Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] з яким вона проживала у [ADDRESS] по день його смерті. З метою прийняття спадщини звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, однак постановою від 07 квітня 2023 року державним нотаріусом відмовлено у видачі зазначеного свідоцтва на підставі того, що нею пропущено строк прийняття спадщини та не надано документів, що підтверджують спільного проживання. Ухвалою суду від 08.06.2023 по справі відкрито провадження. Заявник [PERSON] та її представник адвокат Нестеренко А.В. заяву підтримують, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не прибув. Представник суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутністю Не заперечують проти задоволення заяви. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились. Надали заяву в якій не заперечують проти її задоволення Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого 21 лютого 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Суми). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема частку квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] Постановою державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріального округу Сороколат І.О. від 07.04.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого [PERSON] , оскільки пропущений строк прийняття спадщини та не надано документів, що підтверджують спільного проживання. Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Факт, що просить встановити заявник, має юридичне значення, необхідно для прийняття спадщини. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.ст.1261,1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно ч.1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 3ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогост.1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Зі ч. 5ст. 1268 ЦК України постає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1273 цього кодексу передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Згідно п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Із п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України постає, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Відповідно до п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця про- живав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Місце реєстрації проживання спадкодавця на момент смерті був будинок [ADDRESS] . Згідно акту складеного 22.05.2023 року та засвідченого підписами, [PERSON] без реєстрації. дійсно проживала у будинку [ADDRESS] разом з [PERSON] з 2002 року і по теперішній час Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, факт постійного проживання [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] за адресою: будинку [ADDRESS] до дня смерті останнього. Таким чином суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] на час смерті [PERSON] проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК), підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18). Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем , про який просить заявник. Оскільки строк звернення спадкоємця, який фактично прийняв спадщину до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини строком не обмежена, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, а встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказану заявником вимогу обґрунтованою. Судові витрати віднести на рахунок заявника

Outcome: approved