Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

У липні 2023 року до Оболонського районного суду м. Києва за підсудністю із Дарницького районного суду м. Києва надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 23 серпня 2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 376322338. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача. Відповідно до реєстру боржників №109 від 24.11.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ«МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 376322338. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до боржника [PERSON] . Згідно з реєстром права вимоги №1 від 20.10.2022 року, заборгованість відповідача за кредитним договором №376322338 складає 22 732, 91 грн., з яких: 8 999, 50 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 733, 41 грн. - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за вищевказаним договором у загальному розмірі 22 732, 91 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 03.08.2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 20.09.2023 року на адресу суду надійшов відзив, в якому сторона відповідача в задоволенні позову просить відмовити посилаючись на те, що позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які свідчать про те, що електронний підпис належить відповідачу, який в свою чергу вказує на те, що з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та іншими фінансовими установами кредитні договори не укладав та не підписував. Окрім того, вказує, що до суду надано паперові копії електронних доказів, а оригінали цифрового файлу в форматі PDF, DOC(X), XML надано не було, тобто неможливо перевірити відповідність копії оригіналу. В зв`язку з тим, що на цей час відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування фінансовими установами коштів відповідачу згідно із договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту та отримання саме відповідачем вищезазначених коштів, а також відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором - а тому в позові слід відмовити. Окрім того, було заявлене клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 21.09.2023 року було витребувано докази у ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а саме: оригінали електронних доказів, Договір № 376322338 від 23.08.2020 р. з графіком розрахунків та додатковою угодою у вигляді надання доступу до оригіналів доказів через посилання у мережі Інтернет або в оригінальних файлах та докази перерахування (видачі) на користь відповідача суми кредитних коштів за договором № 376322338 від 23.08.2020 року, у зв`язку із чим судове засідання було відкладено на 02 листопада 2023 року. 28.09.2023 року через електронну пошту до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач посилається на те, що договір №376322338 укладений з [PERSON] в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, а відповідачем було вчинено сукупність дій, а саме: зазначив свої особисті персональні дані, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської карти, надав власні фотографії під час процедури ідентифікації, підписав договір електронним підписом, - спрямованих на отримання кредиту від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», тобто [PERSON] самостійно визначив для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору після чого проявив намір вступити в договірні відносити на умовах визначених Правилами. Оскільки договір було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису, тому сторона позивача вказує, що посилання відповідача щодо не підписання Кредитного договору є безпідставними, а тому відзив відповідача лишити без розгляду, а позов задовольнити. 17.10.2023 року на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 21.09.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надали: витяг з реєстру прав вимоги №109 від 24.11.2020 року; детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 376322338 за період 23.08.2020 по 24.11.2020 року; детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 376322338 за період 25.11.2020 по 10.01.2021 року та платіжне доручення №fe78953-7945-4832-a217-1ede8b58e1b1 від 23.08.2020 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання, в якому позивач підтримує позовні вимоги та просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника. Відповідач у судове засідання не з`являвся, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання, в якому представник відповідача заперечує позовні вимоги, в позові просить відмовити з підстав викладених у відзиві та просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника та відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності та відсутності позивача та відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з такого. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час розгляду справи судом встановлено, що 23 серпня 2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 376322338., підписаний електронним підписом Позичальника, за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, [PERSON] отримав кредит в сумі 9 000,00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою 1,08 % на добу за користування кредитом, та зобов`язався повернути його та сплатити проценти. Сума процентів за користування кредитом за 30 днів відповідно до умов договору складає 2 916,00 грн. Договір підписаний електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора, відправленого на номер телефону відповідача. При цьому, у договорі вказано, що [PERSON] прийняв Правила надання грошових коштів у позику ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», розміщені у відкритому доступі на сайті. Водночас, такі Правила, зокрема в редакції станом на дату отримання кредиту, суду не надавались. На виконання ухвали суду позивач надав примірник договору в електронному вигляді. У пункті 4 Графіку розрахунків вказано, що у разі користування кредитом понад строк, вказаний у п. 1.2 Договору до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в порядку, передбаченому договором. Згідно з п. 1.4 Кредитного договору, у разі користування кредитом понад строк, встановлений пунктом 1.2 Договору, застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування. У Додатковій угоді до Кредитного договору від 23.09.2020 р. вказано, що починаючи з 22.09.2020 р. позичальник сплачує за користування кредитом 1,55 відсотків в день від суми кредиту. Відомості про підписання вказаної додаткової угоди електронним цифровим підписом відповідача - відсутні. Згідно з копією платіжного доручення від 23.08.2020 р., підтверджено отримання відповідачем суми кредиту 9000,00 грн. Відповідно до реєстру боржників №109 від 24.11.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ«МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 376322338. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги до боржника [PERSON] . Згідно з реєстром права вимоги №1 від 20.10.2022 року, заборгованість відповідача за кредитним договором №376322338 складає 22 732, 91 грн., з яких: 8 999, 50 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 733,41 грн. - сума заборгованості за відсотками. У наданому позивачем розрахунку заборгованості вказані суми 8 999, 50 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 733,41 грн. - сума заборгованості за відсотками з 23.08.2020 по 10.01.2021 р. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованості, 23.09.2020 р. відповідач сплатив 3055,50 грн., які були розподілені на погашення процентів та 0,50 грн. на суму кредиту, залишок по кредиту склав 8999,50 грн. з 23.09.2020 р. відповідачу нараховувались проценти в розмірі 1,55 % на день від суми боргу (139,49 грн.), 26.10.2020 р. - нарахована сума процентів 2690,96 грн., з 27.10.2020 р. - проценти по 152,99 грн. на день. В подальшому відповідач сплачував: 25.10.2020 р. - 2105,00 грн., 30.10.2020 р. - 1250,00 грн., 02.11.2020 р. - 1275,00 грн., 24.11.2020 р. - 6542,88 грн., всього відповідач сплатив 14 228,38 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність належних доказів підписання ним кредитного договору в електронній формі, оскільки це спростовується дослідженими доказами. Проте, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту та процентам, суд зазначає таке. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року № 723/304/16-ц провадження №14-360цс19, стягнення процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку повернення позики - дня закінчення строку договору, не ґрунтуються на нормах матеріального права. У цій справі суд звертає увагу, що у межах погодженого сторонами строку кредитування, розмір процентів складав 2916,00 грн. Водночас, хоча положення кредитного договору і містять зобов`язання позичальника сплачувати проценти у підвищеному розмірі понад строк кредитування, однак новий строк кредитування після 22.09.2020 р. між сторонами не погоджувався і договором не передбачений. За таких умов, враховуючи закінчення строку кредитування, та відсутність нового погодженого між сторонами строку кредитування, суд приходить до висновку, що після закінчення строку кредитування (22.09.2020 р.) кредитодавець втратив право нараховувати проценти, а має право на отримання окрім суми боргу двох видів плати: 1) компенсації втрат від інфляції за весь час прострочення, 2) трьох процентів річних від простроченої суми, або іншого розміру процентів, який визначений сторонами з посиланням на ч.2 ст. 625 ЦК України, однак такі вимоги у цій справі не заявлялись. Тому, загальна сума кредиту і процентів, які підлягали поверненню на умовах договору складає 11916 грн., з яких: 9000 грн. - сума кредиту, 2916 грн. - проценти в межах погодженого строку кредитування. Як підтверджено наданим позивачем розрахунком заборгованості, відповідач сплатив по кредиту 14228,38 грн. (23.09.2020 р. - 3055,50 грн., 25.10.2020 р. - 2105,00 грн., 30.10.2020 р. - 1250,00 грн., 02.11.2020 р. - 1275,00 грн., 24.11.2020 р. - 6542,88 грн.), що перевищує суму кредиту і процентів на умовах договору. Таким чином, з урахуванням проведених відповідачем оплат по кредиту, та сумі кредиту і процентів, які підлягали поверненню на умовах договору, заборгованість відсутня, отже у позові слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed