Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

В позові вказано, що судовим наказом від 23/05/2023 присуджено стягнення аліментів з позивача на користь відповідача в розмірі 1/4 частини доходів позивача. Судом відмовлено в скасуванні судового наказу. Позивач проживає з батьками, які перебувають на його утриманні. У позивача є можливість сплачувати аліменти в сумі 4000 гривень. тому позивач просив суд зменшити розмір аліментів до 4000 гривень. В судовому засіданні позивач надав перед судом пояснення про те, що у нього на утриманні перебувають його батьки, також у нього є позашлюбна дитина, батьком якої він не записаний, яка перебуває в Іспанії з її матір?ю; має власні потреби, приймає ліки; сплачує комунальні платежі за дві квартири, одна з яких батьків, а друга його особиста, яку він придбав; сестра працює в Польщі; будь-яких виконавчих проваджень про стягнення аліментів з позивача на утримання інших дітей немає. В судовому засіданні відповідач заперечила позов та надала перед судом пояснення про те, що з батьками позивача прописана сестра позивача, яка в дійсності утримує його батьків, вона має високі доходи, працює закордоном; батьківства позивача за будь-якими дітьми, крім спільної дитини з відповідачкою за позивачем не зареєстровано; пояснення позивача, про те, що у нього є інші діти нічим не підтверджені; у відповідачки теж є власні батьки, яких вона утримує, а тому наявність у позивача батьків не звільняє від його обов?язку за визначеними аліментами; судом визначено аліменти в сумі 1/4 і нехай такий розмір і залишається; позивач погрожує відповідачці, здійснюючи на неї тиск задля зменшення розміру аліментів; судовий наказ на примусове виконання відповідач не подала, а отримує аліменти, які позивач сплатить самостійно; 5 місяців позивач не платив аліменти взагалі, а тому його обіцянки, що він буде їх сплачувати неправдиві; у позивача високий дохід і у нього є можливість сплачувати відповідні аліменти; у відповідача дохід значно менший, ніж у позивача; у позивача є неофіційні доходи, а тому у нього є можливість сплачувати аліменти із заробітної плати; дитина в даний період лікує зуби, на що потрібно здійснювати витрати; сестра позивача живе з його батьками і саме вона їх і утримує; позивач погрожує відповідачу та її батькам фізичною розправою. Відповідно до судового наказу від 23/05/2023 присуджено стягнення аліментів з позивача на користь відповідача в розмірі 1/4 доходів позивача. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином законом встановлено мінімальний розмір аліментів, які підлягають присудженню за безспірною формою судового розгляду в наказному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до\~пунктів 4,\~5\~частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 161 СК України судовий наказ видається за вимогою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Таким чином, судовий наказ про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини доходів не може бути скасовано за заявою боржника. Подавши позов про зменшення аліментів за судовим наказом, позивач фактично подав до суду звернення про скасування судового рішення, яким встановлено мінімальний розмір аліментів, який присуджується в безспірній формі в наказному провадженні. Таким чином, позов позбавлено будь-яких правових підстав, оскільки мінімальний розмір аліментів визначено законом в якості відповідної соціальної гарантії для утримання дитини тим з батьків, який не проживає з дитиною. Наявність у позивача батьків не визначене законом в якості підстави для зменшення розміру мінімальних аліментів, присуджених за судовим наказом. Крім цього, в судовому засіданні позивач надав перед судом пояснення про те, що він має можливість сплачувати комунальні платежі за обслуговування двох квартир одна з яких належить його батькам, в якій також проживає сестра позивача, яка має самостійні доходи і працює закордоном, а друга квартира за поясненням позивача придбана ним особисто. Отже, у позивача наявний дохід, який забезпечив йому придбання для себе квартири. Також в судовому засіданні відповідач надала перед судом пояснення про те, що незважаючи на те, що позивач належить до військовослужбовців, у нього наявні неофіційні доходи, що відомо відповідачці з тих підстав, оскільки вона проживала разом з позивачем. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов?язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов?язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: dismissed