Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області звернувся [PERSON] до відповідачки [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з ним за адресою: [ADDRESS] . В обгрутнування позову зазначив, що 28.09.2017 він зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка є громадянкою РФ. В шлюбі вони мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2017 року вони проживають окремо, він - в Україні, а відповідачка виїхала до РФ. При цьому, вони зберігають сімейні стосунки на відстані та періодично зустрічались на території України. Під час візиту дружини з дочкою в Україну у грудні 2020 року, вони спільно вирішили, що надалі дочка залишиться проживати з ним в Україні, внаслідок неможливості дружиною суміщати виховання і розвиток дитини з бажанням будувати власну кар`єру. Тож, з грудня 2020 року дочка проживає з ним в будинку його батьків по [ADDRESS] та знаходиться на повному його утриманні і забезпеченні. Ним створені всі необхідні умови для всебічного гармонійного та повноцінного розвитку дитини. Лише одного разу, у липні 2021 року, мати приїхала навідати дочку. Участі у матеріальному утриманні дитини не приймає. В судове засідання позивач не з`явивсь, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади. Від третьої особи органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника у зв`язку з виробничою необхідністю. На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.09.2017 сторони зареєстрували шлюб у Правобережному відділі управління актів громадського стану адміністрації міста Ліпецька, про що складено актовий запис про укладення шлюбу № 342, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] /а.с. 13/. В шлюбі сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с. 14/ Згідно довідки про склад сім`ї № 604, виданої Онуфріївською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області, позивач [PERSON] проживає по [ADDRESS] . До складу його сім`ї, крім батьків, входить дочка [PERSON] , [INFO] /а.с. 17/. Згідно акту обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] , проведеним начальником служби у справах дітей Вакуленко Л.І. , головним спеціалістом служби у справах дітей [PERSON] , умови проживання за адресою: [ADDRESS] задовільні, в будинку чисто, охайно, підлога застелена ковровим покриттям, речі складені у шафах. Будинок облаштований усіма необхідними меблями та побутовою технікою. Продуктами харчування забезпечені повністю. Для малолітньої дитини створені добрі умови, облаштована окрема кімната з усіма зручностями. Дитина забезпечена речами, іграшками та дитячою літературою /а.с. 18/. Згідно довідки Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області № 09-41/25 від 01.08.2023 на утриманні [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , перебуває малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] з сім`єю не проживає, участі у вихованні та утриманні дочки не приймає /а.с. 21/. Висновком органу опіки та піклування Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області № 09-28/145 від 02.08.2023, встановлено, що малолітня дитина проживає з батьком [PERSON] та його батьками по [ADDRESS] , забезпечена всім необхідним, для дівчинки створені належні умови для виховання і розвитку. Мати, [PERSON] , громадянка Росії, з сім`єю не проживає, місце її знаходження невідоме. При спілкуванні з дитиною встановлено, що мама не підтримує телефонного зв`язку з донькою. На підставі викладеного, орган опіки та піклування Онуфріївської селищної ради, захищаючи права та інтереси малолітньої дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] /а.с. 22-23/. Відповідно до частин 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. За частинами 2 та 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 161 Сімейного кодексу України визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Окрім того, під час вирішення такої категорії справ суд керується ст. 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у ч. 6 ст. 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі Зоммерфельд проти Німеччини (Sommerfeld v. Germany) від 08 липня 2003 року, Цаунеггер проти Німеччини (Zaunegger v. Germany) від 03 грудня 2009 року). Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Таким чином, при визначенні місця проживання малолітньої дочки сторін, суд приходить до висновку про необхідність визначення її місця проживання разом з батьком - позивачем по справі, оскільки дитина в даний час проживає разом з ним, знаходиться на його утриманні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Outcome: approved