Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника адвоката Некрасова О.В. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 25.09.2010 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Подружжя має трьох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на сімейне життя. Спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо один від одного. Шлюбні відносини фактично припинені більше півроку назад. Позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем є неможливим та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Просить не надавати час на примирення, оскільки розірвання шлюбу є спільним бажанням. За таких підстав, позивач просить суд розірвати укладений шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по оплаті судового збору. У судове засідання позивач не з`явилася, через підсистему «Електронний суд» її представником адвокатом Некрасовим О.В. подано заяву про розгляд справи без його та позивача участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади 12.10.2023 року. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що сторони одружені з 25.09.2010 року, шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області , за актовим записом № 13, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 25.09.2010 року (а.с.5). Подружжя має трьох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6-7,21). Спільне життя між сторонами не склалося у зв`язку з протилежними поглядами на сімейне життя. Спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо один від одного. Шлюбні відносини фактично припинені більше півроку назад. Позивач вважає, що примирення між нею та відповідачем є неможливим та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Просить не надавати час на примирення, оскільки розірвання шлюбу є спільним бажанням. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.1,3 ст. 55 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Розглянувши докази по справі, враховуючи, що позивач на примирення не згодна, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Таким чином, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved