Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] та малолітнього [PERSON] до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів зазначивши, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] та малолітній [PERSON] , [INFO] перебувають в сім`ї патронатного вихователя з 13.02.2023 року. Батько дітей записаний зі слів матері, відповідно до ст. 135 СК України. Мати дітей, відповідач у справі, [PERSON] не працює, зловживає спиртними напоями, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не надає дітям доступу до культурних, інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нимим загальновизначених норм моралі, створює умов для отримання ними освіти, не цікавиться їх здоров`ям та нехтує їх потребами, не сплачує аліменти, свідомо нехтує своїми материнськими обов`язкам, чим ухиляється від своїх обов`язків. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дитини відповідного віку. Позивач клопотав про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, подавши письмову заяву. Відповідачка в судове засідання не прибула, причини неявки не повідомила, про день судового розгляду повідомлялась належним чином (ухвалу про відкриття провадження з додатками отримала 05.10.2023 рокуЇ, відзив на позовну заяву не подала. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] . Батько дитини записаний зі слів матері. Діти з 13.02.2023 рок перебувають в сім`ї патронатного вихователя. За час перебування дітей у патронатного вихователя їх мати, відповідач у справі, [PERSON] жодного разу дітей не відвідала та їх життям не цікавиться. [PERSON] не працює, зловживає спиртними напоями, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, як складову виховання, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не надає дітям доступу до культурних, інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нимим загальновизначених норм моралі, створює умов для отримання ними освіти, не цікавиться їх здоров`ям та нехтує їх потребами, не сплачує аліменти, свідомо нехтує своїми материнськими обов`язкам, чим ухиляється від своїх обов`язків. Вищевказані обставини стверджуються даними інформаційного листа Центру Соціальних служб від 20.06.2023 року, з якого вбачається про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав; даними інформаційного листа Коростенського міського ліцею №9 від 10.04.2023 року, зі змісту якого слідує, що [PERSON] навчальний заклад не відвідує, освітнім процесом сина не цікавиться; актом обстеження умов проживання дітей від 05.10.2022 року, актом обстеження умов проживання дітей від 25.05.2023 року, висновком органу опіки та піклування Коростенської міської ради, з якого вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та малолітнього [PERSON] , [INFO] ; рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради №302 від 05.07.2023 року, яким затверджено висновок органу опіки та піклування з питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей, наказами №№26, 27 від 13.02.2023 року про влаштування дітей до патронатного вихователя. З письмових пояснень наданих [PERSON] вбачається, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] . У відповідності до ст.164 СК України та враховуючи інтереси малолітніх мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується із дітьми, не виховує їх, не цікавиться їх життям та здоров`ям, та яка, знаючи про наявність в суді позову про позбавлення її батьківських прав, в судове засідання не з`явилась, натомість в поясненнях від 28.07.2023 року зазначила про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, свідчить про її байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а тому відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України її слід позбавити батьківських прав відносно дітей. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до вимог ст.ст.180,182 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням вищенаведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved