Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 09.10.2010 між ними укладено шлюб, від якого народилися діти 30.05.2011 [PERSON] та [INFO] [PERSON] . Наразі подружжя мешкає окремо, шлюбні відносини між ними припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач вважає таким, що суперечить їхнім інтересам та інтересам дітей. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у визначений цивільним процесуальним законодавством України спосіб. В позовній заяві зазначила про розгляд справи без її участі. У наданих до суду 03.07.2023, 04.10.2023 та 07.11.2023 заявах представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог і просив розглянути справу без участі сторони позивача. Позивач у заяві від 04.10.2023 також просила розглянути справу за її відсутності, заперечила проти надання строку для примирення подружжя, вважаючи, що шлюб зберегти неможливо. Відповідач 04.07.2023 спрямував до суду заяву, в якій зазначив, що позов про розірвання шлюбу вважає передчасним. У шлюбі вони з дружиною перебувають 13 років, мають двох синів, яких він дуже любить і які до нього сильно прив`язані. Навесні 2022 року через широкомасштабну агресію РФ проти України дружина з дітьми виїхала закордон, де й перебувають дотепер. Згодом ставлення дружини до нього змінилося, а навесні 2023 вона повідомила, що не збирається повертатися з дітьми до України після закінчення війни, бажає розірвати шлюб. Але зі спілкування з дітьми він розуміє, що вони навпаки дуже хочуть повернутися до України або принаймні жити з ним. Вважає, що в інтересах дітей буде їхнє виховання в повній родині та безпосереднє піклування батька. Переконаний, що основною причиною критичного сприйняття дружиною їхнього подальшого шлюбу є тимчасове вимушене роздільне проживання в різних країнах та емоції, спричинені війною. Просив суд надати їм строк на примирення тривалістю у п`ять місяців. 04.10.2023 відповідачем подано суду заяву з проханням надання додаткового строку на примирення через те, що він обмежений у праві виїзду з України до Республіки Чехія, де перебуває дружина з дітьми, крім того, проходить лікування у м. Дніпрі. Він не втратив почуття любові до дружини та бажає зберегти шлюбні стосунки. Просив суд надати додатковий строк для примирення тривалістю в три місяці. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано. 07.11.2023\~сторони до\~суду не\~з`явилися.\~Суд вважає,\~що у\~справі є\~достатньо матеріалів\~про права\~i\~взаємовідносини сторін\~i\~немає необхідності\~вислуховувати особисті\~пояснення осіб,\~які не\~з`явилися до\~суду. ІІІ. Процесуальні дії у справі 29.05.2023 до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи здійснено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Після отримання відповіді ухвалою судді від 31.05.2023 позовну заяву залишено без руху для сплати судового збору за пред`явлення позову або доказів на підтвердження підстав звільнення від його сплати. 01.06.2023 позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 01.06.2023 відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, призначено судовий розгляд справи на 04.07.2023, відповідачеві запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. Ухвалою суду від 04.07.2023 клопотання відповідача задоволене і сторона надано строк на примирення тривалістю три місяці, провадження у справі зупинено. 04.10.2023 ухвалою суду поновлене провадження у справі та призначений її розгляд на 07.11.2023. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 09.10.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис №310. Сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішення про розірвання шлюбу згідно з наданими позивачем заявами є остаточним, надання строку на примирення позитивного для збереження родини результату не дало. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний шлюб можливо зберегти, судом не встановлено. V. Оцінка суду Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сiмейного кодексу України, шлюб припиняється внаслiдок його розiрвання. За положенням ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110\~цього кодексу в разі, якщо суд, дослідивши фактичні взаємовідносини сторін, визнає, що збереження сім`ї неможливо. Як визначено у частині другій статті 112 Сiмейного кодексу України, суд постановляє рiшення про розiрвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спiльне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б iнтересам одного з них, iнтересам їх дiтей, що має iстотне значення. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Зазначене дає суду підстави для висновку про те, що надання додаткового строку для примирення подружжя є недоцільним, а подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу неможливе та буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки клопотання про відновлення дошлюбного прізвища від позивача не надходило, суд вважає доцільним залишити їй прізвище « [PERSON] ». На пiдставi викладеного та

Outcome: approved