Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

07.09.2023 позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача належні кошти при звільненні, а саме заборгованість по заробітній платі у сумі 29 212 грн 82 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.06.2023 по 07.09.2023 у загальному розмірі 38\~168 грн 64 коп., виходячи із середньоденної заробітної плати у розмірі 658 грн 64 коп.. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 19.06.2023 звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Однак відповідач не провів розрахунок при звільненні. Ухвалою суду від 11.09.2023 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін 31.10.2023. Вказаною ухвалою відповідачу запропоновано надати відзив та зобов`язано надати довідку про розмір заборгованості по заробітній платі. 17.10.2023 представник позивача до канцелярії суду подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнали частково. Товариство не заперечує, щодо стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 29 212 грн 82 коп. В той же час товариство не погоджується з визначеним розміром стягнення середнього заробітку у розмірі 38 168 грн. 64 коп.. Для повного та об`єктивного розгляду справи товариство надає суду довідку № 16- 07/708 від 12.10.2023 про розмір середньоденної заробітної плати позивача, відповідно до якої розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 616 грн. 26 коп. (без відрахування ПДФО та військового збору). Товариство вважає за необхідне повідомити, що відповідно до наказу № 46 від 31.05.2023 встановлений факт дії в товаристві режиму неповного робочого часу, а саме дводенного робочого тижню з робочими днями: понеділок та вівторок з 05.06.2023. Даний факт є важливим при визначенні питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач звільнився 19.06.2023, а фактичний розрахунок станом на день звернення до суду не проведений, таким чином враховуючи ст. 117 КЗпП України період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить з 20.06.2023 (перший робочий день товариства після звільнення позивача) по 05.09.2023 (останній робочий день товариства, що передує дню звернення позивача до суду).Таким чином, кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для позивача необхідно виходити із робочих днів товариства, з урахуванням Наказу № 46, що станом на 05.09.2023р. складе 23 робочих дні. Таким чином, у разі задоволення судом позовних вимог позивача про стягнення з товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, сума що підлягає стягненню з товариства становить -14 173 грн 98 коп. (23 робочих дні (з 20.06.2023 по 05.09.2023 х 616 грн 26 коп.). Із суми 14 173 грн 98 коп. підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Крім того, товариство вважає, що при ухваленні рішення суд повинен враховувати принцип справедливості та співмірності, представником відповідача наведено відповідну судову практику. Також наголосили на тому, що затримка розрахунку при звільненні з позивачем триває не з вини відповідача, а внаслідок введення в України воєнного стану з 24.02.2022 у зв`язку збройною агресією росії, ведення бойових дій та дії обставин непереборної сили. В обгрунтування наявності обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які спричинили порушення зобов`язання Товариства по своєчасній виплаті заробітної плати є надзвичайність та невідворотність військової агресії з боку російської федерації, що підтверджується листами Торгово-промислової палати України та Сумської Торгово-промислової палати від 28.02.2022, 30.11.2022, 24.01.2023, 13.02.2023. Також 14.04.2022 постановою прокурора Окружної прокуратури міста Суми Левченка А.В. визнано АТ «СМНВО-Інжиніринг» потерпілим у кримінальному провадженні № 42022202510000032 від 05.03.2022 за ч. 1 ст. 438 КК України за фактом застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВР України, та віддання наказів про вчинення таких дій, що полягали у вчиненні обстрілів мирного населення та цивільної інфраструктури 05.03.2022, що призвело до зруйнування будівель і споруд АТ «СМНВО-Інжиніринг» по [ADDRESS] . Виходячи з зазначених норм, які на даний час (в період воєнного стану) регулюють трудові відносини, роботодавець звільняється від відповідальності за несвоєчасну виплату всіх належних грошових сум звільненому працівнику у зв`язку з обставинами непереборної сили, які дійсні на момент такого порушення. Отже, враховуючи ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» вважали, що товариство звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці передбаченого ст. 117 КЗпП України, адже це порушення дощено саме внаслідок дії обставин непереборної сили - військової агресії росії проти України. Тому просили відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. 19.10.2023 представник позивача подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив наступне. Вважає, що посилання відповідача на судову практику, не тотожна обставинам справи і не є обов`язковою до врахування при розгляді даної справи. Крім того, після звільнення позивача, в той період, коли виникла безпідставна затримка розрахунку, підприємство функціонувало і платило іншим робітникам зарплату в значних обсягах, а територія нашого міста завдяки Збройним силам України не перебувала ні в окупації, ні в зоні бойових дій. Борг перед позивачем був незначним для відповідача, а його непогашення є лише наслідком недобросовісної поведінки останнього. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 у справі № 1-5/2012. Тому просив не брати до уваги посилання відповідача на вказану у відзиві судову практику при розгляді даної справи. Позовні вимоги [PERSON] до АТ «Сумське НВО - Інжиніринг», про стягнення заборгованість по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити як такі, що ґрунтуються на законі та підтверджуються належними та допустимими доказами. Дослідивши справу, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Згідно ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Судом встановлено, що по 19.06.2023 [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «СМНВО-Інжиніринг», звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Середньоденний заробіток позивача складав 616 грн 26 коп., згідно довідки про заробітну плату колишнього робітника № 16-07/708 від 12.10.2023. В день звільнення [PERSON] , АТ «СМНВО-Інжиніринг» не виплатило належних сум у строки, зазначені у\~ст. 116 КЗпП України. Так в день звільнення позивачу не виплачено заробітну плату, що станом на день розгляду справи складає 29 212 грн 82 коп. Встановлені факти підтверджуються трудовою книжкою позивача, розрахунковим листом за червень 2023 року, наказом АТ «СНВО-ІНЖИНІРИНГ» № 46 від 31.05.2023, копії яких додані до матеріалів справи, довідкою про заробітну плату колишнього робітника [PERSON] 16-07/708 від 12.10.2023. Враховуючи наведені обставини та положення закону вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З приводу вимоги щодо стягнення середнього заробітку слід зазначити наступне. Відповідно до наказу АТ «СНВО-ІНЖИНІРИНГ» № 46 від 31.05.2023 «Про встановлення режиму неповного робочого тижня» встановлений факт дії в товаристві режиму неповного робочого часу, а саме: дводенного робочого тижню з робочими днями - понеділок, вівторок з 05.06.2023. Згідно ст.ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу,\~при відсутності\~спору про\~їх розмір\~підприємство,\~установа,\~організація повинні\~виплатити працівникові\~його середній\~заробіток за\~весь час\~затримки по\~день фактичного\~розрахунку,\~але не\~більш як\~за шість\~місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті. Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст.\~12\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При задоволення вимог позивача слід виходити з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом. Доводи представника АТ «СМНВО - Інжиніринг» з приводу того, що товариство звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, адже це порушення допущено саме внаслідок військової агресії Росії проти України, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2021.02.0-7 є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), не заслуговують на увагу, так як роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Крім того, вимоги закону не змінювалися, діюче законодавство зобов`язує роботодавця своєчасно виплачувати працівнику заробітну плату. Надані представником АТ «СМНВО - Інжиніринг» копії сертифікатів Сумської торгово-промислової палати стосуються зобов`язань відповідача, які не є предметом даного судового провадження та містять конкретні відомості про неможливість виконання конкретних зобов`язань, як то обмеження права виїзду за кордон військовозобов`язаних осіб чи заборона у здійсненні певних валютних операцій. Разом з тим, зазначені обставини жодним чином не свідчать про неможливість виконання зобов`язання із виплати заробітної плати. Відповідачем не надано жодних доказів неможливості виконання саме цього зобов`язання, як то відсутність грошових коштів та неможливість їх залучення чи то неможливість використання наявних грошових коштів. Період затримки станом на 07.09.2023 становить 23 робочих днів (з 20.06.2023 (перший робочий день товариства після звільнення позивача) по 05.09.2023 (останній робочий день товариства, що передує дню зверненню позивача до суду), виходячи з кількості робочих днів товариства, з урахуванням наказу № 46 від 31.05.2023. Вказаний період є значним. Крім того, відповідач в добровільному порядку заборгованість по заробітній платі не сплатив, на день розгляду справи заборгованість залишається невиплаченою. Ураховуючи наведене суд вважає, що не має підстав для відмови в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні чи зменшення розміру компенсації затримки. Виходячи із середньоденного заробітку позивача у розмірі 616 грн 26 коп. сума середнього заробітку за час затримки становить 14 173 грн 98 коп. без відрахувань податків і зборів (616,26 х 23). Ураховуючи зазначене заявлений позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: partial