Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

[PERSON] ,\~в інтересах\~якого діє\~представник \~адвокат Машкіна\~В.М.,\~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до Державного\~підприємства «Центр\~сертифікації та\~експертизи насіння\~і садивного\~матеріалу» про\~стягнення середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні.\~Свій позов\~обґрунтував тим,\~що у період з 27 липня 2015 року по 30 листопада 2022 року [PERSON] знаходився у трудових відносинах з Державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу». Під час знаходження у трудових правовідносинах з Відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 148 117,94 грн. У зв`язку з тривалою невиплатою заробітної плати він звернувся до суду з метою стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати. 22 листопада 2021 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області було видано судовий наказ про стягнення з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 57 425,27 грн. за період з 01 листопада 2020 року по 31 жовтня 2021 року. 30 листопада 2022 року [PERSON] був звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення чисельності та штату працівників), згідно наказу Відповідача № 341-к/Тр від 29.11.2022 року. Однак, до звільнення заробітна плата не була виплачена тому позивач повторно звернувся до суду з метою стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 90 692 грн. 67 коп. за період з 01 листопада 2021 року по 30 листопада 2022 року. 09 лютого 2023 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області було видано судовий наказ про стягнення з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 90 692 грн. 67 коп. за період з 01 листопада 2021 року по 30 листопада 2022 року. Надалі в рамках виконавчих проваджень заборгованість погашена відповідними частинами, що підтверджується виписками з банку, які додаються до позовної заяви: 30.05.2023р.-у сумі 60 000 грн. коп., 05.07.2023 \~ \~ \~ \~у сумі 11 720 грн. 00 коп., 26.07.2023 у сумі 76 397 грн. 94 коп. Таким чином, остаточно заборгованість погашена в повному обсязі 26.07.2023 року. Враховуючи обставини, що відповідач тривалий час не виплачував заробітну плату, а саме з 01.11.2020 року, а в день звільнення не розрахувався, просив стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по грудень 2022 року, з урахуванням змін, внесених до ст. 117 КзПП України з 19.07.2022 року, тобто з листопада 2020 року по грудень 2022, що становить 26 місяців х 8 016 грн. = 208 416 грн. Ухвалою суду від 11.08.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив та заперечень проти позову не надав. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 27 липня 2015 року по 30 листопада 2022 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» (код ЄДРПОУ 37884028), що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 15-16). Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. 22 листопада 2021 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області було видано судовий наказ про стягнення з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 57 425,27 (п`ятдесят сім тисяч чотириста двадцять п`ять гривень двадцять сім копійок). за період з 01 листопада 2020 року по 31 жовтня 2021 року. (а.с.14). 30 листопада 2022 року [PERSON] був звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу Відповідача № 341-к/Тр від 29.11.2022 року (а.с.7). Однак, при звільненні заробітна плата не була виплачена, тому позивач звернувся до суду з метою стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 90 692 грн. 67 коп. за період з 01 листопада 2021 року по 30 листопада 2022 року. 09 лютого 2023 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області було видано судовий наказ про стягнення з Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 90 692 (дев`яносто тисяч шістсот дев`яносто дві) грн.. 67 коп. за період з 01 листопада 2021 року по 30 листопада 2022 року (а.с.13). За приписами ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Судом встановлено, що в день звільнення позивача ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Надалі в рамках виконавчих проваджень заборгованість погашена відповідними частинами, що підтверджується виписками з банку:30.05.2023 у сумі 60 000 грн. коп., 05.07.2023 у сумі 11 720 грн. 00 коп., 26.07.2023 у сумі 76 397 грн. 94 коп. (а.с. 10-11). Таким чином, остаточно заборгованість погашена в повному обсязі 26.07.2023 року. Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по грудень 2022 року, з урахуванням змін внесених до ст. 117 КзПП України з 19.07.2022 року, а саме з листопада 2020 року по грудень 2022, що становить 26 місяців х 8 016 грн. = 208 416 грн. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі ст.. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Таким чином, з урахуванням викладеного, оскільки [PERSON] був звільнений 30 листопада 2022 року, а остаточний розрахунок з ним проведено було лише 26 липня 2023 року, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, але не більш як за шість місяців, а саме: 8016,00 грн. (середній заробіток) х 6місяців, що становить 48096,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 481,02 грн.

Outcome: partial