Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших осіб, які беруть участь у справі: позивач через свого представника звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Зобов`язати орган опіки та піклуання в особі Служби у справах дітей Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області скласти висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу та сплачений судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.2018 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 13 травня 2022 року остання покинула позивача з донькою. Повернулась вона 09.07.2022, однак через чотири дні без попередження зібралася й знову поїхала, з її слів, до Польщі. При цьому вказала, щоб позивач шлюб розірвав, а дитину залишив собі. [PERSON] намагався зберегти сім`ю, просив відповідачку повернутись, проте остання заблокувала його у мережах, дитиною не цікавилась, у тому числі її станом здоров`я. Заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2022 шлюб між сторонами розірвано, дочку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з батьком. На розгляд справи про розірвання шлюбу відповідачка не з`являлася, через застосунок Viber направила Службі у справах дітей Брошнів-Осадської селищної ради заяву, в якій повідомила, що згідна на розірання шлюбу та залишення дочки на проживанні з батьком. Рішенням виконавчого комітету Брошнів-Осадської селищної ради від 22.11.2022 № 107 затверджено висновок про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.01.2023 стягнуто з відповідачки на користь позивача аліменти на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На даний час відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. Жодних грошових коштів на утримання дитини відповідачка не сплатила. З моменту, коли [PERSON] покинула дитину, вона не намагалася вийти з нею на зв`язок, не цікавиться її життям, грошових коштів на утримання не надає, тобто самоусунулась від виконання своїх обов`язків, що послужило підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Додатково вказав, що відповідачка покинула дитину та виїхала за кордон. Вона більше року не цікавиться її життям та здоров`ям, не спілкується з нею, не вітає на день народження. Зі слів сусідів йому відомо, що вона приїжджала в Україну, однак до дитини не навідалася. До виїзду за кордон вона також поводила себе дивно. Завжди кудись їздила з дочкою, знімала тік-токи, не купала щоденно та не здійснювала достатній гігіїнічний догляд за нею, нецензурно висловлювалася в її присутності. Згодом він почав виявляти на тілі дитини синячки. Дочка була більше прив`язана до нього, з приводу чого [PERSON] завжди обурювалася. Його мама намагалася знайти підхід до неї, сприяла правильному вихованню дитини, але це було безрезультатно. Представник позивача - адвокат Круць В.М. у судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя, просив позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на електронну адресу суду скерувала письмові пояснення, в яких вказала, що до суду з`явитися не може, оскільки перебуває за кордоном. Просить не позбавляти її батьківських прав, оскільки вона дуже любить свою дитину, дбайливо ставилась до неї, купляла розвиваючі іграшки, шила багато різних суконь, водила в садок та забирала з нього. Проте вдома завжди були сварки через гроші та алкоголь, у зв`язку з чим вона змушена була забирати дитину і перечікувати на вулиці, поки чоловік заспокоїться. З початком війни колишня свекруха почала дуже перейматися тим, щоб її сина не забрали до війська, тому вона просила її виїхати за кордон, а дитину залишити з ним. В такому разі вона забезпечуватиме сім`ю, а він сидітиме вдома з дитиною. Вона погодилась, адже подумала, що можливо чоловік перестане пиячити, коли відчує відповідальність за дочку. Повернувшись з Польщі, вона придбала дитині батут, басейн, телевізор, багато гарного одягу. Проте через декілька днів після повернення чоловік (на той час) почав виганяти її з дому, погрожувати зв`язками своєї мами, вказуючи, що зробить так, що вона пропаде безвісти або її знайдуть мертвою. Не маючи нічого, окрім паспорта та кількох речей, вона змушена була знову поїхати. Вона жодного разу не упускала можливості побачити дитину хоч з далеку або ж придбати щось цікаве та передати через вихователів у садку. Також вона сплатила аліменти в розмірі близько 20000 гривень за 2023 рік та продовжує і надалі їх сплачувати. На виконання своїх повноважень орган опіки та піклування Брошнів-Осадської селищної ради через канцелярію суду подав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , який затверджений рішенням виконавчого комітету від 09.05.2023, з додаткамии. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, подав клопотання в якому просив розгляд справи проводити без його участі та участі органу опіки та піклування, при прийнятті рішення врахувати висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав, затверджений рішенням виконавчого комітету від 09.05.2023. Заяви та клопотання сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 24.03.2023 відкрито провадження у даній справі, призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін, зобов`язано орган опіки та піклування Брошнів-Осадської селищної ради надати висновок на виконання своїх повноважень щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . 13 та 28 квітня 2023 року від представника третьої особи поступали клопотання про відкладення розгляду справи. 18 травня 2023 року на адресу суду поступив висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав, затверджений рішенням виконавчого комітету від 09.05.2023 з додатками. Представник позивача на електронну адресу суду 30 травня 2023 року скерував заяву про допит свідків. 30 травня 2023 року стороною позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, з долученими до нього доказами їх направлення відповідачці, які протокольною ухвалою суду цього ж дня долучені до матеріалів справи. Ухвалою суду від 30 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, задоволено клопотання про допит свідків. В судовому засіданні 09.08.2023 протокольною ухвалою постановлено проводити розгляд справи у заочному порядку, задоволено клопотання про долучення оновленого розрахунку заборгованості за аліментами та допитано свідків, а також заслухано думку дитини. 08 вересня 2023 року від представника позивача на електронну адресу суду поступила заява про відкладення розгляду справи. 04 жовтня 2023 року задоволено клопотання про допит свідка [PERSON] . Від останньої на електронну адресу суду 13.10.2023 поступили письмові пояснення. 26 жовтня 2023 року на електронну адресу суду від відповідачки [PERSON] поступили письмові пояснення з додатками. Протокольними ухвалами суду від 31.10.2023 постановлено перейти від заочного розгляду справи до розгляду справи в загальному порядку, вирішені клопотання про долучення додаткових доказів, письмових пояснень. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , в батьків [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 6 (а.с. 4). Як вказав позивач, 13.05.2022 відповідачка покинула сім`ю. Повернулась 09.07.2022, однак через чотири дні знову поїхала до Польщі. Він намагався зберегти сім`ю, проте це було безрезультатно, тому він вирішив шлюб розірвати, а дитину залишити проживати з собою. Як вбачається із висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Брошнів-Осадської селищної ради № 107 від 22.11.2022, виконавчий комітет Брошнів-Осадської селищної ради вважав за доцільне визначити місце проживання вказаної малолітньої дитини з батьком [PERSON] (а.с. 5-6). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.12.2022 у справі № 343/1146/22 шлюб між сторонами розірвано, малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з батьком [PERSON] (а.с. 9-11). До складу сім`ї [PERSON] або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб у [ADDRESS] входили: мама [PERSON] , батько [PERSON] , дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , про що свідчить відповідна довідка (а.с. 70). Як вказав позивач, 21.04.2023 [PERSON] за їхньою заявою знята з реєстрації в даному будинку, підтвердженням чого слугує витяг про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 404 від 18.05.2023 (а.с. 82), в якому остання вже відсутня серед вищевказаних осіб. Згідно з даними актів обстежень матеріально-побутових умов від 02.02.2023 та від 06.04.2023, малолітня [PERSON] , 2018 р.н., проживає разом з батьком [PERSON] , який здіснює догляд за нею та утримує її. Дідусь та бабуся в міру можливого надають допомогу в догляді за дитиною (а.с. 8, 72). Як вказав позивач, його дочка відвідує садок, за який він сплачує кошти (а.с. 7). З психолого-педагогічної характеристики дитини-дошкільника від 06.04.2023 вбачається, що в [PERSON] , [INFO] , хороша адаптація в групі. Гра, сприйняття, моторика, мовленнєвий розвиток, соціально-побутові навички, орієнтування в просторі та часі, ставлення до занять, темп діяльності відповідає віку. Хворіє рідко. За час перебування дитини в закладі, [PERSON] засвоїла культуру поведінки за столом, стійкі навички гігієни харчування, правила культури спілкування з дорослими та однолітками, бере учать у різних видах ігрової діяльності. В грі з дітками комунікабельна, конфліктних ситуацій не виникало. Проявляє самостійність у виборі ігор. На заняттях та у повсякденному житті закладу проявляє себе активною, бере участь у виховних заходах. Заклад відвідує систематично, інколи хворіє на простудні захворювання. [PERSON] доглянута, бадьора, опитмістично налаштована, ввічлива, охайна. За час перебування в закладі різких змін в поведінці та в емоційному стані не спостерігалося. З закладу дошкільної освіти "Шовчова косиця" [PERSON] забирає її батько [PERSON] та дідусь [PERSON] (а.с. 75-76). Також за твердженнями позивача, він несе витрати на стоматологічне лікування дитини, на підтвердження чого надав акти виконаних робіт від 19.09.2022 та історію операцій (а.с. 13, 14). Він бере також участь у догляді за станом її здоров`я, підтвердження чого слугує надана ним довідка про стан здоров`я дитини, в якій вказано, що [PERSON] вакцинована, часто хворіє простудними захворюваннями, на прийом до лікаля приходить з батьком, який виконує всі призначення, вчасно звертається за медичною допомогою. На огляді дівчинка чиста, гігієнічно доглянута. Останній раз хворіла з 13.02-17.02.2023 і батькові було відкрито МВТН по догляду за хворою дитиною. Матері лікар не бачила (а.с. 74). Позивач зазначає, що відповідачка участі в утриманні та вихованні дитини не бере, не піклується про неї, не цікавиться її здоров`ям. Заочним рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.01.2023 у справі № 343/48/23 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на їх неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно з 09.01.2023 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-18). 07 березня 2023 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 343/48/23, виданого 28.02.2023 Долинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно, на що вказує відповідна постанова (а.с. 68). Сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.04.2023 складала 6855 грн, станом на 26.05.2023 - 9355 грн, станом на 01.08.2023 - 17500 грн, про що свідчать розрахунки зі сплати аліментів (а.с. 19, 69, 83, 113). Однак, вбачається із квитанцій від 20.09.2023, 16.10.2023, з рахунка [PERSON] списано 16418,36 грн та 5197,12 грн заборгованості по виконавчому листу № 343/48/23 від 28.02.2023 (а.с. 145, 151, 152). Також сплачено виконавчий збір та витрати, понесені в рамках виконавчого провадження (а.с. 150). У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є мамою позивача. Коли він "привів до хати" відповідачку, вона всіляко сприяла тому, щб у них склалася міцна сім`я. Коли у них народилася дитина, вона підказувала [PERSON] у питаннях материнства: як купати, годувати дитину. Однак відповідачка не брала це до уваги. Була відсутня дома цілими днями, не їла приготовану нею їжу. У дівчинки завжди були істерики, страхи, вона по кілька годин могла плакати, а [PERSON] ніяким чином на це не реагувала. Тоді вона побачила тік-токи, які остання знімала з дитиною, і їй стало страшно за онуку. У дитини були збільні зрачки і це не через накладання якихось фільтрів. Було таке враження, що вона їй щось давала перед їх зйомкою. Не стеживала вона і за станом зубів дочки. Перед від`їздом у Польщу [PERSON] забрала усе їхнє золото, мотивуючи компенсацією за придбаний нею батут. Перед від`їздом вона не звертала увагу на дитину, не обнімала її і не попрощалася, а казала, щоб вони робили з нею, що хочуть. Свідок [PERSON] , який є батьком позивача, в судовому засіданні показав, що у січні 2018 року до них прийшла [PERSON] , у вересні вона народила дитину. Сторони ще 2-3 роки якось жили разом, у їх відносини він не втручався. Однак у 2021 році він запримітив, що дитина почала ховатись, накриватися ковдрою, забиватися в куток. У неї були істерики, вона билась головою. Коли дитина плакала, відповідачка на неї кричала, нецензурно висловлювалася. Тоді він помітив, що у дитини не все гаразд із статевим органом, зубами. Він звернув на це увагу [PERSON] , однак вона нічого з цим не зробила. Остання неналежно займалася дочки. Коли ж вона поїхала в Польщу, він зайнявся її лікуванням, яке продовжує і по сьогодні. Перед від`їздом відповідачка ні обняла, ні поцілувала дівчинку, а весь час розмовляла по телефону. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона живе неподалік сім`ї Угриновських, [PERSON] приходила до неї по молоко. Дитина завжди стояла біля неї, боялася поворохнутися чи взяти цукерку, бо мама кричала на неї. Зараз дитина зовсім інша, вона бавиться, посміхається, рахує, усім цікавиться. Вже більше року вона не бачила матері біля дівчинки. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є тіткою позивача, показала, що у свій час [PERSON] приїжджала до неї в гості з дитиною. Дівчинка була сором`язлива, весь час ховалася за своєю мамою. Сама ж відповідачка була агресивна. Вона неналежно виконувала свої материнські обов`язки. Її дочка до 3 років ходила в памперсі та пила молоко, соки з пляшки, не їла нормальну їду. Коли дитина мала проблеми із зубчиками, [PERSON] не усувала її, а гроші витрачала на свої потреби, мотивуючи це тим, що донька відмовлялася лікувати зуби. Вона не готувала їжу, не прибирала у своїй кіманті. Коли дитина пішла в садок, [PERSON] не хотіла йти на роботу, а тільки гуляла. При цьому вона часто просила її забирати дівчинку з садка. Коли вона поїхала в Польщу, виховання дитини лягло на плечі позивача. Дитина почала просити називати її [PERSON] , оскільки " [PERSON] поїхала з поганою мамою". По поверненні в Україну [PERSON] телефонувала їй та повідомляла, що її дочка більше тішиться подарованим нею батутом, аніж нею самою. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона проживає по-сусідству з Угриновськими. [PERSON] вже більше року не навідується до своєї дочки. Коли ж вони проживали разом, дитина була скрита, схована, боязка. Натомість зараз вона відкрита, весела, бавиться з дітками. Її тато, бабуся та дідусь замінили їй маму. Колись її кликали [PERSON] , але зараз вона хоче, щоб її називали [PERSON] . Спочатку дитина дуже переживала, що її покинула мама, а тепер і згадувати про неї не хоче. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона колись була на заробітках із сторонами у Чеській Республіці. Коли відповідачка була вагітною, вона вживала пиво, гуляла, скандалила, різала собі вени. Коли вони повернулись у село, вона вже бачила її з дочкою. Остання сильно плакала. Коли вона вказала їй про те, що, можливо, дитина голодна і її слід погодувати, [PERSON] відповіла, що "обійдеться". Тоді дитина була агресивна, а зараз вона весела, комунікабельна, про маму і чути не хоче. В судове засідання для дачі показів в якості свідка викликалась [PERSON] , мати відповідачки, яка до суду не з`явилася, а подала письмові пояснення, в яких вказала, що її дочка [PERSON] дуже любить свою дочку, завжди дбала про неї, організовувала дні народження, шила їй плаття, робила прикраси на волосся. З початком війни вона стала зайвою, свекруха відправила її у Польщу. Коли вона повернулася, вдома постійно були сварки та бійки, тому вона змушена була знову виїхати за кордон. Ввважає, що це все робиться для того, щоб у дитини був єдиний опікун і позивача не призвали до війська (а.с. 144). Оскільки свідок до суду не з`явилась, її покази не були надані безпосередньо суду, а сторона позивача не наполягала на її допиті, при цьому суд не вправі самостійно збирати докази, тому суд не може брати до уваги як доказ її письмові пояснення, в яких вона не вказала ні, що їй відомо про право не свідчити про себе та близьких родичів, як і відсутні дані про попередження про кримінальну відповідальність за дачу завідомо направдивих показів, якщо вона бажає такі надати. Натомість на спростування твреджень про те, що позивач звернувся до суду з даним позов з метою ухилення від мобілізації, представником позивача вказано, що його довіритель і так не підлягає призову, на підтвердження чого долучив до матеріалів позову довідку № 3/837 від 01.03.2023, в якій зазначено, що [PERSON] н підлягає призову під час мобілізації на підставі ст. 23 частини 1 абзацу 5 (жінки та чоловіки, які самстійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років) Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (а.с. 155). Згідно із даними психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та сімейних відносин [PERSON] , [INFO] , за результатами діагностичного дослідження, яке проведено на замовленням [PERSON] (а.с. 87, 88), станом на 05.05.2023 зроблено такі висновки. Психоемоційний стан дитини на момент обстеження характеризується стійкістю, стабільністю, настрій хороший. Встановлено позитивне ставлення до себе. Образ батька є позитивним, бабусі - нейтральним. [PERSON] зазначила, що з бабусею гратись скучно. Проте в ході гри встановлено, що зараз бабуся для дитини відіграє певну роль матері. Встановлено, що дитина пережила травматичну подію, пов`язану з біологічною матір`ю. Про маму дівчинка сказала, що не пам`ятає її, дитина уникала розмов про неї, переключаючи увагу на щось інше. Проте коли психолог звернулась до дитини як до [PERSON] , а не як до [PERSON] (її хрещене ім`я), [PERSON] розказала трошки про маму, що мама весела і добра, іноді сумна, доповнюючи, що вона не сумує за мамою, не любить її та що мама поїхала геть. Також у характеристиці серед іншого зазначено, що, розповідаючи у ході гри про свою родину, дівчинка описала свого батька як веселого та хорошого, такого, що любить її та бавиться зі своєю дівчинкою. На питання "чи боїшся ти маму" відповіла, що не боїться, бо вона добра. Про маму дівчинка уникала розмови, часто переключала увагу на іграшки або на розповідь про інші події. На питання спеціаліста "чи пам`ятаєш маму? ти пам`ятаєш маму [PERSON] ?", [PERSON] відповідала, що не пам`ятає. У ході гри відкладала вибір материнської фігури (мама точно є, але довго визначали яка вона), трохи згодом назвала іграшку, що символізує маму [PERSON] , а потім - [PERSON] (так звати бабусю). Маму, яку звати [PERSON] , дівчинка описує як веселу та хорошу, таку, що любить бавитись - тобто [PERSON] надає бабусі певну роль матері. Самі ж дідусь та бабуся в ігровій ситуації відсутні («давно вмерли» як сказала дівчинка), така ігрова ситуація може пояснюватись тим, що дитина з батьками жила в окремій хаті. [PERSON] ситуація налічувала негативного персонажа [PERSON] дід, який жив у «страшній хаті». Сама ж [PERSON] з батьками та з подружками мешкала у гарному будинку. [PERSON] дідів в страшному будинку було багато. [PERSON] діди намагались забирати до себе подарунки та жителів гарного будинка, проте ті завжди тікали, а [PERSON] сильна - всіх захистила. Софійка нічого не боїться, боїться тільки ходити в ту страшну хату. На питання спеціаліста чи була сама дівчинка в реальності в такій хаті, дитина відповіла, що ні. Така ігрова ситуація визначає наявну загрозу: реальну чи уявну (небезпечний сусід або погані люди, актуальні дитячі страхи). Проте у ході розмови дівчинка розказала, що зараз вона мешкає з татом, дідом та бабусею. Любить гратись та часто грається з татом та дідусем, уточнюючи, що з бабусею гратись скучно, а з дідусем - не скучно. У ході бесіди дівчинка визначила ім`я тата як тато, розказала, що ім`я дідуся - [PERSON] , а ім`я бабусі не пам`ятала, а маму не знала як звати. У ході бесіди під час гри з піском, спеціалістом було повторене питання про маму, проте звернення до дівчинки було як до [PERSON] . [PERSON] зазначила, що мама [PERSON] хороша та весела, сумна, «бо її хтось обіжає». Мами немає, вона «поїхала геть». [PERSON] розказала, що не сумує за мамою, не любить її. А тата любить. Така реакція дитини може бути згадуванням, що коли мама була поряд, її називали [PERSON] , а потім стали кликати [PERSON] ; як може бути і наслідком реакції на травматичну подію та потребує додаткової діагностики(а.с. 89-91). Орган опіки та піклування на виконання своїх повноажень надав висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Брошнів-Осадської селищної ради від 09.05.2023 № 51 (а.с. 65-67). В судовому засіданні було заслухано думку малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка вказала, що її звати [PERSON] . Вона живе з татом, бабусею та дідусем. Найбільше любить тата. Коли у неї буде друга (інша) мама - то народить їй дитинку, яку вона буде бавити. Її мама сварила. Вона просила не сварити її, але вона все рівно була зла. Вона хоче, щоб мама приїхала, але щоб вона була чемною мамою. Коли вона була маленькою, мама її носила на руках, а коли вона плакала - давала їй молочко. Спочатку її мама була чемною, а коли вона стала нечемною, вона поїхала. У неї була одна мама, яка бувала доброю і поганою. Вона скучає за чемною мамою. Як вказала відповідачка, вона любить свою дитину, коли приїжджала в Україну, придбала їй певні речі, на підтвердження чого скерувала на адресу суду відповідну накладну (а.с. 149). Також вона придбала їй батут, чого не заперечила сторона позивача, сплатила аліменти, однак покинула сім`ю через конфлікти, які виникали в їх будинку та у зв`язку з домовленістю, що вона буде заробляти гроші, а позивач доглядати дочку. Як вказав представник позивача, його довіритель працює та отримує дохід, про що свідчать характеристика № 388 від 26.10.2022 та довідка № 1176 від 13.12.2022, відповідно до яких [PERSON] працює в ДП "Виробниче об`єднання "Карпати" з 08.10.2020. На даний момент займає посаду в`язальник схемних джгутів, кабелів та шнурів, де отримує щомісячно заробітну плату (а.с. 12, 71). За місцем роботи характеризується позитивно. Також він доглядає за своєю дочкою після того, як відповідачка покинула їх без будь-якого попередження та причин, в чому йому допомагають батьки. Між сторонами виник спір з приводу позбавлення батьківських прав відповідачки, яка, за твердженнями позивача, самоусунулась від виконання своїх материнських обов`язків. Оцінка суду: заслухавши сторону позивача, думку малолітньої дитини, свідків, вивчивши зміст заяв по суті спору, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України»). Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Частиною 3 статті 4 СК України встановлено, що кожна особа має право на проживання в сім`ї. Згідно із вимогами ч. 1-3 ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї та забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до вимог ст. 150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно із ч. 2 та 4 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків (Постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18, Постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 409/1865/17-ц, провадження № 61-4022 св 19). Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Крім того, суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення у справі Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). При ухвалені рішення суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», де встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (пункт 48). Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача. Однак, позивачем не доведено належними та допустимими доказами винної поведінки відповідачки щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків, не долучено беззаперечних доказів, які свідчили б про аморальний спосіб життя відповідачки, зловживання алкогольними напоями, вчинення насильства стосовно дитини. Також позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини, в разі застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Основні доводи позивача ґрунтуються на невиконанні відповідачкою материнських обов`язків з липня 2022 року, коли остання виїхала за кордон, а їхній шлюб за його позовом було розірвано, визначено місце проживання дитини разом з батьком. Причини та обставини, які послужили підставою такого виїзду, сторони вказують кардинально різні, при цьому перевірити їх об`єктивно суду не представилось можливим, оскільки єдиними свідками таких подій були батьки позивача, які не є безсторонніми та відстоювали інтереси свого сина. Крім того, саме за їхньою заявою [PERSON] у її відсутності було знято з реєстрації в їхньому будинку. При цьому відповідачка бажає спілкуватись з дочкою, піклуватись про неї, брати участь у її вихованні в міру своїх можливостей, які зараз обмежені через неприязні стосунки з батьком дитини та його родиною. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази, що до зазначеного періоду відповідачка не виконувала свого материнського обов`язку. Оскільки, хоч свідки, які є родичами чи сусідами позивача, і вказували на певні обставини неналежного виховання чи свої міркування з даного приводу, однак всі вони підтвердили, що саме матір весь час була з дівчинкою, жодних скарг щодо неналежного виховання нею дитини не поступало, поведінка та емоційний стан дівчинки у садочку, який вона відвідувала, в тому числі, і коли її мати була поряд з нею, не змінився. А сам факт проживання матері окремо від дитини з певного часу не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав, а може свідчити тільки про відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування чи різних світоглядів. Проведене психологічне дослідження також не може слугувати доказом винної поведінки відповідачки та умисного ухилення її від виконання своїх материнських обов`язків, оскільки у ньому такого не встановлено, а серед іншого вказано, що у житті дитини мала місце психотравмуюча подія, однак така потребує додаткового діагностування.Тобто які саме обставини передували психотравмуючій події та що саме вплинуло на дівчинку: чи то ставлення мами до неї, чи то переїзд мами, не встановлено, адже таке не досліджувалося. Натомість дитина, як в ігровій формі з психологом, так і в судовому засіданні, вказувала, що мама була добра, пригадувала, як вона доглядала за нею, як і зазначала, що така була сумною, бо її ображали, деколи кричала. Щодо показів свідків, які зводилися до того, що, коли відповідачка була присутня біля дитини, остання була замкнута та агресивна, а коли вона поїхала - дитина стала веселою та комунікабельною, то до таких суд ставиться критично, оскільки відкритість чи закритість дитини у ранньому віці залежить не тільки від ставлення оточуючих до неї, а й від вікових особливостей самої дитини. Так, криза одного року - досить виснажливий для батьків період, оскільки дитина часто голосно кричить, може кинутися на підлогу, плакати, тупати ногами. Криза трьох років - це початок процесу становлення особистості дитини та її самооцінки. В поведінці часто проявляється негативізм (відмовляється робити щось не тому що, не хочеться, а тому що попросили), упертість (наполягає не тому що сильно хочеться чогось, а тому що він цього зажадав), норовистість (прихований бунт проти того, з чим дитина мала справу раніше), протест-бунт (війна з усіма, часті сварки з батьками), свавілля (все хоче робити сам, навіть якщо не вміє), знецінення (може кидати, рвати ще недавно улюблені предмети, обзиватися), деспотизм (намагається проявити владу над оточуючими). Як встановлено в судовому засіданні, майже до досягнення дитиною чотирьох років відповідачка проживала з нею і саме на цей період припали вказані кризові періоди. Тому оскільки кожна дитина індивідуальна і кризові періоди можуть протікати по-різному, тому про ті ситуації, про які вказували свідки (дитина кричала, була замкнута, не ішла на контанкт), можливо, і мали місце, але доказів того, що така поведінка була причиною саме неналежного виконання материнських обов`язків, а не була зумовлена особливістю перебігу кризових перодів у житті дитини, не надано. На даний час дитині виповнилось більше п`яти років, відповідно і поведінка її зазнала змін (дитина стала відкритою, веселою, комунікабельною). Щодо неналежного виконання відповідачкою свого обов`язку зі сплати аліментів, то вказана обставина сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав, про що вказано Верховним Судом у постанові від 25 листопада 2022 року у справі № 308/9081/21 (провадження № 61-8290св22). Крім того, як встановлено під час розгляду справи, рішення про стягнення аліментів з відповідачки було ухвалено у її відсутності, за час перебування її за кордоном та направлялось за відомим останнім місцем її реєстрації, яким є місце проживання позивача, та де відповідачка була відсутня. На даний час заборгованість за аліментами погашена станом на 10.10.2023 до 884,88 грн (на вказану дату стягнуто алміментів на суму понад 21000 гивень). Також відповідачка купляла для дитини речі, заперечує проти позбавлення її батьківських прав, що свідчить про її інтерес до дитини та небажання розривати з нею спілкування. Також, як вбачається з висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням № 51 від 09.05.2023 «Про розгляд питання органу опіки та піклування", орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . Даний висновок та рішення є належним чином вмотивованим та позивачем не оскаржувалися. Проаналізувавши всі надані докази по справі в їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав щодо дитини, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, враховуючи найкращі інтереси дитини, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат: частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, відповідно відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача понесених ним витрат на оплату судового збору та витрат на надання професійної правничої допомоги. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed