Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 10.02.2017 ОКП «Івано-Франківським ОБТІ» їй, її чоловікові [PERSON] , та їхньому сину [PERSON] , було видано Свідоцтво про право власності, відповідно до якого їм на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . [INFO] в м. Надвірна помер її чоловік [PERSON] . За життя [PERSON] заповіту не складав, тому після його смерті відкрилася спадщина за законом. На час його смерті разом із ним у квартирі [ADDRESS] , проживали та були зареєстровані вона та їхній син [PERSON] . У встановлений 6-ти місячний термін вона, як спадкоємець [PERSON] , звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом на належну спадкодавцю 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Під час оформлення спадщини її син [PERSON] відмовився від своєї частки в спадковому майні в її користь. Таким чином вона є спадкоємцем майна [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Однак в.о. державного нотаріуса Надвірнянської державної нотаріальної контори Дмитрук С. було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вище вказану квартиру, так як частка померлого у спільній власності на вказану квартиру не визначена, а зазначена як ціла частка, хоча є і інші учасники спільної сумісної власності цієї квартири. Враховуючи вище вказане, за життя її чоловіка [PERSON] , кожному з них належала квартира в рівних частинах по 1/3, а тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частини квартири. У зв`язку із тим, що квартира належала їм на праві спільної сумісної власності, і один із співвласників [PERSON] помер, тому виділити частки самостійно за домовленістю співвласників стало неможливим, і дана обставина перешкоджає їй успадкувати частку на дану квартиру після смерті чоловіка. Враховуючи вище вказане, змушена звертатися до суду з позовом про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно запис № 19120432 від 17.02.2017 про право власності її, її чоловіка [PERSON] , та сина [PERSON] , на об`єкт нерухомого майна № 1178485526240, а саме квартиру [ADDRESS] , та визнання права власності на 2/3 (1/3 частки, що належить їй згідно свідоцтва по праву, 1/3 частки в порядку спадкування) частини вказаної квартири. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення, яким припинити право спільної сумісної власності позивача [PERSON] , [PERSON] , та відповідача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Визнати за позивачем [PERSON] право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] ; Визнати за відповідачем [PERSON] право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила письмова заява, в якій просить дану справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.09.2023 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.10.2023 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] . 20.07.1985 позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] у Відділі ДРАЦС Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області, та у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] . [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються копією паспорт громадянина України [NUMBER] , виданого 08.12.2000 на ім`я [PERSON] , копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 218228 від 30.07.2019, та копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 26.12.1995 (а.с. 6-7, 10-11). Позивачу [PERSON] , [PERSON] , та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1178485526240, зареєстроване право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме манно про реєстрацію права власності, номер запису про право власності 19120432, зареєстрованого на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 33959139 від 21.02.2017. Вказані обставини підтверджуються копією Свідоцтва про право власності від 10.02.2017, виданим ОКП «Івано-Франківське ОБТІ», та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80864869 від 21.02.2017 (а.с. 14-15). 03.02.2017 ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» було розроблено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м. (а.с. 16-17). Чоловік позивача, [PERSON] , помер [INFO] в м. Надвірна Івано-Франківської області, про що 11.10.2022 Надвірнянським відділом ДРАЦС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) складено відповідний актовий запис № 529 та видано свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] (а.с. 18). Померлий [PERSON] за життя заповіту не складав, тому після його смерті відкрилася спадщина на майно за законом. На час смерті [PERSON] , разом із ним у квартирі [ADDRESS] , проживали та були зареєстровані [PERSON] - син, та [PERSON] - дружина, що підтверджується довідкою Управління надання адміністративних послуг Надвірнянської міської ради № 483260 від 11.01.2023 (а.с. 19). Після смерті чоловіка [PERSON] позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний термін звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом на належну йому 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Під час оформлення спадщини син позивача, [PERSON] , відмовився від своєї частки в спадковому майні в користь позивача. Таким чином позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна після смерті свого чоловіка [PERSON] . Однак постановою в.о. державного нотаріуса Надвірнянської державної нотаріальної контори С.Дмитрук від 03.08.2023 № 02-31/360, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право власності, так як частка померлого у спільній власності на вказану квартиру не визначена, а зазначена як ціла частка, хоча є і інші учасники спільної сумісної власності цієї квартири, в яких також зазначено відомості щодо права власності на цю квартиру - форма власності: приватна, вид спільної власності - спільна сумісна, розмір частки - 1 (а.с. 20). 10.08.2023 ФОП [PERSON] , на замовлення позивача [PERSON] , було проведено експертну оцінку щодо ринкової вартості квартири [ADDRESS] . Згідно звіту про експертну оцінку від 10.08.2023, ринкова вартість даного нерухомого майна становить 342000,00 грн. (а.с. 21-41). На даний час позивач [PERSON] бажає оформити право власності на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] , а саме на 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому відповідно до положень ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України, зі змісту якої вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною 3 якої передбачено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу [PERSON] , [PERSON] , та відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] . Таким чином, враховуючи положення ст. 372 ЦК України, за життя [PERSON] кожному із них належала квартира в рівних частинах по 1/3, а тому після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частини квартири. У зв 'язку із тим, що квартира належала особам на праві спільної сумісної власності, і один із співвласників помер, тому виділити частки самостійно за домовленістю співвласників стало неможливим, і дана обставина перешкоджає позивачу [PERSON] успадкувати частку на дану квартиру після смерті чоловіка [PERSON] . Частинами 1, 2 ст. 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Позивач [PERSON] відповідно до вимог ст.ст. 1222, 1223 ЦК України є спадкоємцем майна [PERSON] за законом на належну йому частку квартири [ADDRESS] . Син позивача, [PERSON] , відмовився від своєї частки в спадковому майні в користь позивача. Позивач [PERSON] у встановлений законом шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Однак постановою в.о. державного нотаріуса Надвірнянської державної нотаріальної контори С.Дмитрук від 03.08.2023 № 02-31/360 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно, так як частка померлого у спільній власності на вказану квартиру не визначена, а зазначена як ціла частка, хоча є і інші учасники спільної сумісної власності цієї квартири. Згідно звіту про експертну оцінку від 10.08.2023, ФОП [PERSON] , на замовлення позивача [PERSON] , ринкова вартість квартири [ADDRESS] , становить 342000,00 грн. Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16.01.2020), відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). У розумінні положень наведеної норми права у чинній редакції, на відміну від положень частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. Таку ж позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17.08.2022 у справі №450/441/19. Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості Державного реєстру вважаються достовірними, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом, тому без скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 33959139 від 21.02.2017 та визнання права власності на 1/3 частки за відповідачем [PERSON] , не може бути зареєстроване право власності позивача на 2/3 частки квартири. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне: Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю 2-гої групи, що підтверджується копіями пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 19.12.2019, та довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 420996 (а.с. 8-9). Позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір, який підлягав сплаті за подання даного позову, необхідно компенсувати за рахунок держави. Крім того оскільки за рішенням суду відповідач [PERSON] набуває права власності на частку у майні, вартістю 76000,00 грн. (1/3 частки), з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. Висновок суду: Таким чином суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази, а також враховуючи факт добровільного визнання позову відповідачем, дійшов висновку, що позов необхідно задовільнити, припинити право спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] , номер запису про право власності 19120432, зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний № 33959139 від 21.02.2017. Визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 64 м.кв., житловою площею 39.1 кв.м. Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 64 м.кв., житловою площею 39.1 кв.м. Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача [PERSON] , жителя [ADDRESS] , на користь держави 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved