду до Києва на 08 травня 2020 року. Також, 18 вересня 2019 року позивачі придбали у відповідача квитки на рейс РS 945 на 01 травня 2020 року з Києва до Мадриду з додатковою послугою бронювання місць, що підтверджується квитком № [NUMBER] , а позивачу-2 була сформована та надіслана маршрут-квитанція пасажира, квиток № 5662414211940. Загальна вартість двох квитків склала 5196 грн., що підтверджується квитанцією № М146-КЕ76-Т98Т-5075. Також у позовній заяві зазначено, що 18 вересня 2019 року, позивачі оплатили через вебсайт відповідача додаткову послугу бронювання місць на рейс РS 946 з Мадриду до Києва на 08 травня 2020 року. Так, позивачу-1 була надіслана відповідачем електронна квитанція (ЕMD) № 5662414042689, номер ЕМD 566-828234434, що підтверджується квитанцією № ВАЕ5-5254-4829-ХЕХТ, позивачу-1 надіслано відповідачем підтвердження оплати та бронювання послуги на суму 438 грн. Позивачу-2 була надіслана відповідачем електронна квитанція (ЕМD) № 5662414073663, номер ЕМD 566-8282344359. Оплата була проведена сумі 438 грн., що підтверджується квитанцією № 4АЕВ-7Т44-519А-14НВ. У позовній заяві вказано, що 01 листопада 2019 року відповідач повідомив позивача-1 на електронну пошту [INFO] про скасування рейсу PS 945 та рейсу PS 946 у зв`язку з цим позивачі були вимушені переоформити квитки на рейс PS941 KBP-MAD на 01 травня 2020 року з Києва до Мадриду та у зворотному напрямку на рейс PS942 MAD-KBP з Мадриду до Києва на 07 травня 2020 року з заліком раніше сплачених коштів в рахунок оплату за нові квитки. При цьому відповідачем були змінені номери квитків: позивачу-1 № 5662414211939 на № 5662414441940 та № 566 2414042689 на № 5662414441958. Позивачу-2 квиток № 5662414211940 був змінений на № 5662414441941 та № 5662414073663 на квиток № 5662414441959. 24 квітня 2020 року на електронну пошту позивача-1 [INFO] від відповідача надійшло третє повідомлення про скасування рейсу PS941 KBP- MAD. 28 квітня 2020 року на електронну пошту позивача-1 [INFO] від відповідача надійшло четверте повідомлення про скасування рейсу PS942 MAD-KBP. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 04 травня 2020 року позивач-1 направив відповідачу «Заяву про повернення коштів» з вимогою повернути йому сплачені кошти в сумі 438 грн. на платіжну карту [NUMBER] та позивачу-2 кошти в сумі 9452 грн. на його платіжну карту [NUMBER] , а також повернути на рахунок позивача-1 списані 3200 «бонусних миль» протягом семи днів після отримання заяви. В заяві зазначалось про необхідність повернення коштів виключно у грошовій формі. Заява була відправлена відповідачу поштовим відправленням 0305808758470 цінним листом з описом вкладення. 06 червня 2020 року відповідач надіслав з електронної адреси [INFO] позивачу-1 на електронну адресу [INFO] електронний лист, яким підтвердив отримання від позивача-1 Заяви про повернення коштів, проте відповідач ухилився від відповіді про повернення коштів. Станом на момент подачі позовної заяви до суду відповідачем вказані вище кошти в сумі 9890 грн.. Так, позивачі вказують, що оскільки відповідачем не виконані умови договору(ів) перевезення, укладення яких підтверджується відповідними електронними квитками, то відповідач зобов`язаний повернути: - позивачу -1 кошти в сумі 438 грн. за послугу бронювання місця за квитком № [NUMBER] (номер [NUMBER] ); - позивачу -2 кошти в сумі 9452 грн. за квитки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , за послугу бронювання місця за квитком № [NUMBER] (номер [NUMBER] ). Крім того, позивачі вказують, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1 - 3% річних у розмірі 37,15 грн. та інфляційні втрати у розмірі 199,33 грн. за період з 13.06.2020 по 10.04.2023, а на користь позивача 2 - 3% річних у розмірі 801,76 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4301,61 грн. у зв`язку із простроченням відповідачем зобов`язання з повернення належних позивачу грошових коштів. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2023. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників процесу. 11.07.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на позову заяву, у якому відповідач просив суд прийняти вказаний відзив та врахувати його при розгляд справи та ухваленні судового рішення та відстрочити відповідач строк виконання зобов`язання щодо виплати компенсації за невикористанні авіаквитки у сумі 9 890,00 грн. до закінчення дії форс-мажорних обставин. У відзиві також зазначено, що відповідач не заперечує свого обов`язку повернути позивачам кошти за невикористані авіаквитки в загальній сум 9890,00 грн. Однак відповідач вказує, що підстав для задоволення вимоги щодо сплати всіх виплат, які не стосуються фактичних збитків за порушення умов договору перевезення, у т.ч. 3% річних та інфляційні витрати про які заявляють позивачі - немає. 18.07.2023 до суду надійшов відповідь позивачів на відзив у якому позивачі просили задовольнити позов в повному обсязі. В судове засідання позивач - 1 [PERSON] позовну заяву підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі. В судове засіданні позивач - 2 [PERSON] в судове засіданні не з`явилась, про місце, дату та час розгляду повідомлялася належним чином, до суду 25.10.2023 надійшла заява у якій остання просила у разі своєї неявки у судове засіданні проводити розгляд справи за її відсутності на підставі поданих пояснень та документів, позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Відповідач явку свого представника у судове засіданні не забезпечив, про місце дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не заперечувалось сторонами, що 24.08.2019 року на офіційному сайті авіакомпанії МАУ позивачі придбали електронні квитки за № [NUMBER] на ім`я позивачки ( [PERSON] ) та № [NUMBER] на ім`я позивача ( [PERSON] ) на міжнародне повітряне перевезення за маршрутом Мадрид - Київ рейсом МАУ PS946 (MAD-KBP) на 08.05.2020 року. 18.09.2019 позивачі придбали електронні квитки № [NUMBER] та № [NUMBER] на міжнародне повітряне перевезення за маршрутом Київ - Мадрид рейсом МАУ PS945 (KBP-MAD) на 01.05.2020 року. 02.11.2019 у зв`язку з перенесенням подорожі рейсом МАУ PS946 (MAD-KBP) на 07.05.2020 року, електронні квитки були безкоштовно переброньовані на № 566- 2414441940 для позивача та на № 566-2414441941 позивачки. Вартість квитків, придбаних позивачами становила (з бази даних МАУ): Окремо на рейс KBP-MAD та рейс MAD-KBP 1.[PERSON] KBP-MAD - квиток [NUMBER] послуги 438.00 UAH; 2.[PERSON] MAD-KBP - квиток [NUMBER] послуги 438.00 UAH; 3.[PERSON] KBP-MAD- квиток [NUMBER] послуги 438.00 UAH; 4.[PERSON] KBP-MAD- квиток 2244 UAH + послуги 438.00 UAH. Загальна варіть обох квитків становить 9890,00 грн. Згідно із ст. 910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Авіаційних правил встановлено, що пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору повітряного перевезення та відображають його умови. Відповідно до преамбули Повітряного кодексу України цей закон встановлює правові основи діяльності в галузі авіації. Згідно з ч. 1 ст. 3 Повітряного кодексу України дія цього Кодексу поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України. Сторонами не заперечувалось, що 24.04.2020 відповідач повідомив позивачів про скасування рейсу KBP-MAD на 04.05.2020 та 28.04.2020 про скасування зворотного рейсу MAD-KBP від 07.05.2020. Окрім того, із вказаного листа вбачається, що відповідачем запропоновано позивачам звернутися до відповідача з заявою про зміну дати подорожі або обміняти квитки на іменний промокод з додатковим бонусом 25% його вартсоті. Згідно з п. 78 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України, повітряне перевезення - перевезення пасажирів, багажу, вантажу або пошти, яке здійснюється повітряним судном на підставі відповідного договору повітряного перевезення, а відповідно до п. 50 ч.1 ст. 1 вказаного Кодексу, квиток (пасажирський квиток та багажна квитанція) - виданий перевізником (його агентом) документ, у тому числі електронний, який містить умови договору перевезення, повідомлення, польотні та пасажирські купони. Згідно з пунктами 1, 2 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу пасажирський, квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави. Положеннями ч. 16 ст. 100 ПК України визначено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 104 ПК України, у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць. У зв`язку з рішенням уряду України щодо закриття регулярного пасажирського сполучення з 17 березня 2020 року та продовження карантину в країні, спрямоване на запобігання поширенню на території України вірусу COVID-19, авіакомпанія МАУ змушена була припинити виконання регулярних рейсів по всій мережі польотів, у зв`язку з чим відповідачем було скасовано рейс, на який позивачем було придбано авіаквитки (в обидва напрямки) та сплачено кошти за перевезення багажу. Таким чином, придбані позивачем квитки залишились невикористаними. В свою чергу, у повідомленні про скасування рейсів відповідач електронним листом запропонував позивачу відшкодувати 125 % невикористаної частини квитка на промокод, який дійсний протягом двох років. Позивач прийняла пропозицією авіакомпанії та обміняла невикористані квитки вартістю 6514 грн. на іменний промокод з додатковим бонусом, який був дійсний для подорожі до 07.05.2022. У відповідності до розділу «Правила використання промокоду», які розміщені на сайті авіакомпанії (https://www.flyuia.com/ua/ua/information/promo-code-application-rules-special- conditions), промокод - це індивідуальний набір символів, який засвідчує право його власника на придбання послуг авіакомпанії МАУ у порядку, передбаченому цими Правилами. Отримання пасажиром промокоду є підтвердженням його згоди на відшкодування вартості повітряного перевезення за невикористаним квитком у вигляді промокоду. Зобов`язання МАУ в частині відшкодування вартості невикористаного квитка вважаються повністю виконаними та припиняються з моменту отримання пасажиром промокоду. Зобов`язання МАУ за промокодом, передбачені цими Правилами, є самостійними зобов`язаннями, непов`язаними із зобов`язаннями за невикористаним квитком». Промокод може бути використаний для оплати вартості нового квитка, включаючи вартість тарифу і зборів, в будь-якому класі обслуговування на будь-який регулярний рейс МАУ та рейс МАУ спільної експлуатації (code share) з авіакомпанією «Роза Вітрів», а також для оплати вартості додаткової послуги на будь- якому регулярному рейсі МАУ. Скористатися промокодом можна при бронюванні перевезення або додаткової послуги на сайті www.flyuia.com протягом 2 років з дня його оформлення. Подорож, так само як і використання додаткової послуги, повинна відбутися протягом 2 років з дня оформлення промокода. Промокод може бути використаний впродовж 2 років, з моменту видачі. Якщо пасажир з будь-яких причин не скористався промокодом. він має право, але не раніше ніж після спливу 2 років з дня оформлення промокоду, повернути суму, на яку було оформлено промокод. відправивши до МАУ відповідний запит протягом З місяпів з моменту спливу 2 років з дня оформлення промокоду. Сума, на яку було оформлено промокод. буде повернута протягом 7 днів з дня отримання такого запиту та необхідних даних пасажира для здійснення розрахунків . Таким чином, після закінчення дії отриманого промокоду, пасажир не позбавлений можливості у разі невикористання з будь-яких підстав наданого первізником за його згодою промокоду, отримати в добровільному порядку грошові кошти на які було оформлено відповідний промокод. 04 травня 2020 року позивач-1 направив відповідачу «Заяву про повернення коштів» з вимогою повернути йому сплачені кошти в сумі 438 грн. на його карту та позивачу-2 кошти в сумі 9452 грн. на його платіжну карту, а також повернути на рахунок позивача-1 списані 3200 «бонусних миль» протягом семи днів після отримання заяви. В заяві зазначалось про необхідність повернення коштів виключно у грошовій формі. Заява була відправлена відповідачу поштовим відправленням 0305808758470 цінним листом з описом вкладення. 06 червня 2020 року відповідач надіслав позивачу - 1 електронний лист, яким запропонував позивачам залишити квитки для подальшого використання до 02.11.2020, або оформити іменні промокоди, які можна використати на оплату вартості квитків на рейсах МАУ впродовж двох років. Відповідно до п.5 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків у день розірвання договору повітряного перевезення інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а вразі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Строк повернення коштів розраховується з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником або агентом з продажу документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів. Позивачі у своєму позові стверджували, що станом на момент подання позову до суду відповідачем не було повернуто вартість сплачених, але не використаних квитків та послуг з бронювання місця у зв`язку із скасуванням рейсу авіаперевізником, а тому позивачі просили суд стягнути з відповідача вартість авіаквитків та додаткових послуг у загальному розмірі 9 890,00 грн., відповідачем у відзиві визнається вказана обставина справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав позов в частині суми основного боргу щодо вартості невикористаних авіаквитків та послуг з бронювання місця в загальному розмірі 9890,00 грн., про що вказав безпосередньо в своєму відзиві, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд відповідно до ст. 206 ЦПК України приймає таке визнання позову. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» підлягає стягненню на користь [PERSON] вартість послуги бронювання місця в розмірі 438,00 грн., а на користь [PERSON] вартість послуги бронювання місця та вартість невикористаних квитків в загальному розмірі 9452,00 грн. Щодо вимог позовної заяви про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 838,91 грн., інфляційних витрат у сумі 4500,94 грн. за період з 13.06.2020 до 10.04.2023у зв`язку із простроченням відповідачем зобов`язання з повернення належних позивачам грошових коштів в порядку ст. 625 ЦК України, слід зазначити наступне. Вимога позивача про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат обґрунтована тим, що відповідачем пропущено строк виконання грошового зобов`язання у зв`язку із чим в порядку ст. 625 ЦК України з відповідача підлягає стягненню 3 % річних та інфляційні втрати. Як уже зазначалось судом, придбавши квитки на рейси МАУ, позивач уклав договорі повітряного перевезення з відповідачем. Так, відповідно до ч. 2 ст. 3 Повітряного кодексу України передбачає, що у разі якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж передбачені Повітряним кодексом України та іншими актами законодавства України, застосовуються правила міжнародного договору України. При цьому, згідно ч. 8 ст. 10 ЦПК України у разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України. Конвенція про уніфікацію деяких правил міжнародних перевезень, яка прийнята 28.05.1999 у м. Монреаль, ратифікована Законом України №685-VI від 17.12.2008 року і набрала чинності для України 06.05.2009 в статті 29 визначає, що під час перевезення пасажирів, багажу та вантажу будь-який позов стосовно заподіяної шкоди, незалежно від його підстави, чи то на підставі цієї Конвенції, договору, у зв`язку з правопорушенням або на будь-якій іншій підставі, може бути поданий лише відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені цією Конвенцією, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їхніх відповідних прав. При будь-якому такому позові штрафи, штрафні санкції чи будь-які інші виплати, що не стосуються компенсації фактичної шкоди, не підлягають стягненню. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення вимоги щодо сплати всіх виплат, які не стосуються фактичних збитків за порушення умов договору перевезення, у т.ч. 3 % річних та інфляційні втрати відсутні, а отже позовна заява в цій частині не підлягає задоволенню. В даному випадку суд приходить до висновку про відмову у задоволенні викладеного у відзиві клопотання відповідача про відстрочення виконання зобов`язання на стадії вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, оскільки питання відстрочення і розстрочення виконання судового рішення, зміна чи встановлення способу і порядку виконання врегульовані ст. 435 ЦПК України і відповідач не позбавлений права звернутись для вирішення питання щодо відстрочення строку виконання рішення суду із окремою відповідною заявою відповідно до вищевказаних вимог цивільного процесуального законодавства у разі звернення його до виконання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Таким чином, інші доводи сторін не впливають на вищевказані висновки суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial