Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ "Вердикт Капітал" звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 06 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0124/35481/73 про надання позичальнику споживчого кредиту у розмірі 171000,00 грн., на строк до 06 грудня 2014 року зі сплатою 13,5 % річних. На забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язання 06 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір поруки № 014/8/11-01/108/07, відповідно до якого [PERSON] поручилася перед банком за виконання [PERSON] умов кредитного договору № 014/0124/35481/73. Позичальник не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів та відсотків за їх використання, внаслідок чого у нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 09 квітня 2014 року становила 386475,52 грн., та складається зі: заборгованості за кредитом у розмірі 99238,30 грн.; заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 69136,98 грн.; пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків у розмірі 218100,24 грн., що просили стягнути солідарно з відповідачів а також судові витрати по справі. Представником відповідачів адвокатом Лук`янчуком О.В. було подано відзив на позовну заяву. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 04.11.2019 року у даній справі було призначено судову технічну експертизу реквізитів документів. Експертне провадження було закрито без виконання комплексної судової технічної експертизи документів у зв`язку із невиконанням клопотання експерта про надання додаткових матеріалів. Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 20.02.2023 року, до участі у розгляді справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Дніпропетровської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, залучено правонаступника позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал". Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 28.06.2023 року залучено в якості третьої особи без самостійних вимог приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомову Наталію Іванівну. Клопотання представника відповідачів, адвоката Лук"янчука О.В. про призначення судово - технічної експертизи (уточнене) від 07.06.2023 року судом не розглядалося оскільки від проведення такої експертизи представник відмовився 03 11 2023. В ході розгляду справи представником відповідачів, адвокатом Лук`янчуком О.В. було подано заяву про застосування строків позовної давності, у які у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі, обгрунтовуючи свою позицію, тим, що 06.10.2009 року приватним нотаріусом Хомич О.М. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на заставне майно - автомобіль марки Ніссан Тєана, державний реєстраційний номер [NUMBER] , у рахунок відшкодування заборгованості за кредитом, та встановлено, що за рахунок коштів від виручених від реалізації заставного майна задовольняються вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступник ТОВ « Вердикт -Капітал») за договором № 014/0124/35481/73 та вказано, що термін за яким проводиться стягнення заборгованості складає з 09.09.2008 року по 26.08.2009 року. Зазначене заставне майно було реалізовано за 90300,00 грн., які були перераховані на рахунок банку. Таким чином ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», скориставшись своїм правом на звернення стягнення на заставне майно за виконавчим написом нотаріуса, перервав строк позовної давності встановлений за кредитним договором і строк позовної давності почав свій облік з моменту звернення стягнення на заставне майно, з 07.10.2009 року, тому загальний та спеціальний строк позовної давності сплили 08.10.2012 року та 08.10.2010 року. Представником ТОВ «Вердикт Капітал» було надано заперечення де наполягають на задоволені позову та заперечують проти застосування строків позовної давності, оскільки 06.10.2009 року було вчинено виконавчий напис про стягнення заборгованості. Розмір заявленої до стягнення заборгованості був визначений у розмірі 208385,79 грн., - борг за порушення строків сплати кредиту та відсотків терміном з 09.09.2008 р. по 26.08.2009 р., тобто заявлена сума до стягнення не є вимогою про дострокове стягнення заборгованості. Окрім того, вчинений виконавчий напис винесений для звернення стягнення на предмет застави - автомобіль Ніссан Теана з метою часткового погашення боргу за порушення строків сплати кредиту та відсотків терміном з 09.09.2008 по 26.08.2009. Крім того з розрахунку заборгованості вбачається, що 09.09.2011 року кошти за реалізований предмет застави були зараховані на рахунок кредитора, а саме 60179,53 грн., (зараховані в рахунок погашення основної заборгованості), 30120,47 грн., (зараховані в рахунок погашення відсотків), загальна сума 90300,00 грн. Тобто, дана сума достовірно одержана саме за рахунок реалізованого предмету застави - автомобіля. Отже 09.09.2011 року кредитор дізнався, що коштів від реалізованого автомобіля недостатньо для погашення боргу, а позичальник не здійснює платежів на погашення боргу за кредитним договором, і тому, саме із 09.09.2011 року почався перебіг строку позовної давності, який закінчився 09.09.2014 року. Отже 25.06.2014 року кредитор звернувся до суду із позовом про стягнення боргу в межах строку позовної давності. Більш того, строк дії кредитного договору встановлений до 06.12.2014 року. Представником відповідачів адвокатом Лук`янчуком О.В. було подано відгук на заперечення представника ТОВ «Вердикт Капітал» за яким свою заяву про застосування строку позовної давності підтримує та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача ТОВ «Вердикт Капітал» Бібленко Ю.Г. звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідачів адвокат Лук`янчук О.В. звернувся о суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності за наявними в матеріалах справи документами та з урахуванням клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] та третя особа в особі приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Пахомова Н.І., у судове засідання не з`явилися. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 06 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0124/35481/73 про надання позичальнику споживчого кредиту у розмірі 171 000,00 грн. на строк до 05 грудня 2014 року зі сплатою 13,5 % річних. Банк свої зобов`язання виконав належним чином та видав позичальнику кредит, що підтверджується платіжним дорученням № 5 від 06.12.2007 року. На забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язання 06 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір поруки № 014/8/11-01/108/07, відповідно до якого [PERSON] поручилася перед банком за виконання [PERSON] умов кредитного договору № 014/0124/35481/73. Згідно з пунктом 3.3 кредитного договору від 06 грудня 2007 року позичальник зобов`язався повертати кредит з процентами щомісячними фіксованими рівними платежами протягом всього строку дії договору, тобто до 05 грудня 2014 року. Пунктом 6.6 кредитного договору від 06 грудня 2014 року визначено право кредитора вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків у випадках передбачених цим договором. Також для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та Позичальником [PERSON] 06.12.2007 року укладено Договір застави транспортного засобу № 014/08/11-01/114/07, за яким [PERSON] передав у заставу належний йому автомобіль марки Ніссан Теана, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . 18.12.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-28, згідно з яким перший відступив право вимоги за договором кредиту, в тому числі за договором кредиту 014/0124/35481/73 від 06.12.2007 року. 18 грудня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Оксі Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПРОФІТ КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким перший відступив право вимоги за кредитним договором 014/0124/35481/73 від 06.12.2007 року. 26 грудня 2019 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ПРОФІТ КАПІТАЛ» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким перший відступив право вимоги за кредитним договором 014/0124/35481/73 від 06.12.2007 року. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю правовою суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути оплатним. Змістом договору передбачається, що його метою є заміна особи на активній стороні зобов`язання зі збереженням решти елементів зобов`язальних правовідносин за плату, і не передбачається надання послуг із фінансування під відступлення права грошової вимоги. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М., 06.10.2009 року був виданий виконавчий напис №2247 про звернення стягнення на майно: автомобіль марки Ніссан Теана, державний реєстраційний номер [NUMBER] , належний на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданому 28.11.2007 роу РЕВ 3-го МРВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] , за рахунок коштів, виручених від реалізації в установленому чинним законодавством порядку заставленого майна задовольнити вимоги ВАТ «Райффайзен Банк Аваль » в особі Дніпропетровської обласної дирекції ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 208385,79 грн., з яких: 159417,83 грн., - заборгованість за кредитом; 19634,18 грн., - заборгованість щодо сплати відсотків за користування кредитом; 29333,78 грн., - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків терміном з 09.09.2008 року по 26.08.2009 року. 31.08.2011 року на прилюдних торгах було примусово реалізовано заставне рухоме майно, а саме автомобіль марки Ніссан Теана, 2007 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , належний [PERSON] за 90300,00 грн. 09.09.2011 року зазначені грошові кошти були зараховані на погашення тіла кредиту у розмірі 60179,53 грн., та відсотків у розмірі 30120,47 грн., проте їх виявилося недостатньо для того, щоб погасити заборгованість у повному обсязі. Відповідно до частини четвертої статті 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 24 Закону України «Про заставу» у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України. Таким чином, у позивача на підставі положень статті 591 ЦК України, статті 24 Закону України «Про заставу» виникло право щодо стягнення залишку боргу за кредитним договором. Звертаючись із запереченням на заяву про застосування строку позовної давності, представник ТОВ «Вердикт Капітал » посилався, що 09.09.2011 року кредитор дізнався, що коштів від реалізованого автомобіля недостатньо для погашення боргу. Так, згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічне положення закріплене в частині першій статті 15 ЦК України. Отже, не реалізувавши заставний автомобіль, банк не знав і не міг знати, що коштів від реалізації майна буде недостатньо для повного погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з цим банк і не міг до виконання діючого виконавчого напису, пред`явити позов про стягнення заборгованості, так як не було доказів того, що кредитна заборгованість не буде погашена. Таким чином 25.06.2014 року кредитор звернувся до суду із даним позовом в межах строку позовної давності. У порушення умов кредитного договору свої зобов`язання відповідач [PERSON] за кредитним договором № 014/0124/35481/73 від 06.12.2007 року своєчасно не виконав, внаслідок чого станом на 09.04.2014 утворилась заборгованість у сумі 386475,52 грн, з якої: 99238,30 грн - заборгованість за кредитом; 69136,98 грн - заборгованість за відсотками; 218100,24 грн - нарахована пеня. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) також викладено правову позицію про те, що після направлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості та, відповідно, припинення дії кредитного договору, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до положень статей 546, 575 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою (зокрема іпотекою, як окремим видом застави), притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року у справі № 2-6460/11 (провадження № 61-14479св20) вказано, що: "звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана у повному обсязі, кредитор має лише право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а тому після вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з позичальника тільки сум, нарахованих відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та пені". Банком [PERSON] було адресовано повідомлення про порушення зобов`язання, яке було отримано особисто [PERSON] 20.01.2009 року. Даним повідомленням банк повідомив [PERSON] про намір дострокового стягнення заборгованості за кредитом, шляхом звернення стягнення на предмет транспортного засобу у зв`язку із невиконанням взятих зобов`язань за кредитним договором, в строки передбачені графіком погашення кредиту. Станом на 14.01.2009 року заборгованість по кредитному договору перед «Райффайзен Банк Аваль» складає 169419,32 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту - 153868,46 грн., нараховані проценти - 417,70 грн., прострочена заборгованість по кредиту та процентам - 12683,43 грн., заборгованість по пені - 2395,73 грн. та на підставі чого банк просив [PERSON] виконати порушене зобов`язання у повному обсязі та у випадку несплати вказаної заборгованості банк буде вимушений звернути стягнення на предмет застави у примусовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса згідно з п. 3.2.2. договору застави. При цьому виконавчий напис буде вчинений на суму заборгованості по кредитному договору, включаючи заборгованість по кредиту, процентам, пені та витратам на дату вчинення виконавчого напису без повторного попередження. Отже вчинення 06 жовтня 2009 року приватним нотаріусом Хомич О.М. виконавчого напису, у якому зазначено, що звернуто стягнення на предмет іпотеки, свідчить про те, що кредитор скористався своїм правом на дострокове повне повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що потягло зміну строку виконання основного зобов`язання. Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 року справа № 357/5125/16-ц. Зі зворотньої сторінки оригіналу виконавчого напису, вбачається відмітка заступника начальника Довгинцівського відділу ДВС КМУЮ Дніпропетровської області Маслової О.В., що майно реалізовано, кошти в сумі 90300,00 грн. перераховані, залишок складає 121085,79 грн. Виконавче провадження завершено згідно з п.8 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що в рахунок погашення кредитної заборгованості було звернуто стягнення на заставне майно - автомобіль: марки Ніссан Теана, державний реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності з виконавчим написом нотаріуса від 06.10.2009 року за рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля, підлягали задоволенню вимоги банку про погашення: 159417,83 грн. - заборгованість за кредитом; 19634,18 грн - заборгованість щодо сплати відсотків за користування кредитом; 29333,78 грн - пеня за порушення строків сплати кредиту та відсотків терміном з 09.09.2008 року по 26.08.2099 року; 3 000,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Всього: 211385,79 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором 159417,83 грн - це неповернута сума кредиту за весь час кредитування, тобто у виконавчому написі передбачалося погашення усієї суми кредиту, а не поточної заборгованості. Таким чином, видача виконавчого напису нотаріуса про стягнення усієї суми кредиту свідчить про зміну позивачем строку кредитування. Тому, після видачі виконавчого напису банк втратив право на нарахування відсотків та штрафних санкцій. Отже як встановлено після реалізації транспортного засобу заборгованість за кредитним договором у повному обсязі не погашена. Таким чином, у позивача на підставі положень статті 591 ЦК України та статті 24 Закону України «Про заставу» виникло право щодо стягнення залишку боргу за кредитним договором, що залишився після реалізації заставного майна на підставі виконавчого напису нотаріуса, в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 99238,30 грн., та в частині пені у розмірі 18847,49 грн. Вимоги про стягнення з відповідача у відповідності зі ст. 625 ЦК України індексу інфляції та 3% річних позивач не заявляв у даній справі. Щодо заперечення відповідача [PERSON] про укладання 06.12.2007 року між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль » кредитного договору № 014/0124/35481/73, то воно спростовується наданими на виконання ухвали суді від 28.06.2023 року про витребування доказів, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. доказами які повністю збігаються з доказами які були надані ПАТ «Райффайзен Банк Аваль » та правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал», а саме належним чином засвідченими документами щодо посвідчення Договору застави транспортного засобу № 014/08/11-01/114/07 від 06.12.2007 року укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль » та [PERSON] , зокрема сам договір застави транспортного засобу в якому поставив свій підпис [PERSON] , згоду його дружини, кредитний договір договору № 014/0124/35481/73 від 06.12.2007 року в забезпечення якого було укладено договір застави т/з в якому також [PERSON] поставив свій підпис. Отже, з урахуванням наявних у справі документів, суд приходить до висновку, що дійсно між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 171000,00 ,на придбання автомобіля. Інших належних та допустимих доказів в спростування доводів позивача, відповідачі не надали. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволених позовних вимог на 30,55% (118085,79 грн. х 100 % : 386475,52 грн.) з відповідачів на користь позивача в рівних частинах підлягають стягненню судові витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 1116,29 грн. (30,55% х 3654,00 грн. : 100%). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial