Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . За життя мати не склала заповіту. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку (літ.А), загальною площею 51,6 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м.; з надвірними будівлями: літньою кухнею (літ.Б), вбиральню (літ.В), підвалом (літ.Г), літньою кухнею (літ.Д), спорудженнями № 1-4, І, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М. 22 листопада 1995 року, реєстровий № 1-5355. В передбачений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, а саме - 28 вересня 2022 року, він звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Апалькова Є.В. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 236/2022. Однак, в правовстановлюючому документі матері (свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою 22 листопада 1995 року, реєстровий № 1-5355) на вказаний вище житловий будинок адреса будинку зазначена: [ADDRESS] . При цьому, адресою реєстрації постійного місця проживання матері до дня смерті значилась адреса: [ADDRESS] . Приватний нотаріус Апальков Є.В., в процесі перевірки даних в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, встановив, що право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за іншою особою, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 10 грудня 1992 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51254212229. Сусіди матері, будинок яких знаходиться зліва від будинку його матері, мають, згідно їхніх документів, адресу будинку: [ADDRESS] , отже, будинок його матері має адресу: [ADDRESS] . У зв`язку з даною обставиною та відсутністю реєстрації вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М. 22 листопада 1995 року, реєстровий № 1-5355, яке є правовстановлюючим документом матері на житловий будинок з надвірними будівлями, в Нікопольському БТІ, приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Апальков Є.В. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 червня 2023 року, вих. № 321/02-31 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями розташований за адресою: [ADDRESS] , який залишився після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . З метою впорядкування адреси будинку, який залишився після смерті матері, він звернувся до Покровської сільської ради з відповідною заявою і, на підставі рішення виконавчого комітету Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 15 серпня 2023 року за № 167, було впорядковано адресу будинку та присвоєно належному матері житловому будинку адресу: [ADDRESS] . Щодо відсутності в Нікопольському БТІ реєстрації права власності його матері на вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями, зазначає наступне. 22 листопада 1995 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було посвідчене державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М. 22 листопада 1995 року, реєстровий № 1-5355. З даним свідоцтвом його мати повинна була звернутись до Нікопольського МБТІ для реєстрації свого права власності, але з невідомих причин вона цього не зробила, тому до цього часу, згідно реєстрових книг НРБТІ, право власності на будинок зареєстроване за батьком [PERSON] , що підтверджується довідкою КП «Нікопольське районне бюро технічної інвентаризації» ДОР № 235 від 01.09.2023 року. Є очевидним, що свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М. 22 листопада 1995 року, реєстровий № 1-5355, є правовстановлюючим документом [PERSON] на зазначений житловий будинок, який його мати прийняла як спадщину після смерті батька [PERSON] , який увійшов до складу спадщини після смерті матері. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, він змушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності на житловий будинок (літ.А), загальною площею 51,6 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., з надвірними будівлями: літньою кухнею (літ.Б), вбиральнею (літ.В), підвалом (літ.Г), літньою кухнею (літ.Д), спорудженнями № 1-4, І, розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позивач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, при цьому, 13 листопада 2023 року від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав та на їх задоволенні наполягав (а.с.67) Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання також не прибув, при цьому, 16 жовтня 2023 року на адресу суду подав заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити за їх відсутності та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.36). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами\~ ст.89 ЦПК України,\~\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено судом, [PERSON] позивачу доводиться матір?ю, про що свідчить актовий запис № 12, складений 28 лютого 1969 року Покровською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.8). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить актовий запис № 21, складений 19 квітня 2022 року Відділом центру надання адміністративних послуг «Покровської сільської ради» Нікопольського району Дніпропетровської області (а.с.4). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , що свідчить про той факт, що після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку (літ.А), загальною площею 51,6 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м.; з надвірними будівлями (літня кухня (літ.Б), вбиральня (літ.В), підвал (літ.Г), літня кухня (літ.Д), спорудження № 1-4, І), розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М. 22 листопада 1995 року, реєстровий № 1-5355 (а.с.9). 28 вересня 2022 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Апалькова Є.В. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 236/2022. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою від 16 червня 2023 року у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, виходячи з наступного. Так, в правовстановлюючому документі матері позивача (свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому Першою Нікопольською державною нотаріальною конторою 22 листопада 1995 року, реєстровий № 1-5355) на зазначений житловий будинок адреса знаходження будинку: [ADDRESS] . При цьому, адресою реєстрації постійного місця проживання матері до дня смерті значилась: [ADDRESS] . Приватний нотаріус Апальков Є.В., в процесі перевірки даних в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, встановив, що право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за іншою особою, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 10 грудня 1992 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 51254212229. Сусіди спадкодавиці, будинок яких знаходиться зліва від будинку матері позивача, мають, згідно їхніх документів, адресу: [ADDRESS] . Позивач, з метою впорядкування адреси будинку, який залишився після смерті матері, звернувся до Покровської сільської ради з відповідною заявою і, на підставі рішення виконавчого комітету Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 15 серпня 2023 року за № 167, було впорядковано адресу будинку та присвоєно належному спадкодавиці житловому будинку адресу: [ADDRESS] (а.с.20). На думку позивача, відсутність в Нікопольському РБТІ реєстрації права власності [PERSON] на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями обумовлюється тим, що, отримавши 22 листопада 1995 року свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було посвідчене державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Пахомовською Ж.М. 22 листопада 1995 року, реєстровий № 1-5355 спадкодавиця повинна була звернутись до Нікопольського МБТІ для реєстрації свого права власності, однак, дані дії вчинені нею не були, тому та на даний час, згідно реєстрових книг НРБТІ, право власності на будинок зареєстроване за [PERSON] , який позивачу доводиться батьком. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року\~зазначено, що обов"язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно. Таким чином, враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що спадкове майно належало спадкодавцеві на відповідній правовій підставі, факт належності доведений та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому оскільки позивач позбавлений можливості в іншому порядку, крім судового, позбавлений можливості успадкувати майно, яке належало його матері, суд вважає, що в силу положень вимог чинного законодавства право позивача підлягає судовому захисту, а позовні вимоги задоволенню.

Outcome: approved