Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~16.06.2023\~позивач АТ КБ\~«ПриватБанк»,\~в особі представника\~ Гребенюка О.С., звернувся до\~суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг без номеру від 05.02.2020. Відповідач [PERSON] своїм підписом у вказаній анкеті-заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява без номеру від 05.02.2020 разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та АТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг. Умови та правила надання банківських послуг є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. 30.07.2020 відповідач [PERSON] за допомогою ОТП-паролю підписав Заяву без номеру та отримав кредит шляхом встановлення кредитного ліміту. \~ \~ \~ \~Позивач свої зобов`язання виконав, встановивши на картковий рахунок Відповідача кредитний ліміт. \~ \~ \~ \~Відповідачем порушено зобов`язання за кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 10.03.2023 виникла заборгованість у розмірі 67827,70\~грн.,\~з них: 55212,38 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12615,32 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Оскільки відповідач добровільно не бажає погасити існуючу заборгованість позивач вимушений звертатися до суду з даним позовом. 22.06.2023 Великобагачанським районним судом Полтавської області відкрито спрощене позовне провадження по справі з повідомленням сторін, справу призначено до судового розгляду на 11.08.2023. У подальшому розгляд справи відкладено на 18.09.2023, 18.10.2023, 01.11.2023, з поважних причин. \~ \~ \~ \~У судове засідання 01.11.2023, усі учасники судового розгляду не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не зверталися. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 18.10.2023 позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» визнав, суду пояснив, що дійсно отримав у банку кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на банківську куртку, коштами кредитними він користувався, вчасно кошти не повернув через проходження військової служби. У судове засідання 01.11.2023 не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» жодного разу у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, разом з позовною заявою подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~Розгляд справи проводиться судом відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] 05.02.2020 було підписано Анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (а.с. 14). 30.07.2020 [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг ( а.с. 15-22), на підставі якої останньому було видано банківську картку "Універсальна" ( а.с. 12) та встановлено на неї кредитний ліміт, який у подальшому неодноразово змінювався, зокрема був збільшений до 50000 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (а.с. 11). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач у період часу з 30.07.2020 по 10.03.2023 здійснював витрати кредитних коштів та вносив платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту, що підтверджується випискою про рух грошових коштів по картковому рахунку за договором (а.с. 9-10). Згідно розрахунку, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, станом на 10.03.2023 становить у розмірі 67827,70\~грн.,\~з них: 55212,38 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12615,32 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 7-8). Згідно\~статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. \~ \~ \~ \~ \~Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом частини першої\~статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно\~статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За змістом\~статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За правилами статей\~12,\~13,\~76-81,\~89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно з положеннями Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час. За змістом статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу. У частині четвертій статті 3 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Пункт 15 статті 14 Закону України "Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей" є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). Крім того Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Термін дії воєнного стану на території України постійно продовжується і діє донині. Із матеріалів справи об`єктивно встановлено, що [PERSON] перебуває на військовій службі у лавах Збройних Сил України з 16.01.2020 по даний час, таким чином, відповідачу, як військовослужбовцю Збройних Сил України не повинні були нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за кредитним договором, оскільки на нього поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума коштів, яка була фактично отримана відповідачем від Банку та не повернута у порядку та строки встановлені в договорі. Згідно наданих позивачем розрахунків за спірний період з 30.07.2020 по 10.03.2023 відповідачем отримано 51167 грн. 29 коп. кредитних коштів, а повернуто банку за вищевказаний період лише 2757 грн. 22 коп. ( а.с. 7-8). Таким чином підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 48410 грн. 07 коп., а тому заявлений позов підлягає до часткового задоволення. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до переконання, що позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" підлягають до часткового задоволення, то витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Так,\~позовні вимоги\~АТ КБ\~«ПриватБанк» задоволені\~на 71,37%,\~позивачем при\~зверненні до\~суду був\~сплачений судовий\~збір на\~загальну суму\~2684\~грн.,\~тому підлягає\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача\~судовий збір\~у розмірі\~1915\~грн.\~57\~коп.\~(\~2684\~грн.\~х 71,\~37%\~=\~1915,\~57\~грн.).

Outcome: partial