Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. \~ \~ \~ \~Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що [INFO] померла\~її матір\~ [PERSON] .\~З метою\~оформлення своїх\~спадкових прав\~після смерті\~матері вона\~звернулась до\~Луцької районної\~державної нотаріальної\~контори Волинської\~області та\~подала заяву\~про прийняття\~спадщини.\~Державний нотаріус Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Кірічек О. Ю. їй повідомила, що в свідоцтві про смерть по-батькові спадкодавця зазначено як « [PERSON] », а в державному акті на право приватної власності на землю « [PERSON] ». В зв`язку із зазначеними розбіжностями їй рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту належності правовстановлюючих документів [PERSON] . Відповідно до державного акту на право колективної власності на землю від 15 грудня 1995 року членам акціонерного пайового об`єднання «Мрія» було передано в колективну власність земельну ділянку 2320 га на території Романівської сільської ради Луцького району Волинської області. У списку громадян членів акціонерного пайового об`єднання «Мрія» до державного акту на право колективної власності на землю від 15 грудня 1995 року значиться [PERSON] . В подальшому рішенням Романівської сільської ради Луцького району від 20 квітня 2001 року № 18/6 «Про передачу земельних часток/паїв/ в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю» сільська рада вирішила передати у власність [PERSON] земельну ділянку, як колишньому члену АПО «Мрія». Наведене підтверджує наявність помилки в державному акті на право приватної власності на землю ІV-ВЛ № 003648, а саме: зазначення по-батькові [PERSON] як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». З врахуванням наведеного та на підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, заявник просить встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , державного акту на право приватної власності на землю ІV-ВЛ № 003648, який виданий 21 березня 2002 року Романівською сільською радою Луцького району Волинської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 705, який посвідчує право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,41 га. Ухвалою судді від 25 вересня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник заявника адвокат Давидюк В. Г. в судове засідання не з`явився, попередньо подав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився. 08 листопада 2023 року до суду надійшла заява представника заінтересованої особи про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи наведене, суд вважає можливим розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа. З дослідженої судом копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області, встановлено, що [INFO] [PERSON] померла (а. с. 7). Факт родинних відносин між заявником [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджується: -свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 21 грудня 2018 року Луцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області, з якого встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а. с. 10). -свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 21 лютого 2019 року Луцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області, з якого встановлено, що [PERSON] 22 вересня 1990 року одружилась та змінила прізвище на [PERSON] (а. с. 11). З наданої заявником копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ВЛ № 003648, виданого 21 березня 2002 року Романівською сільською радою Луцького району Волинської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 705, встановлено, що цей державний акт видано на ім`я [PERSON] на підставі рішення № 18/6 Романівської сільської ради народних депутатів від 20 квітня 2001 року (а. с. 6). Суд дослідив архівний витяг з рішення Романівської сільської ради Луцького району від 20 квітня 2001 року № 18/6 «Про передачу земельних часток/паїв/ в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю», з якого встановив, що в списку громадян на одержання державних актів на землю по СТзОВ «Романів» зазначена [PERSON] (а. с. 12). Відповідно до державного акту на право колективної власності на землю від 15 грудня 1995 року членам акціонерного пайового об`єднання «Мрія» було передано в колективну власність земельну ділянку 2320 га на території Романівської сільської ради Луцького району Волинської області (а. с. 13-14). Крім того, у списку громадян членів акціонерного пайового об`єднання «Мрія» до державного акту на право колективної власності на землю від 15 грудня 1995 року зазначено [PERSON] (а. с. 15). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснено в п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені судом докази вказують на належність [PERSON] , яка померла [INFO] , державного акту на право приватної власності на землю ІV-ВЛ № 003648, який виданий 21 березня 2002 року Романівською сільською радою Луцького району Волинської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 705, який посвідчує право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,41 га. Невідповідність по-батькові спадкодавця [PERSON] як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] » в державному акті на землю зумовлює необхідність для заявника встановлення факту, що має юридичне значення в судовому порядку. Встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу для заявника має юридичне значення, оскільки надасть їй можливість реалізувати спадкові права. З наведених мотивів суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає до задоволення. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved