Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Від позивача [PERSON] 29.08.2023 року до Любешівського районного суду Волинської області надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 25.11.1989 року позивач перебуває у шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі, відповідно до технічного паспорта у 2005 році, за рахунок спільних матеріальних затрат, спільної праці і зусиль ними було збудовано житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Власником вказаного будинку та земельної ділянки, на якій він розташований, є відповідач. Домовленості про добровільний порядок поділу майна між сторонами не досягнуто. На підставі викладеного, просить визнати житловий будинок за адресою [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на частину житлового вищевказаного будинку, що розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1212 га (кадастровий номер 0723155100:01:001:1305), стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 01.09.2023 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін по справі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до п.1 ч. 3\~ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі ч.2\~ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі з 25.11.1989 року. На підставі рішення Любешівської селищної ради від 17.03.2010 року №31/35 [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії АК №923122, зокрема на земельну ділянку площею 0,1212 га за адресою [ADDRESS] . Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] та витяга про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССС №573188 вбачається, що будинок, розташований за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За правилом ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст.. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.. 69-72 СК України та ст..372 Цивільного кодексу України. Згідност.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на вказане, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п.1,2 ч.3\~ст.133 ЦПК України). Частинами 2,\~3\~ст.141\~ЦПК\~України\~встановлено,\~що\~інші\~судові витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати, пов`язані із залученням експерта, підтверджуються наявною в матеріалах справи копією товарного чека від 23.08.2023 року на суму 3000 гривень. З огляду на вказане, суд дійшов переконання про обґрунтованість та підставність вимоги про стягнення судових витрат з відповідача, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved