Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «БК «Міськжитлобуд». Просить суд ухвалити рішення, яким: стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 204 946,00 грн та відшкодування моральної шкоди в розмірі 240 000,00 грн; зобов`язати відповідача принести вибачення у письмовій формі за незаконні дії працівників. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Позивач у 2019 році придбав земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,075 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:72:572:0082. Земельна ділянка придбана з метою ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби. 02.11.2021 позивач зі своєю родиною святкував день народження свого старшого сина у будинку, який належить йому та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Приблизно о 14.00 год. позивач почув гучні звуки з вулиці (гуркіт мотору, крики людей). Вийшовши на подвір`я він побачив, що невідомі особи намагаються здійснити протиправне захоплення зазначеної ділянки, екскаватором руйнують паркан та встановлюють залізобетонну конструкцію, зруйновано паркан. Також ці особи пошкодили зелені насадження, а саме: викорчували малину та сильно пошкодили фруктове дерево (яблуню). Невідомими особами виявились представники ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» в особі виконавця Дочинця В.В., котрий із групою невідомих людей в кількості 10 осіб без дозволу позивача проникли на земельну ділянку по [ADDRESS] , при цьому [PERSON] залізним дротом закрутив ворота позивача по [ADDRESS] , яка виходить на [ADDRESS] , чим унеможливили заїзд автотранспорту на ділянку по [ADDRESS] , чим позбавили позивача можливості заїзду на земельну ділянку. Також [PERSON] повідомив позивачу, що земельна ділянка по [ADDRESS] має невірні земельні межі і тому він має право частково її відібрати. Спроба захоплення земельної ділянки представниками ТОВ «Будівельна компанія «Міськжитлобуд» підтверджується актом обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] , який видано ОСН «Комітетом мікрорайону «Жуляни» від 12.12.2021. Приписом №2132193 від 23.11.2021, виконаним провідним інспектором КП «Київблагоустрій» [PERSON] було встановлено порушення п.п. 20.1.1 Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 №1051/1051. Дії представників відповідача із самовільного зайняття земельної ділянки порушують права позивача як власника земельної ділянки на самостійне володіння, користування та розпорядження нею. За даним фактом Солом`янським УП ГУ НП в м. Києві порушено кримінальне провадження за ст. 356 КК України (ЄРДР 12021105090003692 від 30.10.2021). Після розмови з [PERSON] у позивача стався гіпертонічний криз з артеріальним тиском 200/130 та серцебиттям 125 уд/хв., тому позивач змушений був викликати швидку допомогу, яка приїхала через 4 години, лікарем швидкої допомоги було зафіксовано тиск 180/110 та запропоновано госпіталізацію, від якої позивач відмовився у зв`язку з тим, що 03.11.2021 до позивача мали приїхати слідчі для взяття свідчень по даній ситуації. З 15.11.2021 по 26.11.2021 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні гіпертонічної хвороби в Інституті кардіології імені академіка М.Д. Стражеска. За твердженням позивача внаслідок неправомірних дій відповідача у нього почалися психологічні розлади, також діями відповідача було принижено його честь, гідність та ділову репутацію, що негативно вплинуло на його моральний стан тощо. Так, позивач зазначає, що через погіршення його здоров`я він був позбавлений можливості працювати, а він є засновником та керівником ТОВ «Тарамакс Агро», код ЄДРПОУ 43419546, та забезпечувати родину і як наслідок мною було втрачено дохід, чим позбавлено грошового забезпечення його та його родину. Понесені матеріальні збитки позивач обґрунтовує тим, що відповідно до таблиці прибутку ТОВ «Тарамакс Агро» за 2021 рік із 2022 роком станом на 01.12.2022 різниця доходу складає 166 600,00 грн, тобто за період хвороби і неможливості позивачем належно виконувати службові обов`язки втрачений дохід складає 166 600,00 грн. Витрати на медичні препарати, висновок експерта, канцелярські витрати (друк, ксерокопіювання, придбання паперу) та витрати на пальне складають 38 346,00 грн. Окрім матеріальних збитків позивачу було завдано моральної шкоди. Через психологічні проблеми та порушення емоційного стану позивач був змушений звертатися за психологічною допомогою - періодично відвідувати психолога [PERSON] . Також звертався для психологічної діагностики до фахівця [PERSON] . Для визначення розміру моральної шкоди позивач 16.06.2022 звернувся до Київського НДЕКЦ МВС із заявою про призначення судової психологічної експертизи. У висновку судового експерта Йосипенка А.Ю. від 03.08.2022 №СЕ-19/111-22/21351-ПС зазначено, що ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для [PERSON] . За умов ситуації, що досліджується за справою, [PERSON] завдано психічних (на моральному рівні) страждань. Можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання [PERSON] відповідно до формули знаходиться в діапазоні від 0 до 72 мінімальних заробітних плат та залежить від провини та ступеню відповідальності особи, яка заподіяла шкоду. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 240 000,00 грн. Ухвалою суду від 26.01.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі. 09.05.2023 представником позивача адвокатом Калініним М.І. було подано до суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 221 525,68 грн, моральну шкоду в розмірі 240 000,00 грн, а також зобов`язати відповідача усунути перешкоди користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,075 га, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:72:572:0082 шляхом демонтажу паркану протягом десяти днів з моменту набрання судовим рішенням законної сили. 16.05.2023 від представника відповідача [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] з огляду на таке. Відповідачем є будівельна компанія, яка діє на ринку з 1997 року. За адресою по [ADDRESS] відповідач здійснював встановлення паркану. Встановлення паркану здійснювалося виключно на земельних ділянках замовника будівельних робіт. Під час робіт до відповідача зверталися сусіди позивача, які отримували вичерпні відповіді на всі їх питання. Позивач звернувся до відповідача з пропозицією придбати земельну ділянку за 100 000,00 доларів США, на що відповідач повідомив, що лише виконує роботи за договором підряду. Позивач попередив, що створить умови, за яких чи відповідач чи хтось інший придбає його ділянку. Відповідач під час виконання робіт по договору підряду по вул. Весняній не порушував закону - відсутні рішення суду або інших органів державної влади, в яких діяльність ТОВ «БК «Міськжитлобуд» визнанні незаконними. Відповідач стверджує, що працював як підрядник на землях замовника (сусіда позивача). Відповідач не використовував земельну ділянку позивача, в тому числі зелені насадження. Враховуючи те, що протиправні дії та вина відповідача у завданні шкоди позивачу відсутня, то підстав для стягнення моральної та матеріальної шкоди немає. Окрім того, позивач не довів розрахунок суми матеріальних збитків тощо. За твердженням відповідача у позивача не виникло фактичних підстав для позову, його права не порушені, шкода не завдана, а питання зі здоров`ям пов`язані зі спадковістю та шкідливим способом життя тощо. У свою чергу, 12.07.2023 представником позивача [PERSON] подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву. Щодо заперечень відповідача, що під час здійснення робіт ним не було здійснено протиправних дій щодо позивача зазначає, що 02.11.2021 під час спроби захоплення земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] працівниками відповідача було частково зруйновано паркан, викорчувано малину та сильно пошкоджено фруктове дерево (яблуню). Також залізобетонними конструкціями було повністю перекрито [ADDRESS] у зв`язку з чим унеможливлено заїзд автотранспорту на ділянку позивача по [ADDRESS] . Зазначені порушення були зафіксовані працівниками поліції на відеозапису під час проведення слідчої дії 03.11.2021. Також, 02.11.2021 позивачем було подано заяву в поліцію, але його заяву було приєднано до кримінального провадження 12021105090003692 від 30.10.2021, яке було відкрито за заявою [PERSON] від 29.10.2021. Окрім іншого, представник позивача вказує, що позивачем до позовної заяви були долучені докази, які підтверджують появу в нього психологічних розладів та гіпертонічної хвороби внаслідок дій відповідача щодо спроби захоплення земельної ділянки. За твердженням позивача відповідач порушує право позивача користуватися власністю шляхом спроб самовільного захоплення у володіння частини земельної ділянки та позбавлення позивача можливості під`їзду до неї шляхом встановлення залізобетонного паркану. 10.05.2023 від третьої особи [PERSON] на адресу суду надійшли пояснення на позовну заяву, де останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , оскільки позов є надуманим, таким, що не відповідає дійсності та безпідставним. Третя особа зазначає, що він працював на посаді юриста в ТОВ «БК «Міськжитлобуд». Упродовж кінця 2021 року відповідач виконував роботи з улаштування паркану на землі замовника за договором підряду. Замовником за договором підряду була фізична особа, яка не згадується у позовній заяві. Після кількох тижнів роботи темпи виконання замовлення знизились через протиправні дії місцевих жителів. Третю особу відрядили на місце проведення робіт для усунення законними способами перешкод у проведенні господарської діяльності товариства. На місці проведення робіт родина [PERSON] незаконно чинила фізичні перепони відповідачу (зупиняли та намагалися пошкодити техніку, фізично нападали на працівників відповідача тощо). Нормальний діалог не відбувся і третя особа була змушена викликати поліцію, яка перевірила законність дій відповідача за договором підряду і в результаті чого [PERSON] заспокоїлися та відступили. З позивачем третя особа познайомився у листопаді 2021 року. Позивач вихвалявся власними досягненнями в бізнесі та знайомствами серед правоохоронних органів Солом`янського району. Позивач запросив його до помешкання ( [ADDRESS] ) і вони разом з його дружиною, його адвокатом обговорювали можливе припинення конфлікту через продаж земельної ділянки позивача замовнику будівництва паркану. [PERSON] наголосив, що віддячить за те, що він його зконтактує з потенційним покупцем. Працівники поліції, які прибули за викликом позивача, змушені були оформити помилковий виклик. Адвокат в присутності позивача сказав поліцейським, що конфлікт вичерпано та претензій не має. Згодом позивач звернувся до відповідача з проханням демонтувати дві секції паркану. Від позивача не надходило зауважень щодо проведеного демонтажу паркану. Третя особа стверджує, що він ніколи не погрожував позивачу, що в нього заберуть земельну ділянку, що належить йому на праві власності, ніколи на мав намірів і не вчиняв рейдерське захоплення власності позивача. Після ознайомлення з позовом третя особа глибоко переконана, що [PERSON] зловживає своїми процесуальними правами для досягнення певної цілі - вигідно продати свою земельну ділянку. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову. Третя особа у судовому засіданні заперечувала щодо обставин викладених у позові, просила суд відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступні фактичні обставини. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.03.2019, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бахмут І.М. та зареєстровано в реєстрі за №57, позивач [PERSON] прийняв у власність земельну ділянку, що знаходиться у [ADDRESS] , у межах згідно планом, загальною площею 0,0750 га, кадастровий номер 8000000000:72:572:0082 (а.с. 9-12). Відповідно до характеристики, складеної керівником ОСН «Комітет м/р Жуляни» Овчаруком Н. 03.12.2021, [PERSON] , 1970 року народження, проживає у [ADDRESS] в приватному будинку (а.с. 37). З акту обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] , який складено членами ради [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та затверджено керівником ОСН «Жуляни» Овчарук Н. 12.12.2021, вбачається, що на даний час ТОВ «БК «Міськжитлобуд» без право установчих документів та дозволу власника намагалися встановити паркан та відібрати земельну ділянку [PERSON] , тим самим порушивши конституційні права громадянина. ТОВ «БК «Міськжитлобуд» на даний час з порушенням ДБН м. Києва самовільно встановила паркан на землях комунальної власності міста Києва, повністю закривши під`їзд до земельних ділянок по [ADDRESS] , в тому числі і до [ADDRESS] (а.с. 38). Відповідно до припису №2132193 від 23.11.2021 провідний інспектор КП «Київблагоустрій» Кобзар В.П. запропонував усунути порушення шляхом надання дозвільної документації на встановлення тимчасової огорожі, в разі відсутності дозвільної документації демонтувати власними силами протягом трьох робочих днів, відновити благоустрій (а.с. 39). З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.10.2021 вбачається, що до ЄРДР внесено відомості (номер кримінального провадження 12021105090003692). Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 29.10.2021 близько 11 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS], невстановлені особи вчинили самовільне, всупереч установленому порядку дії, правомірність яких оспорюється окремим громадянином (ЖЕО 60337, 61174, 61089, 61186, 60391, 60396, 60425, 60450). Заявником зазначено [PERSON] (а.с. 40). Відомості про найменування та код ЄДР юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, ПІБ представника юридичної особи у витязі з ЄРДР відсутні. Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ст. 356 КК України. Так, відповідно до ст. 356 КК України кримінальна відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Згідно зі ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд, констатує, що станом на день розгляду справи по суті, відсутні відомості про те, що існує вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, які б підтверджували вину відповідача у спричиненні позивачу шкоди та/або вчиненні позивачу перешкод у користуванні його майном. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до висновку експерта від 03.08.2022 №СЕ-19/111-22/21351-ПС, складеного головним судовим експертом відділу мистецтвознавчих, психологічних досліджень та досліджень об`єктів інтелектуальної власності лабораторії досліджень у сфері інформаційних технологій Київського НДЕКЦ МВС Йосипенко А.Ю., ситуація, що досліджується за справою (02.11.2021 ТОВ «БК «Міськжитлобуд» незаконно зробили спробу заволодіння земельною ділянкою по адресі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] ), є психотравмувальною для [PERSON] ; за умов ситуації, що досліджується у справі, [PERSON] завдано психічних (на моральному рівні) страждань; можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання [PERSON] відповідно до формули знаходяться в діапазоні від 0 до 72 мінімальних заробітних плат та залежить від провини та ступеню відповідності особи, що заподіяла шкоду (а.с. 93-108). Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, серед іншого, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (п.5 вказаної Постанови). Згідно ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Сторонам, зокрема, позивачу надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 78-80 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак позивачем, всупереч вимогам ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що саме відповідачем вчинялися будь-які дії щодо незаконних спроб заволодіння належною позивачу земельною ділянкою, так саме не надано доказів завдання шкоди майну позивача тощо. Отже, позивачем не доведено спричинення шкоди саме винними діями відповідача, у справі відсутні належні та достовірні докази на підтвердження причинного зв`язку між шкодою, завданою позивачу, та діями відповідача. Враховуючи встановлені обставини та наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову про стягнення саме з ТОВ «БК «Міськжитлобуд» матеріальної та моральної шкоди слід відмовити, у зв`язку з недоведеністю в діях відповідача вини у спричиненні майну позивача [PERSON] шкоди. Також, позивачем не надано суду доказів того, що саме відповідач чинить позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування майном - земельною ділянкою по [ADDRESS] , а також доказів того, що саме відповідач встановив паркан на земельній ділянці позивача. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, а тому позов задоволенню не підлягає. Інші доводи та заперечення сторін не впливають на висновок суду, а тому немає необхідності в наданні їм оцінки судом, що відповідає судовій практиці Європейського суду з прав людини, який вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Поряд з цим, суд, роз`яснює, що позивач не позбавлена можливості пред`явити цивільний позов в межах кримінального провадження №12021105090003692 від 30.10.2021, яке перебуває у провадженні Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві.

Outcome: dismissed