Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі, який зареєстрований 12.02.2021 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 102. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на даний час сімейне життя між ними погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Зазначає, що вони подружніх стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Шлюб існує формально, а тому просить його розірвати. Крім того, вказує, що вона на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за донькою до досягнення нею трирічного віку, а тому немає доходів, необхідних для власного забезпечення, нормального харчування та оплату комунальних послуг. У зв`язку з чим, просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення донькою трьох років. До початку розгляду справи по суті позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач також подав суду заву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає та не заперечує щодо його задоволення. Однак проти стягнення аліментів на утримання дружини. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 12.02.2021 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 102, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 6). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні з досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу подружніх відносин не підтримують. Шлюб існує формально. Примиритись не бажають. При таких обставинах подальше спільне проживання і збереження сім`ї неможливе, а тому суд вважає за доцільне та правильне шлюб між ними розірвати. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, то суд приходить до наступного висновку. Судом з`ясовано, що у сторін є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Статтею 75\~СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності до ч.2,4 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. Згідно ст.80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. При цьому у частині четвертій цієї ж статті визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідачем не надано доказів, що є його обов`язком в силу ст.ст. 12,\~81 ЦПК України, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дружини. Водночас, як слідує із представлених доказів, [PERSON] офіційно працевлаштований у ТзОВ «Волинь-Зерно-Продукт» та його заробітна плата за період з червня 2022 року по листопад 2022 року становить 230266,52 грн. (а.с. 12-13). Таким чином, визначаючи розмір аліментів про стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трьох років, суд враховує, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної підтримки, зважаючи на можливості відповідача та його працездатний вік, і приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісячно, з дня звернення до суду і до досягненням дочкою [PERSON] трирічного віку. При цьому, суд враховує той факт, що судовим наказом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.09.2023 року з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.09.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід в дохід держави стягнути 1073,60 грн. судового збору за наслідками задоволеної вимоги про стягнення аліментів та на користь позивача 1073,60 грн. по вимозі про розірвання шлюбу.

Outcome: partial