Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

10.01.2023 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягувати із [PERSON] , який являється її батьком, на її користь аліменти, так як вона продовжує навчання, в розмірі 3950,00 грн., щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення нею навчання в Житомирському державному університеті імені Івана Франка до 30.06.2026 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона проживає в гуртожитку та навчання платне. Кошти на проживання та навчання сплачує її мати [PERSON] . Також вона потребує гроші на канцелярію, одяг, взуття, лікування та оздоровлення. Батько ж здоровий та працездатний, працює будівельником, інших осіб на утриманні не має. Тому змушена звернутися до суду із вказаним позовом. 01.08.2023 року від представника відповідача адвоката Крайнього О.В., надійшов відзив на позовну заяву, у якому вони просять відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки [PERSON] сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу, має на утриманні онкохвору матір, стан його здоров`я незадовільний, у зв`язку з чим не може знайти постійну роботу, винаймає житло та має кредитні зобов`язання. 09.11.2023 року позивач подала заяву про зменшення позовних вимог та просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня винесення рішення. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву, у якій просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про відкладення справи суду не надав. Суд ухвалив проводити судове засідання без участі сторін. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач є батьком позивача \~ [PERSON] ,\~ [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). На даний позивач є повнолітньою та продовжує навчання в Житомирському державному університеті імені Івана Франка на платній основі на денній формі навчання, стипендії не отримує, термін навчання закінчується в червні 2026 року, що підтверджується довідкою № 193/2223 від 22.09.2022 року та договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 09.09.2022 року (а.с. 7-11, 12). [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON] (а.с. 13,14). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 6 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved