Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, який розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.05.2012 року. За час шлюбу, а саме [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] . На утримання вказаної дочки згідно із заочним рішенням зазначеного суду від 16.11.2012 року присуджено з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі, а саме по 400 грн. щомісячно до досягнення вказаною дочкою повноліття. Однак, на даний час присуджених аліментів на утримання дочки явно недостатньо. Так, позивач, посилаючись на норми ст. 192 СК України, зазначає, що на даний час вказана дочка сторін потребує значно більших витрат на належний рівень харчування, забезпечення одягом та всім іншим, що є необхідним для забезпечення її нормального рівня життя. Проте, розмір аліментів, який стягується з відповідача, є меншим від встановленого державою мінімального розміру цих платежів. При цьому слід врахувати, що відповідач є матеріально забезпечений, працездатний, здоровий. Вказані обставини дають йому можливість сплачувати аліменти в розмірі 5 000 грн. щомісячно. Тому позивачка просить збільшити присуджений з відповідача розмір аліментів та стягувати з нього вказаний розмір аліментів щомісячно. Позивачка в судове засідання не з`явилася, 30.10.2023 року подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.25). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин своїх неявок він суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивачки погоджує на такий порядок вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.05.2012 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано та залишено проживати вказану неповнолітню дочку з позивачкою (а.с.8). Згідно із заочним рішенням вказаного суду від 16.11.2012 року, яке набрало законної сили 17.12.2012 року, з відповідача на користь позивачки присуджено аліменти на утримання вказаної дочки в твердій грошовій сумі, а саме по 400 грн. щомісячно (а.с.9). Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. На підставі наведеного, враховуючи вік дочки сторін та пов`язані з цим витрати на її харчування, забезпечення найбільш необхідними речами, значне зростання цін після введення в Україні 24.02.2022 року воєнного стану, суд вважає за необхідне визначити аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 3 000 грн., що за вище вказаних обставин відповідатиме вимогам розумності та справедливості. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України та,

Outcome: partial