Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь матеріальної шкоди завданої пошкодженням належного йому автомобіля в сумі 304 326 грн. та моральної шкоди в сумі 25000 грн, а всього 329326 грн. та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що 06 квітня 2021 року о 11 год. 00 хв. на автодорозі "Київ - Чоп" 322 км.+700 м., водій [PERSON] керуючи транспортним засобом "ГАЗ 3302", реєстраційний номер [NUMBER] , проявив неуважність під час зміни напрямку руху, не переконався в безпечності маневру, після чого раптово виїхав на крайню ліву смугу руху та допустив зіткнення з транспортним засобом "Audi A6", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] та пасажир автомобіля "Audi A6" - [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Постановою про закриття кримінального провадження від 29 жовтня 2021 року кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021181180000165 від 07.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Вирішено питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за порушення правил безпеки дорожнього руху, що призвело до ДТП. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 січня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Згідно Звіту №09/22 від 04.08.2022 року "Про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля АУДІ А6, д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження у ДТП матеріальний збиток становить 431 726,46 грн. Згідно страхового акту №ДКЦВ- 00000000022223 від 04.11.2022 року страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 127 400 грн. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 304326,46 грн (431726,46-127400) Неправомірні дії відповідача завдають йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, в зв"язку з пошкодженням його майна, судовий розгляд справи, все це впливає на його психологічний та емоційний стан. Зазначає, що позивачу неправомірними діями відповідача завдана моральна шкода, яку він оцінює у 25 000,00 грн 17.05.2023 року відповідач подав до суду відзив на позов. Проти задоволення позову заперечив. Свої заперечення мотивує тим, що відповідач [PERSON] працює в ТОВ "Підприємство "Транзит-Сервіс", що підтверджується довідкою з місця роботи, наказом та Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 січня 2022 року у справі №569/24745/21. На момент події, 06.04.2021 року о 11 год він здійснював робочі обов"язки на ТОВ "Підприємство "Транзит-Сервіс", відвантажив лісоматеріали та повертався на базу. Транспортний засіб "ГАЗ 3302", реєстраційний номер [NUMBER] на праві власності належить ТзОВ "Фудз Трейд". Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповдній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, нанесену її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Тобто компенсацію збитку за винного працівника виплачує роботодавець. Юридична особа, яка відшкодувала збиток, нанесений його працівником під час виконання трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) або цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до зазначеного працівника - фактичного винуватця завданого збитку - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Оскільки [PERSON] під час ДТП виконував свої трудові обов"язки, як водій транспортного засобу, тому він не повинен відшкодовувати шкоду, завдану ДТП. Ухвалою суду від 21.04.2023 відкрито спрощене провадження по справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги довірителя підтримав повністю. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позов. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що 06 квітня 2021 року о 11 год. 00 хв. на автодорозі "Київ - Чоп" 322 км.+700 м., водій [PERSON] керуючи транспортним засобом "ГАЗ 3302", реєстраційний номер [NUMBER] , проявив неуважність під час зміни напрямку руху, не переконався в безпечності маневру, після чого раптово виїхав на крайню ліву смугу руху та допустив зіткнення з транспортним засобом "Audi A6", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] та пасажир автомобіля "Audi A6" - [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Постановою про закриття кримінального провадження від 29 жовтня 2021 року кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021181180000165 від 07.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Вирішено питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за порушення правил безпеки дорожнього руху, що призвело до ДТП. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 січня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Згідно Звіту №09/22 від 04.08.2022 року "Про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля АУДІ А6, д.н.з. [NUMBER] внаслідок пошкодження у ДТП матеріальний збиток становить 431 726,46 грн. Як вказує позивач у позовній заяві, згідно страхового акту №ДКЦВ- 00000000022223 від 04.11.2022 року страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 127 400 грн. Відповідно до Наказу №5 від 01.01.2004 року [PERSON] призначений на посаду директора ТОВ "Підприємство "Транзит-Сервіс" постійно з 01.01.2004 року. Згідно довідки ТОВ "Підприємство "Транзит-Сервіс" №1-05/2023 від 12.05.2023 року [PERSON] працює у ТОВ "Підприємство "Транзит-Сервіс" з 01.01.2004 року. Повідомляють, що [PERSON] 06.04.2021 року о 11 год виконував трудові обов"язки. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] транспортний засіб "ГАЗ 3302", реєстраційний номер [NUMBER] на праві власності належить ТзОВ "Фудз Трейд". Правовідносини які виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної, небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Під час виплати компенсації у випадку ДТП зі службовим автомобілем треба виходити з того, що діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, є джерелом підвищеної небезпеки (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Збиток за таких обставин відшкодовує особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). До того ж згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, нанесену її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Тобто компенсацію збитку за винного працівника виплачує роботодавець. Так, у п. 6 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, вказано, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не відповідає за збиток перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речовинне право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Таку особу роботодавець може притягнути до відповідальності лише в регресному порядку згідно зі ст. 1191 ЦК України. Отже, компенсацію збитку виплачує роботодавець, причому він це робить і в тому випадку, коли в ДТП потрапляє орендований у працівника автомобіль. Юридична особа, яка відшкодувала збиток, нанесений його працівником під час виконання трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) або цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до зазначеного працівника - фактичного винуватця завданого збитку - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України, п. 6 Постанови № 4). Відповідно до ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Позивач звертаючись з даним позовом просить стягнути з відповідача [PERSON] кошти в розмірі 304326,46 грн, як з особи що винна у ДТП та моральну шкоду в розмірі 25000 грн. Натомість, відповідач надав суду докази того, що відповідач перебував у трудових відносинах з ТОВ "Підприємство "Транзит-Сервіс" на момент вчинення ДТП, а саме 06.04.2021 року о 11 год. А тому, відповідач [PERSON] не відповідає за збиток перед потерпілим як особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Таку особу роботодавець може притягнути до відповідальності лише в регресному порядку згідно зі ст. 1191 ЦК України. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, надані на підтвердження позовних вимог на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а також взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed