Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Описова частина Короткий зміст вимог У заяві [PERSON] , зазначає, що вона [INFO] , та з 2017 року є непрацездатною особою (пенсіонером), перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком. З 10.08.2019 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . [INFO] її чоловік помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Вони з чоловіком увесь час проживали разом, та вели спільне господарство, до його смерті, а саме, [INFO] , що підтверджується Довідкою № 9 від 22.06.2023 року, виданою ПП «Комунальщик - 4». Померлий чоловік отримував пенсію за віком, розмір якої становив близько 20 (двадцяти тисяч) гривень, яку вона витрачала на оплату послуг з утримання квартири і комунальних послуг, придбання одягу, продуктів харчування і т.д. Зазначена допомога була для неї постійним і основним джерелом до існування, адже вона отримувала пенсію у мінімальному розмірі, якої не вистачало навіть на базові потреби (харчування та засоби гігієни). Факт перебування на утриманні чоловіка можуть, за необхідності, підтвердити сусіди. Проте, при звернені до сервісного центру №25 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перехід на пенсію по втраті годувальника їй було повідомлено, що вона не має такого права, у зв`язку із тим, що не надано документ про перебування на утриманні померлого годувальника. Заявник просить суд встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Заперечень на заяву не подано Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи Заявник [PERSON] , в судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій просила задовольнити заяву в повному обсязі. Представник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила, що проти задоволення заяви не заперечує. Мотивувальна частина Фактичні обставини справи, встановлені судом. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 10 серпня 2019 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенську ГТУ юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №77. Прізвище дружини після шлюбу [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30 травня 2023 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . З Довідки № 9 від 22.06.2023 року, виданою ПП «Комунальщик - 4» вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , проживали разом та вели спільне господарство за адресою [ADDRESS] , до моменту смерті чоловіка [INFO] . Відповідно до довідки про розмір нарахованої та виплаченої страхової виплати від 17 серпня 2023 року №100/010505-06 виданої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, [PERSON] , за період з 01.12.2022 року по 31.05.2023 року нараховано страхові виплати на загальну суму 58 156 грн 93 коп. За травень 2023 року 10\~410,18 грн. Відповідно до довідки про розмір нарахованої та виплаченої пенсії виданої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 17.08.2023 року №99/010505-06, [PERSON] , за період з січня 2019 року по травень 2023 року нараховано пенсію на загальну суму 941 474 грн 10 коп. За травень 2023 року 20\~930грн. Відповідно до довідки про розмір нарахованої та виплаченої пенсії від 17 серпня 2023 року №98/010505-06 виданої ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, [PERSON] , за період з січня 2019 року по травень 2023 року нараховано пенсію на загальну суму 102 800 грн 21 коп. За травень 2023 року 2520 грн.. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримуваних податків №0436-2023-0003271 від 17.08.2023 року [PERSON] , в продовж 2019- травень 2023 року, окрім спадщини інших доходів не отримувала. Норми права, застосовані судом та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294 ЦПК України). Пунктом 2 частини 1, частиною 2статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058- IV) непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Статтею 5 Закону № 1058-IV визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням. Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення. У частині першій статті 9 Закону № 1058-IV наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Статтею 10 Закону № 1058-IV передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058-IV). Аналіз норм статтей 4, 5, 10, 26, 36 Закону № 1058-IV дає підстави для висновку про те, що чоловік (дружина) став непрацездатним, а саме, досягнув пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього закону, мають право на отримання пенсії (за їх вибором) за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника, за умов, що вони були на повному утриманні померлого годувальника, та за умов наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Отже заявниця [PERSON] , як така, що досягнула пенсійного віку відповідно до положень ст. 26Закону № 1058-IV, отримала пенсію за віком, має право перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на повному утриманні свого чоловіка [PERSON] . Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку). Отже, Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка, [PERSON] , посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , проживала з ним спільно, та пенсія та регрес її чоловіка були постійним та основним джерелом для її існування. Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Вивчивши матеріали справи суд вважає що вимоги викладені в заяві є доведеними і такими що підлягають задоволенню, оскільки з наданих суду документів вбачається, що заявниця знаходилась у шлюбі з [PERSON] , вони мешкали однією сім`єю по день смерті чоловіка [INFO] . Доходи померлого [PERSON] , продовж 2019-2023 року значно перевищували по сумі доходи заявниці. Факт отримання [PERSON] , пенсії не впиває на висновки суду, оскільки вона отримувала пенсію у розмірі прожиткового мінімуму, оскільки спеціальний закон встановлює право членів сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058-IV). Вказаний спеціальний законне пов`язує таке право особи із розміром отримуваної ними пенсії. При таких обставинах суд вважає доказаним знаходження заявниці на повному утриманні померлого чоловіка, а тому заява підлягає задоволенню. Судові витрати. Судові витрати залишити за заявницею.

Outcome: approved