Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4 000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на свою користь в розмірі 1 500 грн щомісячно з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною трирічного віку тобто до [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказала, що 04.02.2021 між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований у Чернівецькому міському відділі ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ). У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Дитина проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Крім того вказує, що їхній син перебуває на медичному обліку з діагнозом «Синдром Дауна» Посилається на те, що відповідач ухиляється від покладеного на нього сімейним законодавством обов`язку утримувати свою дитину, а також відмовляється добровільно надавати кошти на її утримання. Фактично відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. [PERSON] зазначає, що відповідач ухиляється і від її утримання, чим порушує її права, передбачені ч.2 та ч.4 ст.84 СК України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивачка вказує, що на теперішній час не працює, оскільки здійснює догляд сином, і їй важко самостійно належним чином утримувати дитину. Позивач також зазначила, що відповідач працює не офіційно, та має змогу сплачувати аліменти на дитину та дружину до досягнення сином трирічного віку у вказаному у позові розмірі. [PERSON] на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила позов задовольнити в повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував заяву про часткове визнання позову, а саме: згідний сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1\~300 грн щомісячно, у частині стягнення аліментів на утримання позивачки просив відмовити з тих мотивів, що остання працевлаштована та отримує дохід. Просив сплаву слухати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі зібрані у справі докази для ухвалення обґрунтованого рішення, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5\~ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.\~81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.02.2021 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований у Чернівецькому міському відділі ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис № 119. Шлюб між сторонами не розірвано. У шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , батьками дитини зазначені сторони у справі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.06.2022. З довідки № 479 від 02.08.2023, яка видана Драчинецьким старостинським округом Мамаївської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, слідує, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до довідки № 224 від 02.08.2023, яка видана ТОВ «МАК-МЕДИК», малолітній [PERSON] перебуває на обліку та йому встановлено діагноз [PERSON] , ВВС двостулковий аортальний клапан без порушення функції, відкритий овальний отвір, додаткова хорда лівого шлуночка. З дослідженої в судовому засіданні заяви відповідача слідує, що він працевлаштований, отримує мінімальну заробітну плату. За змістом частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Позивач зазначає, що проживає з дитиною окремо від відповідача і постійно потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання, хоча має до того матеріальну можливість, так як є працездатною особою. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї. Відомостей про наявність на утриманні у відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів його сім`ї суду не надано, як і не надано доказів, що стан здоров`я [PERSON] не дозволяє сплачувати аліменти або наявні інші обставини, які можуть вплинути на розмір аліментів. Відповідно до ст.\~75\~СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. На підставі ч.2 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму\~ВСУ від\~15\~травня 2006\~року N\~3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.191\~СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання має доводитися сторонами відповідно до правил ст.ст. 12, 81\~ЦПК України в контексті обов`язку батьків по утриманню дітей, поєднаного з презумпцією можливості батьків його забезпечувати, що витікає із свідомого рішення батьків народити дітей, яке нерозривно пов`язано з існуючою спроможністю батьків належним чином їх утримувати. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує\~вік,\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини,\~а також\~матеріальне становище\~позивача та\~відповідача. Факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання, на що посилається відповідач, не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей. Водночас, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі по 4 000 грн є завищеними. Позивачем, в порушення вимог\~ст. 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому розмірі. Оскільки відповідач\~як батько\~дитини не\~надає матеріальну\~допомогу на\~утримання сина,\~суд,\~виходячи з\~принципів розумності,\~справедливості,\~рівної участі\~батьків у\~матеріальному забезпеченні\~дитини та реальної\~можливості відповідача\~сплачувати щомісячно\~вказаний розмір\~аліментів,\~не порушуючи\~прав останнього, задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі по 2\~000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стосовно вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає наступне. Відповідно ч.ч. 2,4,6 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. В судовому засіданні не здобуто доказів матеріального становища позивачки. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Так, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. Згідно з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Верховний Суд в постанові у справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84\~СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. А подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Зважаючи на викладене вище, а саме, що: дитина сторін проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні; шлюб між сторонами не розірвано; позивачка здійснює догляд за дитиною, якій встановлено діагноз «Синдром Дауна», та фактично не має можливості працювати, однак має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років; відповідач є працездатною особою; будь-яких доказів, які б вказували на поганий стан здоров`я, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, значні видатки відповідача, які вказували б на необхідність звільнення його від сплати аліментів на дружину, відповідачем не надано; у матеріалах справи відсутні докази про неможливість надання відповідачем утримання дружині до досягнення дитиною трьох років, тому суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліментів на утримання позивачки до досягнення сином сторін трьох років, у розмірі по 1 000 грн. щомісяця,і це не буде надмірним для відповідача. Згідно з ч. 2 ст.\~184\~СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів -у межах стягнення суми платежу за один місяць. Позивачку звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за дві вимоги майнового характеру на суму 2147,20 грн.

Outcome: partial