Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство «Сенс Банк», 20 вересня 2023 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись, що 14.08.2019 року між АТ «Альфа Банк», яке згідно протоколу позачергових загальних зборів акціонерів №2/2022 від 12.08.2022 змінило найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 500820323, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати споживачу кредит, а позичальник зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Банк свої зобов`язання за договором виконав надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, порушила умови Договору в результаті чого станом на 22.01.2023 року має заборгованість у розмірі 78 730 грн 86 коп, що і просили стягнути та судовий збір в сумі 2 684 грн. Ухвалою судді від 22 вересня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. В установленому законом порядку, в відповідності до положень ч. 4 ст. 277 ЦПК України, відповідач з заявою із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не зверталася. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позов не визнала, посилається, що позивачем не надано доказів отримання відповідачем кредитних коштів та ознайомлення нею з публічною пропозицією на укладення договору про банківське обслуговування, порушено строк на виконання досудової вимоги, не доведено належними та допустимими доказами наявність заборгованості, окрім розрахунку заборгованості, який не може підтверджувати існування боргу та позивачем нараховано штрафні санкції під час дії карантинних обмежень, що заборонено законом. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи в відповідності до ст. 280 ЦПК України. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, встановив такі обставини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Установлено, що 14.08.2019 року між АТ «Альфа Банк», яке згідно протоколу позачергових загальних зборів акціонерів №2/2022 від 12.08.2022 змінило найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк» та [PERSON] підписана оферта на укладення угоди про надання кредиту № 500820323, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», паспорт споживчого кредиту та графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які в сукупності становлять кредитний договір. З паспорта споживчого кредиту вбачається, що сторонами за вказаним кредитним договором узгоджено суму кредиту 75 444 грн 53 коп, строк кредитування 84 місяці, процентну ставку 23,00 % річних, а також неустойку (штраф) в розмірі 200,00 грн. за кожне прострочення платежу від 1 до 4 днів та 400,00 грн. за кожне прострочення платежу, яке триває 5 і більше днів. Отже, відповідачка погодилася з усіма істотними умовами кредитного договору, їй була надана банком вся необхідна інформація в письмовому вигляді, про що вона зазначила в договорі шляхом його підписання, сукупна вартість кредиту та умови його погашення їй також були зрозумілі. На виконання умов договору, позивач перерахував на поточний рахунок відповідача кредитні кошти в сумі 75 444 грн 53 коп, виконавши таким чином свої зобов`язання в повному обсязі і вказані обставини підтверджуються випискою по особовим рахункам з 14.08.2019 по 28.02.2023, яка є первинним бухгалтерським документом та підтверджує розмір наданого кредиту. Відповідач [PERSON] в порушення вимог ст. 526 ЦК України взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 28 лютого 2023 року утворилась заборгованість на загальну суму 78 730 грн 86 коп, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 61 903 грн 30 коп та 16 827 грн 56 коп заборгованості по відсоткам, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який судом перевірений та визнаний правильним, узгоджується з умовами кредиту та не спростований відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Платіж за умовами Договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернуті у строк, передбачений договором. Таким чином, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів. Посилання представника відповідача про недотримання строків направлення досудової вимоги суд відхиляє, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі N 521/21255/13-ц зазначила, що направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів, а невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, кредитор може вимагати у суді захисту цих прав, а саме вимагати виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту. Доводи представника відповідача про нарахування штрафних санкцій під час дії карантинних обмежень нічим не підтверджені та спростовуються наданим суду розрахунком заборгованості з якого слідує, що штрафні санкції в розмірі 600 грн були нараховані 15.01.2020, тобто до оголошення карантинних обмежень і в подальшому не нараховувались. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем [PERSON] доказів в підтвердження викладених нею у відзиві на позовну заяву обставин суду не надано. З огляду на викладене, суд позов задовольняє. Так як позов задоволено, то в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн., що підтверджено документально. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Outcome: approved