Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. У вересні 2023 року позивач кредитна спілка «СуперКредит» звернулася в суд із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 06.09.2021 між кредитною спілкою «СуперКредит» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії №CK45/0022/21/118/09 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п.1.1., згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 8000 грн. 06.09.2021 між позивачем та відповідачкою було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачці транш у розмірі 8000 грн., за наслідками видачі якого сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1 склала 8000 грн. Водночас, позивачем та відповідачкою у п. 3 Додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та процентам. Відповідно до п.3.1. Кредитного договору кредит надається відповідачці у національній валюті України, після підписання кредитного договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідачки. Позивач виконав умови кредитного договору та перерахував кошти в сумі 8000 грн. згідно заяви відповідачки на перерахування коштів в сумі 8000 грн. на рахунок АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору кредитної лінії нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку вісімдесят чотири проценти річних. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідачка зобов`язлався відповідно до п.п. 8 п.2.4 Кредитного договору кредитної лінії сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком платежів частину кредиту не пізніше 20-го числа кожного місяця вказаного в Додатковому договорі 1. Позивач зазначає, що відповідачкою було порушено умови Кредитного договору, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в графіку платежів, що в свою чергу спричинило затримку відповідачкою повернення частини кредиту та сплати процентів за кредитним договором. Заборгованість відповідачки перед позивачкою складає 13020,13 грн., з яких: 6351,79 грн - заборгованість по тілу кредиту; 6668,34 грн. несплачена заборгованість по процентам за період з 22.01.2022 по 06.09.2023. Відповідно до п. 3.4., 3.5 Кредитного договору кредитної лінії позивач та відповідачка домовилися, що строк позовної давності за цим Кредитним договором складає 10 ( десять) років. Позивач зазначає, що відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання, тому позивач проводив з неї переговори, однак зобов`язання за кредитним договором вона не виконала. Посилаючись на наведене, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором кредитної лінії №CK45/0022/21/118/09 від 06.09.2021 року в сумі 13020,13грн та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві просить провести розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 22 вересня 2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно з ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, в силу ч. 3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.09.2021між КС «СуперКредит» та [PERSON] укладено кредитний договір кредитної лінії № №CK45/0022/21/118/09, згідно якого відповідачка отримала фінансовий кредит в сумі 8000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов цього договору. 06.09.2021 між позивачем та відповідачкою було укладено додатковий договір про транш №1 Кредитного договору відповідно до п. 1 якого її сторони погодили, що позивач надає відповідачці транш у розмірі 8000 грн., за наслідками видачі якого сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору №1 склала 8000 грн. Відповідно до п.3.1. Договору кредит мав надаватися відповідачці у національній валюті, після підписання кредитного договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідачки. Позивач виконав умови договору та надав позичальнику кредит в сумі 8000 грн., що підтверджується заявами [PERSON] від 06.09.2021, платіжним дорученням № 2684 від 06.09.2021, платник КС «Супер Кредит». Водночас, позивачем та позичальником у п. 3 додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та процентам. Відповідно до п.3.2. Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку вісімдесят чотири процентів річних. Відповідно до п.п.8 п.2.4 Кредитного договору кредитної лінії, сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком платежів частину кредиту не пізніше 20-го числа кожного місяця вказаного в Додатковому договорі 1. Відповідно до п.3.4, п.3.5 Договору сторони домовилися, що строк позовної давності за цим Договором складає 10 (десять) років. Прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Згідно розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по Кредитному договору кредитної лінії №CK45/0022/21/118/09 про надання коштів у позику від 06.09.2021 вбачається, що заборгованість відповідачки перед позивачем складає 13020,13 грн., з яких: 6351,79 грн.- заборгованість по тілу кредиту; 6668,34 грн. несплачена заборгованість по процентам за період з 22.01.2022 по 06.09.2023. З розрахунку інфляційних втрат від простроченої суми по Кредитному договору кредитної лінії, вбачається, що заборгованість відповідачки перед позивачем в цій частині складає 637,83 грн., з яких: 186,57 грн. - інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період з 21.04.2018 року по 28.02.2021 року; 134,02 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 21 04 2019 року по 24.03.2021 року; 317,24 грн. - три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 08.08.2018 року по 24.03.2021 року . Оцінка суду. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з того, що відповідачкою не виконано умови кредитного договору, а тому у даному випадку мають місце порушення [PERSON] майнових прав позивача. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогамист.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу положень ч.1 ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1ст. 509 ЦК України, відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526, 529 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідачки є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Згідно з ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі і на умовах встановлених договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Частина 1 ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За нормою ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 264 ЦПК України встановила, що під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідачка взяті на себе за договором зобов`язання не виконала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором кредитної лінії №CK45/0022/21/118/09від 06.09.2021 в загальній сумі 13020,13 грн., з яких: 6351,79 грн - заборгованість по тілу кредиту; 6668,34 грн несплачена заборгованість по процентам за період з 22.01.2022 по 06.09.2023. Розподіл судових витрат. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідачки в користь позивача необхідно стягнути 2684 гривень судового збору.

Outcome: approved