Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Рух справи 29.11.2021 до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, за підписом позивача, в якій позивач просить: - визнати [PERSON] таким, що втратив право на спадщину [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 02.11.2021 вказану позовну заяву передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Справа направлена до Солом`янського районного суду міста Києва супровідним листом Голосіївського районного суду міста Києва від 02.12.2021 надійшла до Солом`янського районного суду міста Києва 04.02.2022. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 11.02.2022 відповідну позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 14.04.2022. У зв`язку з початком збройної агресії рф 14.04.2022 судове засідання не відбулось та було перенесено на 03.11.2022. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03.11.2022 у підготовчому засіданні було оголошено перерву до 23.02.2023. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.02.2023 у підготовчому засіданні було оголошено перерву до 25.05.2023 у зв`язку з повторним витребуванням у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трубінської Олександри Олександрівни належним чином завіреної копії спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (спадкова справа № 16/2021 від 11.06.2021). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25.05.2023 закрито підготовче провадження, справу було призначено до розгляду по суті на 07.09.2023. 07.09.2023 було розпочато розгляд справи по суті, заслухано вступне слово сторін, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (як свідка), розпочато дослідження письмових доказів. З огляду на значну тривалість судового засідання, за клопотанням сторін 07.09.2023 в розгляді справи по суті оголошувалась перерва до 02.11.2023. У судових засіданнях 07.09.2023, 02.11.2023 сторони та їх представники підтримали доводи та вимоги, викладені у письмових завах, поданих до суду. Третя особа приватний нотаріус Трубінська О.О. у судове засідання апеляційного суду не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Під час судового розгляду справи здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Доводи позову В позові вказується, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON] , [INFO] , яка не день смерті була зареєстрована за однією адресою з позивачем ( [PERSON] ): [ADDRESS] . Зазначається, що 21.10.2021 позивач звернувся з заявою до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трубзінської О.О. для отримання спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] . Разом з тим, як вказується у позові, станом на 11.06.2021 на підставі заяви відповідача ( [PERSON] ) вже була відкрита спадкова справа № 16/2021 від 11.06.2021. Зі слів позивача, [PERSON] у 2019 році, перебуваючи у стані тимчасового психічного розладу склала на ім`я відповідача ( [PERSON] ) заповіт, а потім і договір дарування своєї квартири. Проте, в подальшому, як вважає позивач, усвідомивши свої дії, [PERSON] скасувала заповіт, а договір дарування стала оспорювати у судовому порядку. Як стверджує позивач, [PERSON] мала намір передати своє майно іншому спадкоємцю за заповітом але брат померлої (відповідач [PERSON] ) зі своєю донькою цьому перешкодили, забравши документи на квартиру. При цьому, позивач звертає увагу, що [PERSON] зверталась до правоохоронних органів з приводу вказаної ситуації. Також в позові вказується, що у померлої [PERSON] були тісні родинні та дружні відносини з чоловіком на той час уже померлої сестри ( [PERSON] ) - [PERSON] (батьком позивача), вони допомагали один одному у побуті, вели спільне тимчасове проживання, незалежно від різного місця реєстрації. Зауважується, що померла ( [PERSON] ) у 2013 склала заповіт на ім`я доньки позивача та зареєструвала [PERSON] (батька позивача) у своєму помешканні. Позивач вказує, що через смерть [PERSON] ( [INFO] ) у [PERSON] погіршився стан здоров`я та вона потребувала догляду. Позивач стверджує, що станом на січень 2019 року через те, що сам проходив лікування, був позбавлений можливості доглядати [PERSON] , тому неодноразово телефонував своєму дядькові (відповідачу [PERSON] ), аби переконати в необхідності саме його допомоги [PERSON] , проте відповідач не брав слухавку. Крім того, в позові наголошується, що дружина позивача ( [PERSON] ) після марних багаторазових спроб зв`язатися з братом померлої (відповідачем) стала її ( [PERSON] ) доглядати, дбати про лікування, тощо. Також зауважується, що дочка позивача оплачувала комунальні послуги за адресою, де мешкала померла [PERSON] . Зазначається, що коли в черговий раз свого відвідування дружина позивача ( [PERSON] ) не змогла достукатися до померлої [PERSON] , вона звернулася до поліції, за допомогою якої повідомила доньку брата померлої, викликала швидку та віддала ключі від квартири померлої. Як стверджується в позові, позивач ( [PERSON] ) 30.04.2023 забрав [PERSON] з госпіталю, однак через те, що вони не мали змогу потрапити до її квартири через відсутність ключів від нових дверей, її стан здоров`я критично погіршився. Вказується, що швидка допомога доставила [PERSON] до клінічної лікарні № 15 Подільського району, з якої її 05.05.2021 виписали в зв`язку з заявою від імені племінниці (доньки відповідача [PERSON] ) про добровільну виписку. Позивач наголошує, що в подальшому відповідач з дочкою ізолювали померлу [PERSON] від рідних, замовчували будь-яку інформацію про неї та стан її здоров`я. Позивач вважає, що в силу поведінки відповідача та його ставлення до спадкодавця, його слід усунути від права на спадкування в порядку ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України. Щодо правової позиції відповідача 09.09.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву за підписом представника відповідача - [PERSON] , в якому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю (т. І, а.с. 61-75). Також у відзиві зазначається, що відповідач у зв`язку зі збройною агресією рф був вимушений тимчасово виїхати до Республіки Польщі, а його пояснення щодо справи (т. І, а.с. 84-88) долучено до відзиву, в яких зазначається наступне: «Я, [PERSON] , [INFO] пояснюю наступне. [PERSON] , [INFO] є моєю рідною, старшою сестрою. На протязі всього нашого життя, були різні ситуації, але ми підтримували нормальні родинні зв`язки. З тих пір як помер її чоловік і вона залишилась сама, ми спілкувалися більше. Телефонували один одному кожен день, часто на вихідні я приїздив до неї додому. У 2017 році моя сестра звернулась до мене з проханням допомогти її сходити в ЦНАП Солом`янського району і з`ясувати на яких підставах в квитанціях на сплату житла в неї прописано 3 особи. З`ясувалось, що дійсно в її квартирі були прописані три особи, а саме: -Моя сестра, [PERSON] , -її племінник [PERSON] , якого моя сестра прописала добровільно і із власного дозволу, - та [PERSON] - малолітня дитина, яка фактично є онукою [PERSON] . Дізнавшись про цей факт, моя сестра подзвонила племіннику, щоб дізнатись, чому, без її дозволу, в її квартиру прописана неповнолітня дитина. На протязі якогось часу, моя сестра, потім я, намагались додзвонитися [PERSON] , але він просто не брав слухавку. Його колишня дружина, [PERSON] , повідомила особисто мені, що вони обов`язково випишуть дитину. То до кінця цього місяця, то наступного. Ми з сестрою знову звернулися до спеціалістів ЦНАПУ Солом`янського району з запитанням, на яких підставах, без відома власника квартири, було прописано неповнолітню дитину, якщо навіть вона є онукою зареєстрованого у квартирі. На що спеціаліст ЦНАП нам відповів, що згідно свідоцтва про народження зареєстрованої дитини [PERSON] , вона є не онукою, а дочкою [PERSON] і має право бути зареєстрованою за місцем реєстрації батька. Виписати її можна тільки за рішенням суду. Виходить, що для досягнення своєї корисної мети - привласнення житла, наші родичі пішли на те, щоб діда дитини записати батьком. Це просто не вкладається в мене в голові і так само не вкладалось у моєї сестри. Більше того, ні для кого не було секретом, що в свій час вона написала заповіт на племінника [PERSON] , потім на його дочку [PERSON] , і ні у кого взагалі не виникало ніяких питань до її власного волевиявлення. Після цього моя сестра наполегливо просила мене знайти юриста і підготовити документи до суду, бо відчувала себе ошуканою. Більше того, вона була вимушена оплачувати рахунки за житло на 3 осіб. Слід зауважити, що жодного разу мій племінник, [PERSON] , не був у моїй сестри, не кажучи про допомогу фінансову або якусь іншу. В зв`язку з тим, що я не зовсім не розбираюсь в юридичних моментах, я попросив подругу нашої сім`ї [PERSON] допомогти моїй сестрі підготовити необхідні документи до суду. Вони разом звернулись в юридичну консультацію адміністрації Солом`янського району. Зібрали перелік необхідних документів (з пенсійного фонду, соціальної служби). Також свідчення сусідів, які письмово засвідчили факт, що [PERSON] ніколи не проживав разом з моєю сестрою. Вона підготовила позовну заяву і вони разом подали її в суд Солом`янського району м. Києва. В зв`язку з тим, що моя сестра на той час вже була людиною похилого віку, вона дуже нервувалась з приводу того, що може померти, не дочекавшись рішення суду. Її дуже образив підступний вчинок родичів, тому вона попросила мене відвезти до нотаріуса, щоб написати новий заповіт. Я попросив свою дочку, [PERSON] , допомогти нам. І вона привезла нас до нотаріуса на м. Святошино. Там, моя сестра склала новий заповіт на мене. На протязі якогось часу, моя сестра намагалася додзвонитися до племінника з проханням виписатися з її квартири. Але він просто не брав слухавку. Мої намагання додзвонитися теж не мали успіху. [PERSON] (колишня дружина мого племінника) давала мені обіцянки, що обов`язково випише свою онуку. Далі ми жили нормальним життям. У зв`язку з тим, що я проживаю з дочкою за містом, ми на літо забирали мою сестру до нас у приватний будинок, їздили в село на могили до наших батьків. На жаль, переїхати жити до нас на весь час, як всі старі люди, вона категорично не хотіла. За весь цей час наші родичі не виявляли інтересу до моєї сестри, до стану її здоров`я і якості її життя. В 2019 році моя сестра сказала мені, що хоче скласти договір дарування квартири на мене у зв`язку з тим, що не хоче бути ошуканою родиною [PERSON] , а також щоб я приймав участь в судових баталіях, які, за її думкою, обов`язково влаштують наші родичі після її смерті. На той час вона була вже у доволі поважному віці і її турбували ризики того, що вона може опинитись на вулиці, оскільки родина [PERSON] може скористатись її неуважністю. Я не дуже, якщо чесно, хотів цим займатися, но вона дуже наполегливо мене про це просила. Для складання договору дарування квартири потрібно було зробити новий технічний паспорт в БТІ м Києва. В зв`язку з тим, що це було літо і мене дуже багато справ по господарству, я попросив свою онуку [PERSON] , щоб вона зайнялась підготовку цих документів. Для отримання технічного паспорту були необхідні оригінали документів на житло. Моя сестра мені їх віддала. 12.07.2019 року моя онука подала документи в БТІ, а 16.07.2019 року отримала технічний паспорт. 19.07.2019 року моя дочка [PERSON] привезла нас з сестрою до нотаріальної контори. Де було складено договір дарування. Після цього ні в наших стосунках, ні в спілкуванні нічого не змінилося. Я не переоформив особові рахунки в комунальних інстанціях, не подав документи до суду на виписку свого племінника (онуку вони виписали самостійно), хоча моя сестра дуже наполегливо мене про це просила, не змінював своє місце реєстрації. Бо я хотів, щоб моя сестра могла спокійно жити в квартирі до самої своєї смерті. Кожен місяць я, чи моя дочка залишали сестрі гроші на сплату комунальних послуг та квартири за забезпечували її побут. Через деякий час моя сестра подзвонила мені і сказала, що їй потрібен документ (свідоцтво на приватизацію квартири), яке видавався, коли вона її отримала. Я відповів, що цей документ у нотаріуса, бо за законом, при договорі дарування, його вилучають. Потім, при особистому спілкуванні, я ще раз її це пояснив, щоб зрозуміти, що вона це усвідомлює. Вона сказала, що цей документ потрібен для переоформлення договору з службою теплопостачання і коли в мене буде час, щоб я сам цим зайнявся. А потім стали відбуватися якісь дивні речі. Вона перестала відповідати на мої дзвінки. Міський телефон теж не відповідав. Я поїхав до неї додому, двері мені ніхто не відчинив. Коли я намагався відкрити двері своїми ключами, то вони не підходили, бо були змінені. Потім вона взяла слухавку і сказала, що не хоче зі мною спілкуватися. А потім мені подзвонила колишня дружина мого племінника [PERSON] і почала обвинувачувати мене, що я ошукав свою сестру що вона начебто «залишиться жити на вулиці». На мій аргумент, що це моя сестра і м`яко кажучи це не її справа, вона повідомила, що відтепер вона сама буде про неї піклуватися. Через деякій час мобільний телефон був також змінений. На мою адресу прописки службою Нова Пошта було відправлено особисті речі моєї сестри, які я дарував їй на свята а також грошові переводи, які я надсилав «Укрпоштою». Враховуючи вік моєї сестри, я чудову розумію, що сама вона фізично не могла цього зробити, так само, як і змінити дверні замки і карту в мобільному телефоні. Потім моїй дочці подзвонили із поліції Солом`янського району з проханням з`явитися і дати пояснення. Питання знову було у свідоцтві на приватизацію, яке вилучив нотаріус. Дочка була у поліції і дала пояснення з цього приводу. А потім я отримав повістку у суд, за позовом сестри про скасування договору дарування квартири. За весь цей час мої намагання додзвонитися до сестри, побачити її особисто, успіху не мали. Так само як і інших родичів. Сім`я [PERSON] , усвідомлено, відрізали її від спілкування від всіх. Наша рідна сестра [PERSON] , наша племінниця [PERSON] , ніхто не мав можливості спілкування. [INFO] моїй дочці [PERSON] подзвонила [PERSON] і повідомила, що вона не може додзвонитися моїй сестрі і відчинити двері в її квартиру. Тому мені треба приїхати, щоб визвати поліцію бо я є власником квартири. Ми з дочкою одразу виїхали і викликали приватну службу з аварійного відкриття замків. Коли ми приїхали, то [PERSON] на місці не було, мій комплект ключів до замків не підходив, бо вони були замінені. Ми дочекались приїзду служби з аварійного відкриття замків і поліцію. Під час очікування моя дочка телефонувала [PERSON] , та вона не брала трубки. Потім подзвонив якийсь чоловік і повідомив, що він зараз принесе ключі від квартири. У присутності поліції, я намагався відкрити двері ключами, які нам передав незнайомий мені чоловік, але двері були зачинені зсередини. Я добре знаю свою покійну сестру. Я завжди, коли уходив від неї, то нагадував, що двері зсередини закривати не можна. Бо якщо з нею, щось трапиться, то я не зможу її швидко допомогти. Вона ніколи не замикала двері на щеколду. Залишається тільки здогадуватися якими страхами вона була налякана зі сторони наших «родичів». Я хочу зауважити, якщо моя сестра не відповідала на телефонний дзвінок на протязі якого часу, то моя дорога до неї займала 40 хвилин часу. Я міг подзвонити сусідці, попросити до неї зайти. Часто бувало таке, що вона не зарядила телефон, або не взяла його на вулицю. Коли мої «родичі» вирішили встановити «опіку» над моєю сестрою, то я був абсолютно впевнений, що хтось із них проживає з нею в квартирі, бо вони живуть за 200 км від неї. Двері нам прийшлось вибивати. Сестра, на щастя, була жива, у свідомості, мене вона впізнала. Вона лежала на полу між кімнатою і коридором. Була дуже налякана. І хотіла пити. За її словами вона не пила 3 дні. Ми визвали швидку допомогу. Вона приїхала дуже швидко. Медики зробили обстеження. Потім допомогли нам перевдягти її в чисті речі, які ми розрізали ножицями, бо вони просто приклеїлися до її шкіри, тому що усі ягодиці були у пролежнях, які кровили. Вона була уся в синцях і забоях. Потім ми поїдали в лікарню швидкої допомоги. Там їй зробили рентген і сказали ,що переломів немає, а потім відвезли у лікарню у Пущу Водицю. В три ранку сестру госпіталізували. На наступний день з ранку, моя дочка [PERSON] поїхала до лікарні. Після розмови з лікарем, вона повідомила мені, що лікар рекомендує зробити сестрі МРТ голови, але в їх лікарні МРТ немає, тому треба їхати у Київ. 28.04.2021 я з дочкою приїхав у лікарню, щоб відвести сестру на МРТ. Сестра здавалась мені дуже пригніченою, вона не орієнтувалась, яка пора року, не пам`ятає як вона опинилась у лікарні. Медична сестра, яка вивезла мою сестру на інвалідному візку поїхала з нами. Ми зробили обстеження відвезли сестру у лікарню, повернулись очікувати опис та знімок. Потім моя дочка відвезла результати обстеження у лікарню і ми чекали заключення лікаря. Вона зателефонувала і повідомила, що результати МРТ такі як вона очікувала і виписку пацієнта вона планує після Пасхальних свят. Потім ми поїхали до квартири сестри, щоб встановити нові двері. На наступний день, 29.04.2021 року, моя дочка знову поїхала до лікарні, щоб відвезти їжу, памперси і ліки, я попросив дочку передати заяву на ім`я лікаря, з проханням, повідомити мені дату та час виписки і що я особисто сестру заберу із лікарні. В цей же день ввечері мені зателефонувала дочка мого племінника [PERSON] і повідомила, що їй дзвонила лікар і сказала, що моя сестра хоче додому і щоб її забрав тільки племінник [PERSON] . На мої аргументи, що я був зранку у лікарні і лікар сказав, що виписку лікар планує на 03.05.2021, мені було повідомлено, що з лікарем все домовлено і сестра хоче додому. Тому я повинен віддати ключі від квартири [PERSON] , або лікарю. Я відповів, що так, як вони хочуть, більше не буде, один раз я вже допустив помилку, коли подумав, що вони дійсно опікуються моєю сестрою за її власним бажанням, а вона по факту залишилась сама. Тому я наберу лікаря і заберу сестру сам. Далі я планував або забрати її до нас на дачу, або шукати доглядальницю з медичною освітою, яка буде нам допомагати доглядати за сестрою. Попередньо я також зв`язався з своїм племінником [PERSON] , якого попросив допомогти мені забрати сестру з лікарні. Моя дочка [PERSON] набрала лікаря, з питанням, чому змінюються її плани щодо виписки пацієнта. Лікар відповіла, що моя сестра наполягає, щоб її забрав племінник [PERSON] , що вона виписує її завтра і родичі їй повідомили, що в 12 годин будуть біля лікарні. Я передзвонив [PERSON] і ми домовились, що зустрінемось біля лікарні і я чекаю його дзвінка, коли він буде у Києві. 30.04.2021 біля 12 годин дня мене набрав [PERSON] , і повідомив, що він забрав мою сестру із лікарні і через 20 хвилин вони будуть у неї у дворі. Я сказав, що знаходжусь вдома, їхати мені годину, і вчора ми начебто про все домовились, як нормальні люди. Мені сказали, щоб я приїхав і привіз ключі від квартири. Коли ми приїхали, то побачили таку картину, що стоїть вантажний мікроавтобус, в ньому сидить моя сестра, котра взагалі нікого не впізнає, а біля автобусу сусідку [PERSON] , яка була просто у шоці від того, що діється. Вона сказала, що визвала швидку допомогу, бо людина в такому стані не може знаходиться вдома і як нам вистачило розуму забрати її з лікарні. [PERSON] відповів, що вона хотіла додому. Я досі не можу зрозуміти, навіщо було забирати мою сестру із лікарні, в такому стані? Більше того, мені, навіть не медичному працівнику було ясно, що вона не може адекватно оцінювати реальність. Через деякий час приїхала швидка. Нас відвезли в одну лікарню, потім в іншу по [ADDRESS] . У прийомному покої, [PERSON] неодноразово телефонувала колишня дружина [PERSON] , з питаннями навіщо госпіталізувати мою сестру, вимагала дати трубку лікарям, чим ставила нас в дуже незручне становище. Моя сестра поводила себе дуже неадекватно, лікаря називала поліцейським, кричала, що скоро помре, бо в неї рак і нікого не впізнавала. Лікар був дуже здивований, чому нас виписали з хорошої лікарні, профільного відділення і попередив, що в лікарні є випадки Сovid-19 і людина в такому віці є в групі ризику. Сестру госпіталізували, нам видали список необхідних ліків і моя дочка пішла в аптеку. Тим часом мій племінник дуже наполегливо просив мене дати ключі від квартири, щоб він міг там переночувати. Я відмовив і сказав, що коли моя сестра одужає і повернеться додому, я передам ключі тільки їй. З 02.05-05.05.2021 року моя дочка [PERSON] їздила у лікарню. Мене свідомо не брала, так як переживала, щоб я не захворів на ковід. За словами дочки, усі пролежні, які ми побачили, коли забирали її вдома, стали більше. Це все гниє і розповсюджується по тілу. В лікарні за нею ніхто не дивиться, вона весь час у памперсах. Її треба перевертати, оброблювати весь час ці рани. Санітарка одна на шість палат, нема навіть кого попросити змінити памперс. Для лікування пролежнів треба постійна гігієна, чого нажаль немає у лікарні. Умови просто жахливі. Ми прийняли рішення поговорити з лікарем і якщо нам дадуть дозвіл, то ми заберемо сестру із лікарні. За 5 днів госпіталізації моєї сестри, крім моєї дочки, до неї більше ніхто не приходив. 06.05.2021 лікар сказала, що ми можемо забирати сестру з лікарні і надала усі рекомендації з лікування. Ми забрали сестру із лікарні до нас додому під розписку моєї дочки. Через пару днів викликали хірурга для обстеження пролежнів, він дав рекомендації купити спеціальний матрац і виписав додатково ліки по догляду. Також порекомендував визвати невропатолога, бо сестра взагалі не спала вночі, і було видно, що вона дуже стрімко втрачає пам`ять. Моя дочка визвала лікаря із клініки « Добробут », який поставив діагноз деменція і виписав рецептурні препарати. В зв`язку з тим, що у моїй дочки [PERSON] є досвід по догляду за людьми похилого віку (вона доглядала свою бабусю) ми вирішили не шукати доглядальницю, з усіма проблемами справлялися самі. 13.05.2021 у моїй сестри з`явився кашель, вона цілий день лежала, відмовлялась їсти, піднялась температура, була низька сатурація. Ми визвали швидку допомогу, яка перший раз нас відмовилась госпіталізувати, але після скарги на гарячу лінію, нас відвезли у Васильківську лікарню. Де було діагностовано Сovid-19, але госпіталізація лежачих хворих була тільки на умовах догляду родичів. Нас це влаштовувало, бо ми розуміли, що лікувати Сovid-19 вдома ми не зможемо, але ще була проблема із пролежнями, які тільки почали заживати і треба був догляд, щоб долікувати цю проблему. Я залишився в лікарні в сестрою, а моя дочка кожен день була у нас. 15.05.21 я почував себе не дуже добре. В мене піднялася температура і почався сильний кашель. Медична сестра мені порекомендували здати аналізи на Сovid-19. Моя дочка почала терміново шукати доглядальницю, бо сестру саму не можна було залишити і ми розуміли, якщо захворів я, то ймовірно може захворіти і моя дочка. Коли мене змінила у лікарні доглядальниця, я здав аналізи і діагноз підтвердився. Мій сімейний лікар сказав мені лікуватися на дому. 19.05.2021 мою сестру перевели до реанімації, а [INFO] , у сім годин ранку, вона померла. В той же день в мене впала сатурація і мене госпіталізували в Бровари в госпіталь СБУ. Моя дочка, [PERSON] себе дуже погано почувала, вона попросила мене погодитися з тим, щоб поховати сестру в Василькові , чи в Києві, але моя сестра хотіла бути похованою біля батьків. Тому вона вирішила всі організаційні моменти, а у останній путь мою сестру провела моя племінниця [PERSON] та її чоловік. Представників сім`ї [PERSON] на похоронах не було, хоча усім було повідомлено. Десь у липні місяці, коли я вже виписався з лікарні, і поїхав в квартиру сестри, щоб забрати квитанції на сплату комунальних послуг, то звернув увагу, що в квитанціях знову кількість проживаючих три людини. Після запиту у ЦНАП, стало відомо, що мої родичі [INFO], через 5 днів після смерті моєї сестри знову прописали свою дитину/онуку.» Крім процитованих пояснень відповідача, у відзиві вказується, що з поданих позивачем матеріалів не вбачається, що спадкодавець [PERSON] , до 22.04.2021 перебувала у безпорадному стані тимчасово або постійно. Зазначається, що згідно наданої позивачем копії Виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] станом на 07.06.2020 мала діагностований Астеноневротичний синдром, або неврастенія - захворювання з групи неврозів, що характеризується втомою, дратівливою слабкістю, надмірним виснаженням і повільним відновленням психічних процесів, втратою здатності до тривалих розумових і фізичних зусиль. У той же час, наголошується, що вказаний синдром не є свідченням перебування особи у безпорадному стані. Акцентується, що фактично, у безпорадному стані [PERSON] опинилась у квітні 2021 року, коли стан її фізичного і психологічного здоров`я різко погіршився і вона не могла обслуговувати себе самостійно, орієнтовно 22.04.2021 [PERSON] впала, будучи у квартирі, і пролежала так 3 дні, не маючи змоги підвестись. При цьому, вказується, що в такому стані її виявив не позивач та його родичі, а донька відповідача [PERSON] , яка весь час допомагала батьку у догляді за [PERSON] . Також у відзиві зазначається, що в період з 25.04.2021 по 20.05.2021 [PERSON] у безпорадному стані та перебувала під доглядом свого брата [PERSON] (відповідач), який надавав всю можливу допомогу своїй сестрі та залучив до цього свою доньку [PERSON] . Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого 11.09.2021 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) /т. І, а.с. 5/, [PERSON] померла [INFO] у віці 87 років. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] мешкала та з 25.05.1975 була зареєстрована до дня смерті ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] (т. ІІ, а.с. 18). На момент смерті [PERSON] разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] ( [INFO] , з 24.09.2013) та [PERSON] ( [INFO] , період реєстрації з 28.11.2015 по 11.01.2019) /т. ІІ, а.с. 18/. Разом з тим, як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , станом на 10.08.2022 зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , - з 24.09.2013; [PERSON] , [INFO] , - з 25.05.2021. Позивач безпосередньо у судовому засіданні підтвердив, що [PERSON] фактично є його онукою, проте зі слів матері такої дитини він записаний як її батько, що надало йому можливість прописати цю дитину за місцем його реєстрації, як особи, яка записана, як батько дитини, для того щоб прилаштувати дитину до дитячого садочку. 11.06.2021 відповідач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трубінської О.О. із заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що інших спадкоємців, окрім нього, немає (т. ІІ, а.с. 4). На підставі зазначеної заяви приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською О.О. було заведено спадкову справу № 16/202, відкриту до майна померлої [INFO] [PERSON] (т. ІІ, а.с. 2-136). В матеріалах спадкової справи наявні копії заповітів, скаредних [PERSON] , посвідчених: - 16.03.2005 державним нотаріусом, яким спадкодавець заповідала належні їй грошові вклади з відповідними відсотками та грошовими компенсаціями, відкритими на її ім`я у всіх відділеннях Банківської системи України [PERSON] (т. ІІ, а.с. 31); - 17.05.2011 державним нотаріусом Фроловою А.О., яким спадкодавець заповідала належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що їй належить на день смерті та на що вона за законом матиме право, [PERSON] , 1965 р.н. (т. ІІ, а.с. 32); - 29.03.2013 державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Шарафетдіновою Н.В., яким спадкодавець заповідала все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде їй належати на день її смерті та на що вона за законом матиме право [PERSON] , [INFO] (т. ІІ, а.с. 33); - 24.05.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською О.О., яким спадкодавець заповідала все рухоме та нерухоме майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і, взагалі, все те, що буде їй належати на день її смерті та на що вона за законом матиме право [PERSON] , [INFO] (т. ІІ, а.с. 34). Проте, такий заповіт містить відмітку про його скасування за заявою 03.03.2020. Вбачається, що 18.09.2021 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Трубінської О.О. із заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що інших спадкоємців, окрім неї, немає (т. ІІ, а.с. 38), але листом № 362/01-16 від 08.10.2021 приватним нотаріусом їй повідомлено, що заповіт [PERSON] , посвідчений 29.03.2013 державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Шарафетдіновою Н.В. був скасований новим заповітом [PERSON] (т. ІІ, а.с. 44-47). 21.10.2021 позивач звернувся до органів нотаріату (за місцем вимоги) із заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що інформація щодо інших спадкоємців після смерті [PERSON] , у нього відсутня (т. ІІ, а.с. 48). Листом від 09.11.2021 № 427/02-14 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трубінською О.О. позивачу повідомлено про необхідність надати документи, що підтверджують його родинні та/або інші відносини з [PERSON] (т. ІІ, а.с. 61). На а.с. 131, 134 т. ІІ містяться копії свідоцтв про право на спадщина за законом від 14.02.2022 наступного змісту: «Я, Трубінська О.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, посвідчую, що на підставі статті 1262 Цивільного кодексу України спадкоємцями на зазначене у цьому свідоцтві майно [PERSON] , 1934 року народження, яка померла [INFO] , є її брат - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , на 1/2 (одну другу) частку у спадщині, та згідно зі статтею 1266 Цивільного кодексу України є її племінник - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , на 1/2 (одну другу) частку у спадщині, мати якого [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: -Нарахованої, але не виплаченої пенсії, у сумі 3 331,78 (три тисячі триста тридцять одна) гривня 78 копійок, належність якої спадкодавцю підтверджується Довідкою, виданою Головним управлінням пенсійного фонду України в місті Києві 30 червня 2021 року за № 2600-0501-8/105216. -Вкладів, з відповідними відсотками та нарахованими компенсаціями, що знаходяться в установах філії АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: -на картковому Рахунку № [NUMBER] - сума залишку 4,46 (чотири) гривні 46 копійок, згідно умов Договору № SAMDNWFС00046171800 від 11 жовтня 2018 року; -на рахунку «Бонус плюс» 2222221859878012 зі всіма відсотками та компенсаціями; належність яких спадкодавцю підтверджується Довідкою, виданою АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» 11 червня 2021 року за № 20.1.0.0.0/210611/9622. Свідоцтво про право на спадщину на 1/2 (одну другу) частку видано [PERSON] / [PERSON] . Вартість майна на яке видано це свідоцтво становить 1 668,12 (одну тисячу шістсот шістдесят вісім) гривень 12 копійок.» Звертаючись з позовом у даній справі позивач (племінник спадкодавця) посилається на те, що в силу поведінки, відповідача (брата спадкодавця) та його ставлення до спадкодавця ( [PERSON] ), його (брата спадкодавця - [PERSON] ) слід усунути від права на спадкування в порядку ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України. На підтвердження своїх вимог та доводів позивачем, зокрема, надано: виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2», з якої вбачається, що: « [PERSON] з 22.03.2019 по 13.05.2019 знаходилась на терапевтичному лікуванні з діагнозом: Гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст. 3, ризик 4; Гіпертензивний криз (14.01.2019), ускладнений; Загострення - ситуаційно обумовлене; ДЕ ІІІ ст., виражений астено-невротичний синдром; Загострення - ситуаційно обумовлене (15.05.2019); Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., виражений невротичний синдром. Тимчасово психічні розлади» (т. І, а.с. 14). Із декларації № 0001-07Х5-А800 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу у Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 6, укладеної 10.06.2020 [PERSON] із сімейним лікарем Горовцовою М.В. , вбачається, що у графі 1.12. «довірена особа пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом» вказано [PERSON] (дружина позивача) /т. І, а.с. 21/ та [PERSON] (відповідач) /т. І, а.с. 22/. На підтвердження виклику приватної служби з аварійного відкриття замків відповідачем надано товарний чек № 8 від 25.04.2021 (т. І, а.с. 110). Також, в матеріалах міститься копія виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 30.04.2021 (т. І, а.с. 23), наданої позивачем, з якої вбачається, що 26.04.2021 [PERSON] була направлена в стаціонар для лікування. 28.04.2021 [PERSON] проходила обстеження МРТ, що підтверджується відповідними результатами досліджень, що були надані стороною відповідача (т. І, а.с. 96, 99). На підтвердження своєї правової позиції стороною відповідача надано, зокрема, висновок лікаря від 08.05.2021 (т. І, а.с. 94), з якого вбачається, що [PERSON] поставлено діагноз - деменція, кірково-підкіркового типу, важкого ступеня. Також відповідачем на підтвердження забезпечення ним догляду за [PERSON] долучено фотоматеріали від 25.04.2021 (т. І, а.с. 68); від 05.05.2021 (т. І, а.с. 69); від 06.05.2021 (т. І, а.с. 70); від 11.05.2021 (т. І, а.с. 70); від 08.05.2021 (т. І, а.с. 71); від 09.05.2021 (т. І, а.с. 72); від 10.05.2021 (т. І, а.с. 73); від 11.05.2021 (т. І, а.с. 74), а також відеодокази (т. І, а.с. 119). Крім того до матеріалів справи долучено копії: паспорту позивача (т. І, а.с. 6-8); картки платника податків позивача (т. І, а.с. 8); свідоцтва про смерть [PERSON] /батька позивача/ (т. І, а.с. 10); свідоцтва про смерть [PERSON] /мати позивача, сестра спадкодавця/ (т. І, а.с. 11); довідки про реєстрацію місця проживання позивача (т. І, а.с 13); виписки № 1086 із медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] (т. І, а.с. 15); виписки відділення малоінвазивної та реконструктивної хірургії [PERSON] (т. І, а.с. 16); заяви [PERSON] до відділу поліції від 26.02.2020 (т. І, а.с. 17); листа Солом`янського УП ГУНП від 21.05.2021 (т. І, а.с. 20); виписки з картки стаціонарного хворого № 1180 Клінічної лікарні № 15 Подільського району міста Києва від 05.05.2021 (т. І, а.с. 24); свідоцтва про народження [PERSON] (т. І, а.с. 25); листа Солом`янського УП ГУНП від 15.06.2021 (т. І, а.с. 26); квитанцій про оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , платник - [PERSON] (т. І, а.с. 28-36). У судовому засіданні 07.09.2023 свідок сторони позивача [PERSON] повідомила, що перебувала кілька днів в одній палаті в лікарні з [PERSON] , до палати нікого не пускали через ковід, медперсонал передав [PERSON] передачу «від [PERSON] », на голові у [PERSON] була ссадина, [PERSON] їй сказала, що [PERSON] її штовхнув і вона вдарилась головою. У судовому засіданні 07.09.2023 свідок сторони позивача [PERSON] надала свідчення за змістом яких у липні та жовтні 2019 року свідок за зверненням [PERSON] допомагала за доглядом [PERSON] , на той час остання могла сама їсти, але не могла сама собі готувати їсти. У судовому засіданні 07.09.2023 свідок сторони позивача [PERSON] (дружина позивача) підтвердила обставини, наведені в позові та відповіді на відзив, зазначила, що особисто знала [PERSON] , яка за станом здоров`я потребувала постійного догляду, і покладалась на те, що тому, хто їй його (догляд) забезпечить - віддасть належну їй квартиру. Свідок вказала, що особисто надавала допомогу [PERSON] з усіх побутових питань, тимчасово наймала доглядальницю на кілька днів. У судовому засіданні 07.09.2023 свідок сторони відповідача [PERSON] (донька відповідача) підтвердила обставини, наведені у відзиві, зазначила, що з [PERSON] вона з її батьком перебували у хороших відносинах, [PERSON] добре себе почувала, опіки не потребувала, поки орієнтовно наприкінці 2019 - на початку 2020 року [PERSON] не повідомила, що опіку [PERSON] бере на себе і фактично відгородила їх від спілкування з нею аж до подій, які трапились у квітні 2021 року. Свідок надала свідчення, що в періоди, коли вона з батьком мали доступ до [PERSON] , допомогу їй надавали, привозили продукти, щодня телефонували. Після потрапляння [PERSON] в лікарню у квітні 2021 року також надавали всю необхідну допомогу. У судовому засіданні 07.09.2023 відповідач, [PERSON] , дав покази як свідок, під час надання яких підтвердив обставини, наведені у відзиві, вказав, що до появи у їх житті сім`ї [PERSON] , вони з сестрою були дружні, проте сім`я [PERSON] налаштували сестру проти нього. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено право на спадкування, яке відповідно мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ч. 1 ст. 1262 ЦК України). Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1266 ЦК України). Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну (ч. 5 ст. 1266 ЦК України). Підстави усунення від права на спадкування передбачені ст. 1224 ЦК України, зокрема, відповідно до її другої та п`ятої частин: не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині; за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч. 6 ст. 1224 ЦК України положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Правову позицію щодо застосування ч. 2 ст. 1224 ЦК України викладено, зокрема у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 202/6309/16-ц (провадження № 61-38718св18), за змістом якої: «виходячи з аналізу цієї норми, спадкоємець, маючи корисливий умисел, вчиняє дії, результатом яких є виникнення права на спадкування або збільшення його частки у спадщині. Незважаючи на те, що частина друга цієї статті прямо не вимагає підтвердження вчинення незаконних дій спадкоємця у судовому порядку, лише судове рішення може бути легітимною підставою для встановлення факту їх умисного вчинення і, як наслідок, - про усунення спадкоємця від права на спадкування. Осіб, які усуваються від права на спадкування, називають «негідними спадкоємцями». У статті визначаються підстави та порядок усунення особи права на спадкування після конкретного спадкодавця, а не про позбавлення права бути спадкоємцем взагалі як частини цивільної правоздатності фізичної особи. Іншими словами, прийняття рішення про усунення особи від права на спадкування стосується лише чітко визначеного випадку спадкового правонаступництва і не позбавляє цю особу претендувати на спадщину після смерті інших спадкодавців». Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 750/2766/21 (провадження № 61-12390св22): «Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02 березня 2020 року в справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19 червня 2019 року в справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04 липня 2018 року в справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18). Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 31 січня 2023 року в справі № 467/350/21 (провадження № 61-19847св21)». Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач умисно перешкоджав спадкодавцеві скласти новий заповіт і цим сприяв виникненню права на спадкування або збільшенню своєї частки у спадщині, отже не доведено, що відповідачем умисно вчинено незаконні дії, що перешкоджали померлій [PERSON] виразити, змінити чи скасувати своє волевиявлення у заповіті. В матеріалах справи наявні медичні документи, надані стороною позивача, які вказують на те, що за життя [PERSON] дійсно хворіла, проте достатніх доказів, які б вказували на ступінь тяжкості хвороб останньої та те, що вона потребувала саме постійного стороннього догляду, матеріали справи не містять. Позивач не надав переконливих та об`єктивних доказів на підтвердження того, що померла [PERSON] зверталася до відповідача з проханням про допомогу, догляд та утримання. Крім того, позивач не надав переконливих та об`єктивних доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, а саме доказів, які б підтверджували його винну поведінку, яка б свідчила, що спадкодавець дійсно потребував додаткової постійної допомоги саме від відповідача у зв`язку із безпорадним станом, звертався за допомогою до відповідача, а останній відмовив у наданні такої допомоги. Отже, матеріалами справи не доведено, що відповідач не вчинив умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Установивши вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів належними, допустимими та безспірними доказами, що є його процесуальним обов`язком в силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України, одночасного настання всіх передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України обставин, які б давали підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті його сестри - [PERSON] . З урахуванням встановлених обставин справи, у задоволенні позову слід відмовити. ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Разом з тим, вказував, що це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (див. рішення від 09.12.1994 у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п. 29, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26). Ці принципи застосовувалися в низці справ проти України (див., наприклад, рішення від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, п.п. 42-47; від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25; від 07.10.2010 у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява № 5231/04, п.п. 18, 19). З урахуванням наведеного, при викладенні даного рішення судом проаналізовано ключові доводи та докази, що мають значення для вирішення спору. Щодо розподілу судових витрат, суд звертає увагу на те, що ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. [PERSON] є таким, що звільнений від сплати судового збору в силу закону (т. І, а.с. 8; п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), тому судовий збір у даній справі компенсується за рахунок держави. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed