Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

У вересні 2023 року виконувач обов"язків керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області до [PERSON] про конфіскацію земельних ділянок, в обґрунтування якої зазначив, що [PERSON] будучи громадянином російської федерації, успадкував земельні ділянки та на підставі свідоцтв про право на спадщину ННТ 006732 № 157, ННТ 006731 № 156 виданих 28 лютого 2019 року набув право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами 4825782500:07:000:0060 площею 1,3426 га та кадастровий номер 4825782500:06:000:0005 площею 4,63 га, що знаходяться на території Снігурівської міської територіальної громади (колишньої Калинівської (колишньої Куйбишевської) сільської ради) Баштанського району Миколаївської області. Того ж дня, [PERSON] зареєстрував право власності на вказані земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, в порушення ч. 4 ст. 81, ст. 145 Земельного кодексу України, [PERSON] не відчужив їх, тому наявні підстави для конфіскації земельних ділянок у власність держави, також прокурор просив стягнути з відповідача на користь Миколаївської обласної прокуратури судовий збір, сплачений за пред"явлення вказаного позову та за заяву про його забезпечення. В судове засідання сторони не з"явилися. Представник позивача - начальник Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області Притула М.М. згідно поданої письмової заяви просив про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. В разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації, яку вручено. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та Третя особа ПОСП "Куйбишевське" також про причини неявки суд не повідомили. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 28 лютого 2019 року державним реєстратором державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих ним того ж дня за номером [ADDRESS] та [ADDRESS] , було зареєстровано право приватної власності за громадянином російської федерації [PERSON] на земельні ділянки з кадастровим номером 4825782500:07:000:0060 площею 1,3426 га та кадастровим номером 4825782500:06:000:0005 площею 4,63 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Снігурівської міської територіальної громади (колишньої Калинівської (колишньої Куйбишевської) сільської ради) Баштанського району Миколаївської області (а.с.25-29,30-34, 41, 42). Також встановлено,\~що зазначені\~земельні ділянки\~використовується Приватним-орендним\~сільськогосподарським підприємством\~"Куйбишевське"\~на підставі\~договорів оренди\~землі від\~01\~січня 2008\~року №\~112к\~та №\~122к\~відповідно,\~зі змінами\~внесеними додатковими\~угодами від\~03\~квітня 2020\~року.\~Строк дії\~договорів визначено\~до 31\~грудня 2030\~року. За інформацією УДМС України в Миколаївській області від 18 квітня 2023 року № 4801.3.1-2833/48.1-23, громадянин рф [PERSON] документований посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] , виданою 09 серпня 2004 року ВГІРФО УМВС України в Миколаївській області. За даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у [PERSON] значиться зареєстрованим з 09 вересня 2004 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48-49). Інформація про зареєстроване місце проживання відповідача також підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг Снігурівської міської ради від 13 вересня 2023 року (а.с. 77). Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікованою Законом від 17липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного та надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Ст.ст. 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до ч.ч.2-4 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до ч.2 цієї статті у разі: 1) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; 2) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України "Про міжнародне приватне право", положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України "Про міжнародне приватне право" право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Статтею 22 ЗК України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність або надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до пункту 3 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1302 від 09.12.2021, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. Згідно ст. 148 ЗК України земельна ділянка може бути конфіскована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та на умовах, встановлених законом. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа N 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", від 11 березня 2003 року "Новоселецький проти України", від 1 червня 2006 року "Федоренко проти України"). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Приписи ст. 131-1 Конституції України, ст. 56 ЦПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу. Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області у відповідності до положень ст. 145 ЗК України, Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", "Положення про Головне управління Держгеокадастру в області" здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, то воно наділене правом на подання такого роду позовів. На запит прокурора від 27 квітня 2023 року № 52/2-2187вих-23 в листі Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області зазначило про відсутність заперечень щодо вжиття Баштанською окружною прокуратурою Миколаївської області заходів представницького характеру для відновлення інтересів держави у зазначеній справі ( а.с.56-57). Станом на 11 вересня 2023 року (день надходження даного позову прокурора до суду) ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області самостійно не реалізувало своє процесуальне право, тому у відповідності до положень ст.\~23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 56 ЦПК України існують всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 за схожих обставин. Отже, судом встановлено, що [PERSON] , будучи громадянином російської федерації, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 28 лютого 2019 року по 28 лютого 2020 року) не відчужив їх, в зв`язку з чим вони підлягають конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області. На підставі викладеного, суд ухвалює про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь Миколаївської обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2684,00 грн сплачений за подання позовної заяви та 1342,00 грн судового збору сплаченого за подання заяви про забезпечення позову, а всього 4026,00 грн. На підставі ст.ст. 13, 14 Конституції України, ст.ст. 22, 80, 81, 145, 148 Земельного кодексу України,

Outcome: approved