Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

Позивач АТ «КБ «Глобус» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 13.11.2017 року між банком та відповідачем було укладено Договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети №115 від 21.11.2017 на приєднання до вказаного договору, відповідно до умов якого банком відкрито позичальнику картковий рахунок № [NUMBER] за програмою кредитування овердрафт "Запасочка" для фізичних осіб клієнтів ПАТ "КБ "Глобус" на наступних умовах: сума ліміту овердрафту у розмірі 10 000,00 грн., строк дії ліміту овердрафту 24 місяці з 21.11.2017 року по 19.11.2019 року, з фіксованою процентною ставкою у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 36,00 % річних. Позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згiдно iстотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмiрi, встановленому договором. Однак відповідач не виконує взяті на себе обов`язки по погашенню кредиту, в зв`язку з чим станом на 27.07.2023 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 44 545,18 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 23 946,89 грн., простроченої заборгованості по процентам - 20 598,29 грн. У зв`язку з тим, що позичальник не виконав свої зобов`язання по Договору, банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, та отримав виконавчий напис № 2129 від 11.05.2019 року про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості у сумі 27 171,71 грн. Однак, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.10.2022 у цивільній справі № 756/2283/22, виконавчий напис вчинений 11.05.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, зареєстрований в реєстрі № 2129 щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 171,71 грн., визнано таким що не підлягає виконанню у зв`язку з ненаданням Банком оригіналу нотаріально посвідченого договору. Позивач звернувся до Відповідача з вимогою №1-553 від 20.01.2023 про стягнення заборгованості станом на 20.01.2023 у сумі 44 545,18 грн., але дана вимога була залишена відповідачем без задоволення. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. У відзиві на позов відповідач зазначив, що позовна заява необґрунтована та така, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Наголошує, що немає доказів, що Договір підписаний обома сторонами, графічні підписи сторін в анкеті-заяві не засвідчені печаткою банку, вважає, що рахунки та дані, які не були погоджені з позичальником, пеню, пеню в період карантину належить виключити з розрахунків, крім того застосувати строк позовної давності, який сплив 19.11.2022 року. З цих підстав відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13.11.2017 між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної карти шляхом подачі заяви - анкети №115 на приєднання до вказаного договору. За цим договором банком відкрито позичальнику картковий рахунок № [NUMBER] за програмою кредитування овердрафт «Запасочка» для фізичних осіб на наступних умовах: сума ліміту овердрафту 10 000,00 грн, строк дії ліміту овердрафту 24 місяці з 21.11.2017 по 19.11.2019, фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 36,00% річних, процентна ставка в пільговий період кредитування 0,000001% річних (а.с. 32). Підписанням цієї заяви відповідач підтвердив, що акцептує публічну пропозицію Банку на укладання Договору споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб, яка розміщена на сайті Банку globusbank.com.ua в повному обсязі з урахуванням Умов і правил надання банківських послуг, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого відповідач підтверджує та зобов`язується виконувати умови. Договір вважається укладеним з моменту отримання Банком заповненої та підписаної відповідачем заяви-анкети на приєднання до договору. Тобто, що між сторонами у справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що у підписаній відповідачем Заяві-анкеті визначені всі істотні умови кредитного договору встановлені ст. 1054 ЦК України. За умовами кредитного договору АТ «КБ «Глобус» надало [PERSON] кредит, а той зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування частинами протягом строку дії дозволеного овердрафту, який був пролонгований банком. За змістом статті 634 ЦК УКраїни договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином. Відповідач належним чином умови договору не виконував в результаті чого Банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, та отримав виконавчий напис № 2129 від 11.05.2019 року про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості у сумі 27 171,71 грн. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.10.2022 у цивільній справі № 756/2283/22, виконавчий напис вчинений 11.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, зареєстрований в реєстрі №2129 щодо стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 171,71 грн., визнано таким що не підлягає виконанню. У зв`язку з невиконання відповідачем вимог договору, у Відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 27.07.2023 становить 44 545,18 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом 23 946,89 грн, та прострочена заборгованість за процентами 20 598,29 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, доводи обох сторін, суд вбачає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану кредитну заборгованість. Доводи відповідача щодо застосування до позовних вимог позовної давності, суд відхиляє з огляду на таке. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу. До вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором застосовується загальна позовна давність. 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Крім того 15.03.2022 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено зокрема пунктом 19 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Відтак, АТ «КБ «ГЛОБУС» звернулося до суду в межах строку позовної давності. Вiдповiдно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2 684 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24 січня 2019 року у справі № 922/15944/17, яка на підставі положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має ураховуватися судом при застосуванні відповідних норм. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини друга-четверта статті 137 ЦПК України). Позивачем на підтвердження надання правничої допомоги на суму 6000,00 грн, долучено до матеріалів справи наступні копії документів: договір № 051222 про надання професійної (правничої) допомоги від 05 грудня 2022 року; акт № 115 прийому-передачі послуг за Договором № 051222 про надання професійної правничої (правової допомоги) від 05 грудня 2022 року від 27 липня 2023 року, відповідно до якого вартість обсягу наданих послуг становить 6000,00 грн. та платіжну інструкцію від 06 липня 2023 року на суму 6000,00 грн про оплату послуг професійно правової допомоги; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 46-52). Верховний Суд дотримується позиції (постанови КГС ВС від 07 серпня 2018 року у справі № 916/1283/17, від 30 липня 2019 року у справі № 902/519/18), що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених вимогами процесуального законодавства. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Верховний Суд у своїх рішеннях зазначив, що для визначення суми відшкодування необхідно керуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі № 910/21570/17, від 14.11.2018 року у справі № 921/2/18, додаткова постанова КГС ВС від 11.12.2018 року у справі № 910/2170/18, від 10.10.2019 року у справі № 909/116/19, від 18.11.2021 року у справі № 910/15621/19, постанова ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: approved