Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, [PERSON] про зміну договору найму житлового приміщення у зв`язку зі смертю наймача, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської Ради народних депутатів № 86 від 12.04.1989 року її діду - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , було видано ордер серії АБ № 000203 від 14.04.1989 року на право зайняття житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , площею 31,2 кв.м. На підставі ордеру було укладено договір найму житлового приміщення, примірник якого втрачено дідусем. Станом на сьогодніщній день дана квартира не є приватизована. У вищезазначеній квартирі вона була зареєстрована з дня народження, [INFO] , по [INFO] . Однак її, малолітню дитину, в силу незалежних причин, було знято з реєстрації разом із матір`ю, яка у зв`язку із сімейними обставинами змінила місце реєстрації. У 2007 році вона вступила до Івано-Франківського державного коледжу технологій та бізнесу і з того часу протягом 15 років постійно проживає у вказаному житлі, а саме у квартирі [ADDRESS] . У це помешкання вона поселилася знову зі згоди діда на умовах постійного члена сім`ї наймача. Жоден із зареєстрованих осіб у квартирі не заперечував проти її проживання та не чинив їй ніяких перешкод. З дідом вони вели спільне господарство, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки, разом здійснювали ремонтні роботи у квартирі, проводили оплату за житло та комунальні послуги, продукти харчування були спільними. Отже, вона була найближчим та повноцінним членом його сім`ї до дня смерті. На час смерті діда вона проживала з ним одна. Іншого житла у неї немає. У період з 2007 року по 2019 рік нею та дідусем неодноразово робились спроби зареєструвати її фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , однак непроживання того чи іншого зареєстрованого за місцем реєстрації у квартирі створювало перешкоди та унеможливлювало здійснення реєстраційної процедури. У квартирі на даний момент зареєстрованим значиться тільки [PERSON] , син померлого дідуся, який з початку 2018 року без поважних причин не проживає за місцем реєстрації. Місце його фактичного проживання невідоме. Тобто він добровільно, з власної волі, покинув житлове приміщення, забрав усі особисті речі, у тому числі свій екземпляр ключів від вхідних дверей та з того часу жодного разу у квартирі не з`являвся. Перешкод у користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинив. Отже, [PERSON] не проявляє жодного інтересу до житла, ним взагалі не цікавиться, участі в його утриманні та ремонті не бере й ніколи не оплачував комунальні послуги. Однак відповідач [PERSON] самостійно не знімається з місця реєстрації, чим постійно унеможливлює оформлення субсидії на оплату комунальних послуг, розмір яких без призначення такої є непосильним тягарем для неї - інваліда першої групи. Також позивач зазначає, що [PERSON] , постійно зловживаючи алкогольними напоями, систематично влаштовував у квартирі бійки, скандали, конфлікти, сварки з дідусем та нею. Його протиправна поведінка негативно вплинула на їхній стан здоров`я. Вищенаведені обставини є підставами для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. 22.06.2021 року вона вкотре звернулася на ім`я міського голови м. Івано-Франківська із заявою про здійснення реєстрації її фактичного місця проживання за адресою: [ADDRESS] , яку було скеровано для розгляду в управління реєстраційних процедур виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради. 15.07.2021 року до неї надійшла поштовою кореспонденцією відповідь, якою фактично відмовлено у задоволенні її вищевикладеного звернення із грубим порушенням строку, встановленого законом, для вирішення вказаного питання, без належного обґрунтування, без зазначення будь-яких мотивів відмови та порядку оскарження прийнятого рішення. Також відповідачем роз`яснено обов`язок подати документи, що підтверджують право на проживання у житлі: ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього. Крім цього їй рекомендовано у випадку відсутності зазначених документів у разі смерті основного квартиронаймача подати рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про переоформлення договору найму житлового приміщення. Також слід зазначити, що виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради листом № П/12558 від 03.08.2021 року їй відмовлено у переукладенні, зміні чи переоформленні договору найму на вищевказане житло у зв`язку з відсутністю реєстрації та невизнанням її наймачем та членом дідової сім`ї. Тобто, за логікою виконавчого комітету фактично у даному випадку через відсутність реєстрації вона не може переукласти, змінити чи переоформити договір найму житлового приміщення, без якого, у свою чергу, не може отримати реєстрацію свого постійного місця проживання. Відтак, позовними вимогами позивач просить визнати її наймачем квартири [ADDRESS] за раніще укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача, [PERSON] , у зв`язку з його смертю; визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] ; стягнути судові витрати з відповідачів. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали у повному обсязі заявлені позовні вимоги. Просять задовольнити позов. Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав відсутності у позивача відповідних доказів, що підтверджують право на проживання у житлі. Щодо втрати права користування житлом вважають що вимогу може заявляти орган місцевого самоврядування, а не позивач. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. 12.04.1989 року, на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської Ради народних депутатів № 86 від 12.04.1989 року, [PERSON] , [INFO] , було видано ордер серії АБ № 000203 від 14.04.1989 року на право зайняття житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , площею 31,2 кв.м. Склад сім`ї: [PERSON] дружина, [PERSON] дочка, [PERSON] дочка, [PERSON] син, [PERSON] син (а.с. 6). У поквартирній карточці на квартиру [ADDRESS] зазначено, що [PERSON] ,1992 року народження зареєстрована у вказаному приміщенні (а.с. 7). [INFO] помер [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] є дідусем позивачки (а.с. 10, 11, 12). Відповідно до Актів обстеження факту проживання гр. [PERSON] , [INFO] , від 01.03.2019, 01.07.2019, 02.10.2019, комісією у складі мешканців будинку [ADDRESS] встановлено факт проживання позивачки у квартирі [ADDRESS] з 2007 року (а.с. 15-17). Нотаріально засвідченою заявою від 14.05.2021 року гр. [PERSON] та гр. [PERSON] стверджують, що громадянка [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 27). Також, Актами комісією у складі мешканців будинку [ADDRESS] від 01.03.2019, 01.07.2019, 02.10.2019 встановлено факт непроживання гр. [PERSON] , [INFO] , з лютого 2018 року у квартирі [ADDRESS] (а.с. 18-20). Заявою, зареєстрованою 22.06.2021 року, [PERSON] звернулася на ім`я міського голови м. Івано-Франківська із заявою про здійснення реєстрації її місця проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Згідно листа виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 07.07.2021 № П/11822 позивачку повідомлено про необхідність надання ордеру на дане житло, у разі смерті основного квартиронаймача, рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про переоформлення договору найму житлового приміщення та згода всіх зареєстрованих осіб в ньому, а у разі відсутності зазначених документів рішення суду, яке набрало законної сили про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього (а.с. 22-23). 20.07.2021 [PERSON] подала заяву на ім`я міського голови м. Івано-Франківська про укладення з нею договору найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24-25). Листом № П/12558 від 03.08.2021 року виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради повідомлено про відсутність законних підстав для переукладення договору найму, оскільки право на переукладення договору найму житлового приміщення мають ті громадяни, які є членами сім`ї основного квартиронаймача, зареєстровані та проживають у даному помешканні (а.с. 26). Як вбачається з довідки Братишівського старостинського округу від 20.10.2021 № 395, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але з 01.09.2007 року проживала без реєстрації в [ADDRESS] (а.с. 28). Позивач є інвалідом І групи «Б» загального захворювання, потребує стороннього догляду (а.с. 30). Згідно з частиною першою статті 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Частинами першою та другою статті 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до частин першої та другої статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, в осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК України). Відповідно до статті 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Вказаний правовий висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс12, а також у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 182/8114/15-ц (провадження № 61-31069св18). Таким чином,\~ статті 106 ЖК України\~ передбачає, що у разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку, тому суд вважає, що зазначена правова норма прямо передбачає такий спосіб захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача як визнання його наймачем житлового приміщення замість померлого наймача, членом сім`ї якої він був. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] був основним квартиронаймачем вищевказаного жилого приміщення. Відповідно до виписки із будинкової книги у даній квартирі була зареєстрована серед інших позивачка [PERSON] , [INFO] , з моменту народження по [INFO] . У 2007 році позивач вступила до Івано-Франківського коледжу технологій та бізнесу, що підтверджується додатком до диплома про вищу освіту серія ВА № 39194458 від 30.06.2010 року. Як підтверджується актами обстеження факту проживання [PERSON] у спірному житлі від 01.03.2019 року, 01.07.2019 року, 02.10.2019 року, складеними комісією у складі мешканців будинку [ADDRESS] , остання постійно проживає за вказаною адресою з 2007 року. Зазначене засвідчене і нотаріально посвідченою письмовою заявою [PERSON] та [PERSON] від 14.05.2021 року, а також довідкою Братишівського старостинського округу № 1 Тлумацької міської ради № 395 від 20.10.2021 року. Про факт проживання позивачки у спірному житлі підтверджує і довідка Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 347 від 03.05.2022 року, а також Акт обстеження квартири [ADDRESS] від 11.08.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 810, ст.ст. 811, 814, ч.ч. 1, 3 ст. 815, ч.ч. 1, 4. ст. 816, ч. 1 ст. 821 ЦК України, які регулюють правовідносини саме найму житла, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі. Згідно з статті 824 Цивільного кодексу України, на вимогу наймача та інших осіб, які постійно проживають разом з ним, та за згодою наймодавця наймач у договорі найму житла може бути замінений однією з повнолітніх осіб, яка постійно проживає разом з наймачем. У разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. Згідно ст. 815 ЦК України, наймач зобов`язаний\~ використовувати\~ житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач\~ зобов`язаний\~ самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше н е встановлено договором найму. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст. ст. 379, 382 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Згідно з п. 5 п. б ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить ведення обліку відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням. Крім того, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, що передбачено ст. 61 ЖК України. Предметом договору найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (ст. 63 ЖК України). Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. У зв`язку з вищенаведеним, виходячи з того, що [PERSON] \~ вселилася у спірну квартиру на законних підставах, як член сім`ї наймача, продовжує проживати в ній, сплачує комунальні послуги, доглядає за житлом, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині про визнання позивача наймачем спірної квартири за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача - [PERSON] , у зв`язку з його смертю. Стосовно вимоги позову про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд зазначає наступне. Позивачка покликалася на те, що відповідач [PERSON] , який є сином померлого дідуся, на даний час значиться зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] . З початку 2018 року [PERSON] без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, місце його фактичного проживання невідоме. Відповідач не проявляє жодного інтересу до житла, ним взагалі не цікавиться, участі в його утриманні та ремонті не бере й ніколи не оплачував комунальні послуги. Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). У відповідності з положеннями статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням вищенаведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, під час розгляду спору суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити у задоволенні позову. Судом враховано, що з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, можуть звертатися наймач, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, а також власники жилого будинку (квартири). Тобто, на стороні позивача можуть виступати власник житлового приміщення, наймач, члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню (статті 73-75 ЖК України). У даному випадку вимога про втрату права на користування житловим приміщенням заявлена [PERSON] особою, яка однією з позовних вимог цього позову оспорює право визнання її наймачем квартири [ADDRESS] , за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача - [PERSON] , у зв`язку з його смертю. На час звернення з позовними вимогами, позивачка не є власником чи наймачем житлового приміщення, відтак така позовна вимога заявлена неналежним позивачем передчасно. А відтак, позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , задоволенню не підлягають. Згідно статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 496 грн. 20 коп. з кожного. На\~ підставі\~ викладеного та

Outcome: partial