Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Короткий виклад обставин справи: [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту набуття законної сили рішенням суду про розлучення і до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що сторони 20.09.2011 зареєстрували шлюб, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з даним позовом вказано те, що відповідач з часу розлучення (рішення суду 01.06.2022 року про розірвання шлюбу) проживає окремо, і за цей час з дитиною бачився лише декілька разів на зупинці громадського транспортну. Зазначає, що працює з відповідачем в одній установі, однак він жодного разу не поцікавився ні здоров?ям, ні успіхами в навчанні сина. Участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, не відвідував і не відвідує сина вдома, у школі, на тренуваннях. До будинку де проживає, відповідач заборонив дитині не тільки заходити а й навіть наближатись. Жодної матеріальної допомоги не надає. Син не отримав від батька жодного подарунку (навіть усного привітання) на день народження, та інші свята. Вона не має змоги у повному обсязі забезпечувати матеріально їх спільну дитину усім необхідним, так як син підростає, витрати на його виховання з урахуванням його фізичного, духовного та морального розвитку постійно зростають. Їх син активна дитина і займається футболом у ОКДЮСШ ФСТ «Україна», тому необхідні витрати на придбання спортивного одягу, взуття, спортивного інвентарю, поїздки на змагання. Вказано, що боржник взагалі не цікавиться сином, не приймає участі у його вихованні, дитина зростає цілковито під доглядом та опікою матері, тому змушена була звернутися до суду. Процесуальні дії по справі та заяви учасників справи: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.09.2023 вказану позовну заяву залишено без руху. 29.09.2023 позивачем усунуто зазначені в ухвалі недоліки. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.10.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання, повідомлялась належним чином. При цьому, 03.11.2023 року до суду від позивача [PERSON] поступила заява, згідно якої просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 03.11.2023 повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявсь належним чином, шляхом направлення судової повістки та SMS-повідомлення на його номер телефону, вказаний у позовній заяві, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення не подавав. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 червня 2022 року (справа №308/2062/22) шлюб, ухвалено: шлюб укладений 20.09.2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайоннного управління юстиції Закарпатської області (актовий запис № 388, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20.09.2011) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - розірвати. Відновити [PERSON] , [INFO] , дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , залишити проживати разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Стягнути із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , витрати зі сплати судового збору в розмірі 1984,80 грн (тисячу девятсот вісімдесят чотири грн 80 коп). З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16 грудня 2011 року вбачається що [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . [PERSON] , [INFO] та [PERSON] (син), [INFO] проживають разом за адресою: [ADDRESS] , район, що підтверджується довідкою про склад сім`ї виданої головою ОСББ «МЖК-96» 30.08.2023. Згідно довідки директора Обласної комплексної дитячо-юнацької спортивної школи ФСТ «Україна» Гартманн М.М. від 12.09.2023, така видана [PERSON] , [INFO] , про те, що він зарахований в ОКДЮСШ ФСТ «Україна» з 2019 року на відділення з футболу, де займається по теперішній час. Також до позовної заяви додано витяг з реєстру територіальної громади №2022/002413589, з якого слідує що місце проживання [PERSON] зареєстровано 25.12.2003 за адресою: [ADDRESS] . Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст.141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7\~ЗУ «Про\~державний бюджет\~України на\~2023\~рік» визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для дітей віком до 6 років - 2272 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Відповідно до ч.3\~ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180\~СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 0712.2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», №31111/04, § 54). Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. Із матеріалів\~справи вбачається, що шлюб між сторонами розірвано 01.06.2022 року, неповнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою ОСББ «МЖК-96», займається футболом. Також, при визначенні розміру аліментів суд враховує, вік дитини, і те що відповідач є працездатною особою. Враховуючи наведені вище обставини,

Outcome: partial