Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.09.2018 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем, укладено заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб. Позивач свої зобов`язання виконав, надавши кредит позичальнику в розмірі 13600 грн., однак позичальник в односторонньому порядку фактично відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 26.08.2021 складає 15841,46 грн. Ухвалою судді Южного міського суду Одеської області Горяінової К.А. від 08.12.2021 відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 11.10.2023 справу прийнято до провадження суддею Барановською З.І., розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.282-284 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21.09.2018 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачем, укладено заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов Договору комплексного обслуговування фізичних осіб. Відповідно до п.3.1 та п.3.2 Заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) відповідач погодився з умовами користування кредитом та підтвердив укладення кредитного договору, а також узгоджено, що видача кредитних коштів здійснюється в національній валюті на картковий рахунок № [NUMBER] . Згідно пунктів 3.3 - 3.6 Заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), відповідачу надано кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) на його картковий рахунок в сумі 13600 грн., строк дії кредиту 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк, процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38 відсотків річних та сплачується щомісячно. В зв`язку з тим, що позичальник належним чином свої обов`язки не виконує, станом на 26.08.2021 виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту на загальну суму 15841,46 грн., з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) 13551,96 грн; відсотки за користування кредитом 2045,57 грн; пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 38,17 грн.; 2,9 грн. пеня за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 112,97 грн; 3 % за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом 23,62 грн; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 31,69 грн.; втрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом 37,36 грн. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виконання (договір чи діалект). Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18). Верховний Суд зробив висновок, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до ст.12 ч.3,4 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідач не надав суду заперечень на позов та будь-яких доказів на їх підтвердження. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі. Відповідно ст.141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто судові витрати у справі.

Outcome: approved