Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 01.06.2021 між нею та ТОВ "Бізнес Позика" укладено договір позики №324317-КС-001. Даний договір укладено в електронній формі та підписано нею відповідно до п.2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора. Вважає п.1, в частині умов щодо встановлення комісії за надання кредиту в розмірі 1050,00 грн., в частині встановлення відсоткової ставки в день у розмірі 1,27460678, в частині орієнтованої реальної річної процентної ставки в розмірі 17465,90 відсотків та п.4 цього Договору несправедливими умовами кредитного договору, оскільки вони порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та завдають шкоди споживачеві. Просить визнати недійсними пункти п.1, в частині умов щодо встановлення комісії за надання кредиту в розмірі 1050,00 грн., в частині встановлення відсоткової ставки в день у розмірі 1,27460678, і орієнтованої реальної річної процентної ставки в розмірі 17465,90 відсотків та п.4 Договору №324317-КС-001 від 01 червня 2021 року, укладеного між нею та ТОВ "Бізнес Позика". В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримує, просить задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується розпискою про вручення рекомендованого повідомлення. У відзиві на позовну заяву просить розглянути справу у його відсутності, в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У наданому відзиві (а.с.58-110) на позовну заяву вказує, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не вказано жодної підстави для визнання недійсним кредитного договору №324317-КС-001 від 01.06.2021. Позивачка, оцінивши пропозиції на ринку кредитування, самостійно звернулася до ТОВ "Бізнес Позика" за отриманням кредиту. Позивачці до укладення договору було надано паспорт споживчого кредиту з усією інформацією, передбаченою ст.9 Закону України "Про споживче кредитування", ознайомлено з договором та правилами надання кредитів. Позивачка ознайомилась з паспортом споживчого кредиту та підписала його одноразовим ідентифікатором "G-5391 ". Позивачці було надано таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної відсоткової ставки, у якій вказано суму комісії за надання кредиту. Комісія за надання кредиту вказана в кредитному договорі та паспорті споживчого кредиту, які підписані позивачкою, що свідчить про її обізнаність щодо включення комісії "за надання кредиту" до загальних витрат за споживчим кредитом. Згідно п. 9 договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України. Позивачка не відмовилась від кредиту протягом 14 календарних днів, а в повній мірі скористалась коштами, а тому просить відмовити позивачці у задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за доцільне відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного. Суд враховує, що одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України), тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Судом встановлено, що між позивачкою та ТОВ "Бізнес-Позика" укладено договір позики №324317-КС-001 від 01.06.2021 (а.с.4). З метою отримання кредиту позивачка зареєструвала особистий кабінет на сайті відповідача www.bizpozyka.com (а.с.66), після чого відбулась перевірка теперішнього статусу клієнта, надання інформації клієнту про доступні товари відповідача, надання інформації про обрані умови кредиту, позивачці на її номер телефону [NUMBER] відправлено смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором "G-5391", відбулось формування договору та формування одноразового ідентифікатора для підпису акцепту, позивачці на її номер телефону відправлено смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором "G-2484", яким позивачка підписала акцепт, відбулось формування підписаного договору і відправлення договору, додатку №1 та правил на електронну почту позивачки, всі вище перелічені дії вчинені позивачкою підтверджуються візуальною формою послідовності дій в ІТС кредитодавця (а.с.67). Оцінюючи надані суду докази, суд зазначає, що позивач отримала повну та вичерпну інформацію про умови кредитування, мала достатній час ознайомлення з нею, оспорювані позивачем умови договору не є дискримінаційними та такими, що порушують право позивача, як споживача фінансових послуг. Договір є зрозумілим та чітким, містить конкретні умови, а саме: сума, строк, розмір процентної ставки, порядок погашення, спосіб надання позики, дата повернення позики та сплати нарахованих процентів,. Дані документи підписано позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вищевказаним положенням діючого законодавства. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч.1 ст.638 ЦК України та ст.1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення частини першої ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до частини першої, другої ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини першої ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Правила надання споживчих кредитів ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" визначають порядок і умови надання Товариством грошових коштів. Правила розміщені на Веб-сайті Товариства у загальному доступі для ознайомлення всіх зацікавлених осіб і є публічною офертою Товариства до укладення договору. За змістом ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа до укладення з клієнтом договору про надання фінансової послуги додатково надає йому інформацію про: 1) фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг; 2) умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість; 3) порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги; 4) правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги; 5) механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги; 6) реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів; 7) розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами. Згідно ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позивачка здійснила низку дій в особистому кабінеті, спрямованих на отримання пропозиції укласти договір, прийняв (акцепт) пропозиції (оферти) та підписала договір № 324317-КС-001 за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до п.6 договору, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця https://bizpozyka.com, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватися їх, та, відповідно укладає договір. Відповідно до п. 9 договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, частиною другою ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 Правил надання споживчих кредитів, заявник перед заповненням заявки та до укладання договору має самостійно ознайомитись з інформацією, в тому числі необхідною для отримання кредиту та про наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця, що розміщені на сайті за посиланням: [INFO] , [INFO] . До укладення договору заявник ознайомлюється та порівнює різні пропозиції кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Згідно з пунктом 2.12 Правил, заявка подається заявником через ІТС або заповнюється по телефону. За пунктом 2.20 Правил, кредитодавець протягом 15 робочих днів з дати отримання заявки приймає рішення щодо можливості надання кредиту. Розділом 3.1. визначено процедуру укладання електронного договору. Так, за пунктом 3.1.1 Правил, після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті заявника розміщається оферта, яка є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною договору. Після отримання заявником оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор. Пунктами 3.1.2, 3.1.3 передбачено право позичальника може відмовитись від укладання договору (акцепту оферти) шляхом вибору відповідних опцій в особистому кабінеті. У випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою заявником і втрачає силу. При цьому Заявник не позбавляється права знову подати заявку на отримання кредиту. Згідно з пунктом 3.1.4, відповідь заявника/позичальника, якому адресована пропозиція укласти договір про надання кредиту, про повне та безумовне її прийняття (акцепт) надається шляхом надсилання електронного повідомлення кредитодавцю, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином за пунктом 3.1.5 Правил, позичальник отримує підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, у момент укладання договору. [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Без реєстрації позивача на сайті Товариства, без створення особистого кабінету позивача, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без подання заявки на отримання кредитних коштів, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Тому укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача. Отже, [PERSON] мала можливість ознайомитись з договором після його підписання, оцінити вигідність умов кредитування та їх справедливість, оцінити всі ризики і збитки, і письмово повідомити кредитодавця про намір відмовитись від договору. Крім цього, згідно норм Закону України «Про захист прав споживачів», у споживача є законна можливість протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору, однак позивач даним правом не скористалася. Тому суд вважає, що спірний договір позики відповідає вільному волевиявленню та внутрішній волі учасників правочину. З оскаржуваного договору, судом встановлено, що у пункті 12 (юридична адреса та реквізити сторін) міститься інформація, що договір підписано споживачем [PERSON] електронним підписом, що не оспорюється позивачкою, що свідчить про добровільне укладення між сторонами вищевказаного договору і виникнення між ними на підставі цього договору цивільно-правових правовідносин. Суд, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, на забезпечення даного позову ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.02.2022, товариству заборонено нараховувати та стягувати проценти і штрафні санкції відповідно до оспорюваних пунктів договору на час розгляду справи. Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи викладене, суд скасовує накладені ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 15.02.2022 заходи забезпечення позову. При розподілі судових витрат суд керується нормами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки під час звернення до суду позивач звільнена від сплати судових витрат на підставі ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», витрати по сплаті судового збору з неї не стягуються.

Outcome: dismissed