Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованості за кредитним договором №07948-02/2022 на загальну суму 43 147 гривень 50 копійок, з яких: - 15 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 28 147.50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] уклав кредитниий договір з ТОВ "Фінансова компанія "Іевеструкм", право вимоги за якими перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за відповідним договором факторингу. Свої обов`язки за цим кредитним договором відповідач не виконав, в результаті чого виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотками, які в сукупності становлять заявлений розмір позовних вимог. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 01 серпня 2023 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень копію ухвали з матеріалами позову двічі вручено 23.08.2023 року, 29.09.2023 року члену сім`ї відповідача, що в силу положень ч.3 ст.130 ЦПК України вважається належним повідомленням особи - відповідача [PERSON] . У строк, визначений судом в ухвалі від 01 серпня 2023 року, з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 08 лютого 2022 року ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" та [PERSON] уклали кредитний договір № 07948-02/2022, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 15 000 гривень під 456,25% річних або 1,25% за добу строком на 30 діб. Право вимоги за цим договором перейшло до позивача на підставі договору факторингу від 08 грудня 2022 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стороною позивача до позовної заяви додано належним чином завірену копію кредитного договору та договору факторингу. Розрахунком заборгованості ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" стверджено невиконання відповідачем умов укладеного кредитного договору №07948-02/2022, внаслідок чого у нього станом на 30 червня 2023 року утворилась заборгованість, розмір якої становить 43 147 гривень 50 копійок. Отже, у справі встановлено, що відповідач має заборгованість за цим кредитним договором, на яку позивач набув права вимоги на підставі укладеного договору факторингу. Станом на день звернення до суду із цим позовом заборгованість по кредитним зобов`язанням відповідач не погасив. Щодо процентів за користування кредитними коштами суд дійшов такого висновку. В обґрунтування заявленого розміру процентів до договору факторингу додано витяг з Реєстру боржників, де щодо відповідача зазначено суму заборгованості за основним боргом та суму заборгованості за відсотками, а саме: за кредитним договором № 07948-02/2022 15000 гривень отриманих кредитних коштів та 28\~147 гривень 50 копійок відсотків. При цьому жодних розрахунків чи посилань на умови кредитних договорів щодо нарахування саме таких відсотків ні позовна заява, ні додані докази не містять. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.10541 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №\~444/9519/12 викладено такий правовий висновок: "Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання". За умовами кредитного договору, укладеного ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" з відповідачем [PERSON] , встановлено одномісячний строк його дії (строк кредитування). Отже, відповідно до вищенаведених законодавчих приписів та правового висновку Великої Палати Верховного Суду розмір процентів за вищевказаним договором буде такий: 5625 гривень (15000 гривень основного боргу х 30 днів дії договору х 1,25% процентної ставки за добу). Таким чином, по справі встановлено, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 20 625 гривень (15000 гривень отриманих кредитних коштів + 5625 гривні процентів). Суд також зауважує, що вимог про стягнення коштів в порядку ч.2 ст.625 ЦК України позивач не заявив. Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо наявності у нього заборгованості. Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав та мотивів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі отриманих відповідачем кредитних коштів та процентів, визначених судом в цьому рішенні. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог: 20625 / 43147,20 х 100 = 47,80% або 1282 гривні 95 копійок (2\~994,12 х 47,80%).

Outcome: partial