Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

28 липня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, третя особа Четверта Дніпровська державна нотаріальна контора, в якій просив: встановити факт того, що [PERSON] постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини; визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла рідна тітка позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на домоволодіння [ADDRESS] , яке належало останній на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27.09.2000 року. Після смерті тітки позивач є єдиним спадкоємцем 5 черги спадкування за законом, який протягом встановленого законом строку прийняв спадщину, відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, адже постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, доглядав за тіткою, займався похованням, поминальними обідами тощо. В 16 років позивач переїхав проживати до тітки та починаючи з 1991 року постійно проживав з [PERSON] у домоволодінні [ADDRESS] . Коли позивач звернувся до Державного нотаріуса Четвертої ДДНК Шугаєвої Н.С., йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що йому необхідно звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Законодавець пов`язує факт прийняття спадщини не з реєстрацією місця проживання, а лише з постійним проживанням разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини й відповідно, якщо особа була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте не проживала з ним, вона вважається такою, що спадщину не прийняла. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. 23 жовтня 2023 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 26 травня 2023 державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском терміну на прийняття спадщини, згідно ст. 1272 ЦК України, у зв`язку з неподанням заяви про прийняття спадщини, оформленої належним чином в строк до 6 місяців з дня смерті спадкодавця, та у зв`язку з недоведеністю факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини [PERSON] з його тіткою [PERSON] , померлою [INFO] , та роз`яснено право на звернення до суду. Відповідно до акту від 13 липня 2023 року, наданого в якості доказу про постійне проживання без реєстрації, неможливо встановити, з якого саме періоду позивач [PERSON] проживав зі спадкодавцем. Інших доказів щодо проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини до суду не надано. Дніпровська міська рада вважає, що факт постійного проживання зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини позивачем не доведено, а отже позовна заява не підлягає задоволенню. У зв`язку з викладеним просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовної заяви. Представник позивача\~ [PERSON] \~в судове\~засідання не з`явився,\~надав суду\~заяву з\~проханням розглядати\~справу за\~його відсутності,\~позовні вимоги\~підтримує та\~просить позов\~задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, від представника [PERSON] до суду надійшло клопотання, в якому він просив провести розгляд справи без фіксації процесу. У відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Представник третьої особи - Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без її участі та прийняти рішення у відповідності до вимог законодавства. Допитана в судовому засіданні 12 жовтня 2023 року в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є її сусідом навпроти, який проживає у будинку [ADDRESS] . На теперішній час [PERSON] проживає сам, а раніше проживав за цією адресою з рідною тіткою - [PERSON] . Однак, у 2013 році [PERSON] померла. Вона іноді доглядала за [PERSON] , коли остання ще була жива. На момент смерті [PERSON] проживала у будинку [ADDRESS] разом з позивачем [PERSON] , проживали вони вдвох. Похованням [PERSON] займався позивач. [PERSON] була одинокою, окрім племінника, у неї більше нікого не було. Допитаний в судовому засіданні 12 жовтня 2023 року в якості свідка [PERSON] суду повідомив, що позивач [PERSON] є його батьком. [PERSON] була рідною сестрою його діда [PERSON] . [PERSON] померла приблизно 10 років тому. За життя [PERSON] в будинку [ADDRESS] проживали його батько [PERSON] та тітка батька [PERSON] . На момент смерті [PERSON] його батько також проживав разом з [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 27 вересня 2000 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А., зареєстрованого в реєстрі за № 2-2961 (а.с. 8), за [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відповіддю Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради № 3946 від 20 квітня 2023 року, станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] містяться відомості про право власності в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 вересня 2000 року, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 2-2961, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДМР та записаного в реєстрову книгу № 630 за реєстровим № 2269-591 (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 8591 (а.с. 7). Відповідно до\~ч. 1 ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначено\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1223 ЦК України\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У позовній заяві позивач [PERSON] наполягав на тому, що він є рідним племінником [PERSON] , яка померла [INFO] , та на час відкриття спадщини він постійно проживав разом з останньою, а отже є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом щодо майна померлої [PERSON] . Так, у частині 1 статті 1265 ЦК України закріплено, що у п`яту\~чергу право\~на спадкування\~за законом\~мають інші\~родичі спадкодавця\~до шостого\~ступеня споріднення\~включно,\~причому родичі\~ближчого ступеня\~споріднення усувають\~від права\~спадкування родичів\~подальшого ступеня\~споріднення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у м. Дніпропетровську, що підтверджується його паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 03 травня 2001 року (а.с. 51). Батьками позивача [PERSON] згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 жовтня 1975 року Ленінським відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 3566, є: батько: [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 12). Батько позивача - [PERSON] мав рідну сестру - [PERSON] , що підтверджується Архівними довідками від 06 квітня 2023 року, виданими Державним архівом Дніпропетровської області (а.с. 40, 41), а також актовими записами про народження [PERSON] а (а.с. 41 (зворотній бік)) та [PERSON] (а.с. 40 (зворотній бік)), з яких вбачається, що їх батьком був [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] є рідним племінником [PERSON] , яка померла [INFO] . Частиною 1 статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. За таких обставин суд вважає встановленим той факт, що позивач є спадкоємцем п`ятої черги спадкування, оскільки померла спадкодавець доводилася позивачу рідною тіткою. На час відкриття спадщини, тобто станом на 14 грудня 2013 року, [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-4337 від 13 квітня 2023 року (а.с. 45 (зворотній бік)). У вказаній відповіді також зазначено, що інші зареєстровані особи за адресою: [ADDRESS] на день смерті [PERSON] відсутні. При цьому, [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , був зареєстрований за іншою, ніж спадкодавець, адресою, а саме, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5-4338 від 13 квітня 2023 року (а.с. 45). Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] просив встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, посилаючись на те, що він хоча і був зареєстрований за іншою адресою, однак фактично на день смерті [PERSON] постійно проживав з нею за адресою: [ADDRESS] , тобто на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті рідної тітки [PERSON] . Так, згідно з Актом від 13 липня 2023 року, складеним [PERSON] (яка проживає за адресою [ADDRESS] ), [PERSON] (яка проживає за адресою [ADDRESS] ) та [PERSON] (який проживає за адресою [ADDRESS] ), підписи яких підтверджені головою квартального комітету № 3 [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , мешкав з [PERSON] і доглядав за нею до смерті [INFO] (а.с. 11). Допитані під час розгляду справи свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили, що на момент смерті [PERSON] , тобто станом на [INFO] , разом з останньою за адресою: [ADDRESS] постійно проживав [PERSON] . Вказані свідки повідомили, що [PERSON] та [PERSON] проживали вдвох. На користь факту проживання [PERSON] разом з рідною тіткою [PERSON] на момент смерті останньої свідчить також і те, що саме позивач займався похованням [PERSON] , на підтвердження чого надане свідоцтво про поховання серії [NUMBER] , видане Комунальним підприємством «Ритуальна служба» Дніпропетровської міської ради саме на ім`я [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до абз. 4 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Пунктом 12 частини 1 статті 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи це внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи. Суд виходить з того, що реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. На підставі вищевикладеного суд зазначає, що сама по собі реєстрація місця проживання спадкодавця за іншою адресою на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України\~про неприйняття спадщини спадкоємцями, які на час відкриття спадщини фактично проживали разом зі спадкодавцем у одному будинку за однією і тією ж адресою. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи все вищенаведене суд вважає встановленим той факт, що [PERSON] , [INFO] , на час смерті своєї тітки - [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] , хоча і був зареєстрований за іншою адресою. За таких обставин суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] про\~встановлення факту\~його постійного\~проживання з померлою [INFO] [PERSON] на час відкриття спадщини, є обґрунтованими та доведеними, а отже підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк з відповідною заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його тітки [PERSON] , не звертався. 09 травня 2023 року [PERSON] , діючи від імені [PERSON] , звернувся до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою № 869 про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37). На підставі вищевказаної заяви Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою 09 травня 2023 року було заведено спадкову справу № 272/2023 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 36-58). Однак, постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 травня 2023 року [PERSON] , який діє від імені [PERSON] , було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] після [PERSON] , померлої [INFO] . З вказаної постанови вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що [PERSON] пропущено термін на прийняття спадщини після тітки [PERSON] , померлої [INFO] , згідно ст. 1272 ЦК України, а саме: [PERSON] не подано заяву про прийняття спадщини, оформлену належним чином, в строк до 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, та [PERSON] не був зареєстрований разом зі спадкодавцем [PERSON] на день її смерті. Факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті не підтверджено. У зв`язку з викладеним позивач [PERSON] з метою захисту своїх спадкових прав, звернувся до суду з даною позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.\~\~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно зі\~ст. 328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до\~ст. 1217 цього ж Кодексу. Відповідно до положень ст. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З заявою про відмову від спадщини після смерті [PERSON] позивач не звертався та на підставі ст. 1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину у встановленому законом порядку та набув право на спадкування спадкового майна, що залишилося після смерті його тітки. Враховуючи те, що [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] постійно проживали разом за адресою: [ADDRESS] , але у встановленому законом порядку не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене нерухоме майно, суд приходить до переконання, що право позивача на спадкування спірного домоволодіння підлягає захисту в судовому порядку. Оскільки, [PERSON] в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на домоволодіння [ADDRESS] . При цьому, наведені у відзиві на позовну заяву заперечення сторони відповідача в частині недоведеності позивачем факту його постійного проживання зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, суд до уваги не приймає та відхиляє. Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що вимога про проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини стосується спадкоємців четвертої черги спадкування за законом (стаття 1264 ЦК України), в той час як позивач у позовній заяві наполягав на тому, що після смерті тітки він є спадкоємцем саме п`ятої черги спадкування за законом, а відповідно до частини 1 статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Оцінюючи у\~сукупності усі\~інші аргументи\~сторін,\~наведені ними\~в обґрунтування\~своїх вимог\~або заперечень,\~суд до\~уваги їх\~не бере,\~оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1258, 1265, 1268, 1270, 1272, 1296 ЦК України та

Outcome: approved