Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

04.08.2023 до суду від представника позивача - адвоката Чевгуза Віктора Степановича надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, у якій представник позивача просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 107 756 грн матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, 7 800 грн - вартість експертної оцінки майна, пошкодженого внаслідок залиття квартири, 30 000 грн моральної шкоди та 5 000 грн витрат на правничу допомогу. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Поверхом вище, в квартирі [ADDRESS] проживають відповідачі. Протягом багатьох років відповідачі заливали водою квартиру позивача. Останнє залиття гарячою водою сталося 01.03.2023 і тривало з 13-00 год. до 16-30 год., про що складений Акт від 06.03.2023, в якому зазначено, що причиною залиття квартири [ADDRESS] є витоки гарячої води внаслідок аварії на самостійно встановленій мешканцями квартири [ADDRESS] рушникосушарці. Відповідальність за сантехнічне обладнання і санітарний стан в квартирі несе власник квартири [ADDRESS] . В результаті залиття квартири позивачу завдана матеріальна шкода на суму 107 756,00 грн., в яку входить вартість пошкодженої підлоги, стін, стелі, ламінату, шпалер та вартість необхідних для проведення ремонтних робіт, що засвідчується Звітом від 20.03.2023, складеним суб`єктом оціночної діяльності « [PERSON] ». У зв`язку із залиттям квартири позивач останніх пів року не може нормально мешкати у своїй квартирі та користуватися електроенергією, боячись враження електричним струмом. Їй довелося користуватися свічками та відмовляти собі у користуванні електричними приладами. Враховуючи тривалість порушення прав позивача, час та зусилля, які потрібні для відновлення попереднього стану, глибину її душевних та психічних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним позивачу майном), а також вимоги розумності та справедливості, позивач оцінює моральну шкоду у 30 000,00 грн. Крім того, позивач сплатила 7 800,00 грн. за експертну оцінку пошкодженого майна та 5 000,00 грн. за надання правової допомоги. Позивач неодноразово зверталася до відповідача [PERSON] проханням добровільно відшкодувати завдану шкоду або провести ремонтні роботи своїми силами та за свій рахунок, однак остання відмовилася від спілкування з позивачем. Ухвалою від 10.08.2023 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 08.09.2023 до суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Голодняка М.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на безпідставність позовних вимог, їх необґрунтованість. Вважає наданий Акт недопустимим доказом, оскільки він був складений через п`ять днів після залиття, під час огляду квартири позивача не були присутні особи з боку винної сторони. Була порушена процедура складання акту, внаслідок чого відповідач була позбавлена можливості надати свої пояснення щодо аварії. Також в Акті відсутні чітко описані обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтована вартість. Також вважає недопустимим доказом Звіт, який містить завищені ціни відновлювальних ремонтних робіт. Звіт проведено без присутності відповідача [PERSON] , її не було належним чином повідомлено про оцінку ринкової вартості права вимоги відшкодування збитку. Звіт проведено 20.03.2023 - надто довгий термін після затоплення квартири, протягом якого в квартирі [PERSON] могли статися інші аварії чи ушкодження квартири, які не відносяться до суті спору. На момент подання позовної заяви позивачем не зроблено ремонтних робіт, не витрачено кошти, а лише підраховано орієнтовну вартість відповідно до Звіту. Вважає, що відповідачами та позивачами у даній справі мають бути всі співвласники обох квартир з метою покладання на кожного з співвласників відповідальності за тягар утримання власності, що знаходиться у його частці. Щодо відшкодування моральної шкоди, то сторона відповідач вважає заявлений позивачем розмір 30 000,00 грн. перебільшеним та неспівмірним з реальним ступенем моральної шкоди, оскільки позивач не надала жодних доказів таких страждань. 25.09.2023 до суду від сторони позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначила, що при обстеженні квартири [ADDRESS] представниками ЖЕД-203 в квартирі знаходилися обидва відповідачі, які відмовилися давати будь-які пояснення і не підписали Акт обстеження. Вказаний Акт повністю відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 за № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Щодо неналежності Звіту, то відповідачем та її представником не наведено доказів завищення ціни, вони також не є фахівцями з оціночної діяльності, а стосовно проведення Звіту без присутності відповідача, то вказане не передбачено чинним законодавством. Стосовно залучення до участі у справі всіх власників квартири [ADDRESS] , то позивач не вважає це необхідним, оскільки один із співвласників [PERSON] багато років в даній квартирі не проживає, а [PERSON] являється неповнолітнім. Заперечення на відповідь на відзив стороною відповідачів до суду надано не було. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що квартира [ADDRESS] належить на праві співвласності [PERSON] . Іншими співвласниками квартири являється [PERSON] та [PERSON] у рівних долях, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 9, 10). Відповідачі являються співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а. с. 15 -17). 06.03.2023 комісією в складі головного інженера ЖЕД-203 [PERSON] , інженера ЖЕД-203 [PERSON] , майстра з експлуатації [PERSON] , складено Акт про залиття, що трапилося 01.03.2023. Вказаним Актом зафіксовано сліди залиття квартири [ADDRESS] , зокрема: кімната 17,0 кв.м. стеля - фарба водоемульсійна, стіни - шпалери, підлога - ламінат; кімната 10,1 кв.м. стеля - фарба водоемульсійна, стіни - шпалери, підлога - ламінат; кімната 14,9 кв.м. стеля - фарба водоемульсійна, стіни - шпалери, підлога - ламінат; коридор 11,7 кв.м. стеля - фарба водоемульсійна, стіни - шпалери, підлога - лінолеум; кухня 7,4 кв.м. стеля - фарба водоемульсійна, стіни - шпалери, підлога - лінолеум; ванна кімната 2,6 кв.м. стеля - гіпсокартон, фарба водоемульсійна, стіни - кахель, підлога - кахель. Також виявлено залиття балкону, стеля стіни - вагонка пластмасова, підлога - ламінат. Причиною залиття квартири [ADDRESS] у Акті зазначено витоки гарячої води, внаслідок аварії на самостійно встановленій мешканцями рушникосушарці квартири [ADDRESS] . Для встановлення розміру матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття від 01.03.2023, позивач звернувся до оцінювача - суб`єкта оціночної діяльності « [PERSON] » . За проведення оцінки збитків позивач сплатила 7 800,00 грн, що підтверджується рахунком за надані послуги. Згідно зі Звітом від 20.03.2023, що складений ФОП [PERSON] , загальний розмір матеріальних збитків, заподіяний квартирі [ADDRESS] і майну, що знаходилося в ній, після залиття, складає 107 756,00 грн. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. У своїх постановах Верховний Суд неодноразово наголошував, що цивільне законодавство в делікатних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тож якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. При цьому, слід зазначити, що цивільно-правова відповідальність за нанесені збитки настає як при вчиненні активних дій, так і бездіяльності, адже власність зобов`язує. Відповідно положень ст. 151 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Положеннями ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 3 статі 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Відповідно до абз. 2 п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово- комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 , передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил).У додатку № 4 до цих Правил від 25 серпня 2005 року № 927/11207, зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємств), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організацій (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства ), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності, характер залиття та його причини: завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище, ім`я, по батькові) підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). Акт повинен бути складений у тому числі за присутності: головного інженера виконавця послуг; голови комісії; майстра технічної дільниці; майстра ремонтної дільниці слюсаря-сантехніка, представників організації обслуговуючої компанії. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що Акт не є неналежним доказам наявності вини, оскільки він, у загальному відповідає вимогам, встановленим вищезазначеними Правилами, в ньому наведені: дата та місце складання; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причини залиття. Зазначені у ньому дані відповідачем не спростовані, акт було складено в присутності спеціалістів. Обов`язкового складення акта безпосередньо у момент залиття Правила, не вимагають. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Вирішуючи питання щодо розміру завданої шкоди, суд приймає до уваги Звіт від 20.03.2023, складений ФОП « [PERSON] » на замовлення [PERSON] , відповідно до якого, розмір матеріальних збитків, який завдано власнику в результаті пошкодження його квартири після залиття, яке трапилось 01.03.2023, станом на момент складання звіту становить 107 756,00 грн. Доводи сторони відповідача в частині щодо завищення цін та послуги та матеріали, судом відхиляються з огляду на те, що ними не надано жодного доказу на спростування оцінки розміру завданої шкоди. Також суд не приймає як підставу для відмови у задоволенні позовних вимог посилання відповідачів про те, що вони не являються єдиними співвласниками квартири [ADDRESS] , оскільки визначення відповідачів є правом позивача. Пред`явлення позову до одного з власників квартири не позбавляє його права у подальшому звернутися до суду з позовом про захист своїх прав. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги щодо відшкодування заподіяної залиттям матеріальної шкоди в розмірі 107 756,00 грн., а також витрати за проведення Звіту в розмірі 7 800,00 грн., оскільки такі кошти були понесені потерпілою стороною для відновлення свого порушеного права. Стосовно стягнення з відповідача завданої позивачу моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ч. 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вивчивши зібрані у справі письмові докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням належного йому майна, що в свою чергу призводить до моральних страждань, які вимагають додаткових зусиль для організації життя. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, завданих пошкодженням його майна, а також керується принципами співмірності, розумності та справедливості, і приходить до висновку про необхідність зменшення заявленого до стягнення розміру моральної шкоди з 30 000,00 грн. до 5 000,00 грн. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Позивачем до позовної заяви надано договір про надання правової допомоги від 15.07.2023, укладений між Адвокатським обєднанням «Адвокатська компанія «Чевгуз та Партнери» та [PERSON] , додаток №1 до договору про надання правової допомоги, в якому зазначена вартість послуг 5 000,00 грн. та прибутковий касовий ордер від 15.07.2023 на суму 5 000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Частиною 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Оскільки позивачем доведені понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн., то вказана сума підлягає стягненню з відповідачів на її користь. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 205,56 грн за вимоги майнового характеру, що складає 1% від ціни позову, та 1 073,60 за вимогу про відшкодування моральної шкоди, що в сумі становить 2 279,16 грн, тобто по 1 139,58 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial