Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію в розмірі 1/2 вартості автомобіля марки ОРЕL VIVARO д.н.з. [NUMBER] , 2006 р.в., кузов [NUMBER] , залишивши автомобіль в особистій власності [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 липня 2013 року між [PERSON] (далі-позивач) та [PERSON] (далі-відповідач) укладено шлюб (актовий запис №1). 15 серпня 2014 року за власні кошти позивача для зручності та комфорту сім`ї було придбано транспортний засіб OPEL VIVARO д.н.з. [NUMBER] , 2006 р.в., кузов [NUMBER] , право власності на який за спільною згодою подружжя було зареєстровано за відповідачем - [PERSON] . Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 вересня 2020 року шлюб, зареєстрований 21 липня 2013 року Кузьминською сільською радою Красилівського району Хмельницької області між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1 - розірвано. В силу положень ст. 60 Сімейного кодексу України, автомобіль OPEL VIVARO д.н.з. [NUMBER] , належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності. Як вбачається з відповіді Головного сервісного центру МВС на адвокатський запит №31/320AЗ-4286-2023 від 03.03.2023, власником автомобіля OPEL VIVARO д.н.з. [NUMBER] , 2006 р.в., кузов [NUMBER] станом на дату надання відповіді є [PERSON] . Враховуючи, що згоди щодо порядку розподілу спільної сумісної власності між колишнім подружжям не досягнуто, відповідач постійно користується автомобілем, а в добровільному порядку не компенсовує вартість частини автомобіля, існує необхідність вирішення спору у судовому порядку. 18.10.2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначає, що на даний час, він автомобілем не користується та і використовувати його не можливо, оскільки автомобіль потрапив в ДТП та є пошкодженим, а точніше фізично знищеним, дані обставини підтверджується фотознімками, які долучаються до відзиву. Відповідач не бажає, щоб за ним визнавалося право власності на спірний автомобіль, так як і не бажає сплачувати за нього компенсацію, точніше не має можливості її сплатити. Проте, якщо позивачкою будуть виконані вимоги ч.5 ст. 71 Сімейного кодексу України і буде внесена відповідна грошова сума на депозитний рахунок суду, відповідач не заперечує проти сплати йому частки за спірний автомобіль. Крім того зазначає, що поданий позивачем звіт про незалежну оцінку майна транспортного засобу не може бути взятий судом до уваги, оскільки в ньому зазначено ринкова вартість КТЗ без огляду та оцінки самого спірного автомобіля. Надати його на огляд самостійно експертам Рівненського НДКЦ відповідач позбавлений можливості, оскільки автомобіль пошкоджений в ДТП, є фізично знищеним та не транспортабельним. Вартість автомобіля не відповідає дійсності, оскільки він знищений. Враховуючи викладене вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Ухвалою суду від 17.03.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 13.04.2023 року вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження Ухвалою суду від 13.04.2023 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу. Ухвалою суду від 10.07.2023 відновлено провадження у справі у зв`язку з поверненням матеріалів справи без виконання експертизи. Ухвалою суду від 25.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позові. Просила стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію в розмірі вартості автомобіля д.н.з. [NUMBER] , залишивши автомобіль в особистій власності відповідача, витрати понесені за оцінку ТЗ у розмірі 1434 грн. та судовий збір. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову. Вказали, що автомобіль є пошкодженим в ДТП на даний час має значно меншу вартість. З метою отримання відомостей про реальну вартість спірного автомобіля відповідач звернувся до страхової компанії про направлення копії висновку про оцінку вартості спірного автомобіля марки Opel Vivaro д.н.з. [NUMBER] 2006 року випуску. Згідно Звіту 56-R/11/71, вартість спірного автомобіля становить 64452,16 грн. Саме на 1/2 вказаної суми може претендувати позивачка. Вказує, що він давно не користується даним транспортним засобом, а тому не заперечує проти сплати позивачкою вказаної суми на його рахунок та визнання за нею права власності на спірний автомобіль. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, в межах заявлених вимог, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, надані сторонами, які мають правове значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21.07.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 17 вересня 2020 року шлюб, зареєстрований 21 липня 2013 року Кузьминською сільською радою Красилівського району Хмельницької області між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1 - розірвано. Відповідно до відповіді Головного сервісного центру МВС на адвокатський запит №31/320AЗ-4286-2023 від 03.03.2023, вбачається, що за період з 21.07.2013 року по 17.09.2020 року за [PERSON] був зареєстрований транспортний засіб OPEL VIVARO (дата операції 15.08.2014р.) д.н.з. [NUMBER] , 2006 р.в., кузов [NUMBER] , актуальний власник - [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Згідно з пунктами 22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Такі правові висновки, викладені у постановах Верховного суду від 25 серпня 2020 року у справі №486/615/18 (провадження №61-16131св19) та від 19 серпня 2020 року у справі №728/846/19 (провадження №61-4672св20). 8 лютого 2022 року Велика Палата Верховного Суду зробила висновок у справі № 209/3085/20, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що рішення про розірвання шлюбу між сторонами набрало законної сили 19 жовтня 2020 року. Після розірвання шлюбу автомобілем користувався відповідач. В 2022 році сталася ДТП, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Відповідач пояснив, що страхову виплату у розмірі 235 8553.02 грн він потратив на витрати понесені в результаті ДТП. Отже, при визначенні компенсації за частку у спільному майні подружжя суд не бере до уваги знецінення спірного транспортного засобу в результаті ДТП, що сталася після розірвання шлюбу під час фактичного використання автомобіля відповідачем. З метою визначення вартості спірного майна, позивач звернулась до ФОП [PERSON] та останнім надано Звіт №11/23 від 17.07.2023р. про незалежну оцінку майна транспортного засобу OPEL VIVARO д.н.з. [NUMBER] . Зважаючи на те, що на момент розгляду справи відповідно до Звіту №11/23 від 17.07.2023р., ринкова вартість КТЗ - автомобіля марки OPEL VIVARO 2006 року випуску (VIN [NUMBER] ), д.н.з. [NUMBER] становить 262 231 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути грошову компенсацію в розмірі 1/2 вартості автомобіля, а саме 131 115,50 грн. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими способами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, 14.07.2023 р. між позивачем та ФОП [PERSON] було укладено Договір на проведення оцінки від 14.07.2023р. Згідно платіжної інструкції від 15.07.2023, [PERSON] здійснила оплату за оцінку майна у розмірі 1434,00 грн. Відтак, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки в позовні вимоги задоволено. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved