Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

20.09.2017р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов вмотивовано тим, що 13.03.2007р. Музика уклав з ЗАТ «ОТП Банк» кредитний договір та отримав кредит у сумі 75000 доларів США. Кредит забезпечений іпотекою, предметом якої є квартира [ADDRESS] , власником якої був [PERSON] 26.10.2010р. за договором факторингу право вимоги перейшло до позивача. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05.02.203р. у справі №2-2175/11 з Музики та майнового поручителя [PERSON] заборгованість за кредитним договором. [INFO] [PERSON] помер, спадкоємцями майна померлого були [PERSON] та [PERSON] . Просив суд в рахунок погашення заборгованості на суму 665383,22 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] . Згодом у зв`язку зі смертю [PERSON] , позивач уточнив позов та просив в рахунок погашення заборгованості на суму 665383,22 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] , яка зареєстрована за [PERSON] , і спадкоємцям якого є [PERSON] . В розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 1.11.2023 року на 14:00 годину, сторони не з`явились. Як вбачається з матеріалів справи сторона позивача в у поданих нею до суду заявах та клопотаннях в якості засобів комунікації з ними зазначали адресу електронної пошти [INFO] , на яку судом було спрямовано судову повістку. Згідно ст.263ч.4 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 сформульовано висновок про те, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то потрібно припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому потрібно виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 13.03.2007р. [PERSON] уклав з ЗАТ «ОТП Банк» кредитний договір № СNL-502/006/2007 та отримав кредит у сумі 75000 доларів США. Наданий [PERSON] кредит забезпечений порукою [PERSON] , про що 13.03.2007 року між банком і поручителем [PERSON] був укладений договір поруки № SR-502/006/2007. Крім цього, кредит забезпечений іпотекою за Договором № РСNL-502/006/2007 , предметом якої є квартира [ADDRESS] , власником якої був [PERSON] . 26.10.2010р. за договором факторингу між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем, право вимоги за кредитним договором №СNL-502/006/2007 та договором іпотеки СNL-502/006/2007 від 13.03.2007р. перейшло до позивача. [INFO] [PERSON] помер. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05.02.2013р. у справі №2-2175/11 стягнуто з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь товариства з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором № СNL-502/006/2007 від 13.03.2007 року у загальному розмірі 665 383 грн. 22 коп., що в еквіваленті по курсу НБУ (7,9192грн. за 1дол.США) на 16.09.2010 року становить 84 021 дол.США 52 центи, з яких : заборгованість за кредитом - 74 540,12 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 590 298,12 грн. ; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 9 481,40 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 75 085,10 грн. ; сума пені за прострочення виконання зобов`язань - 18 488,00 грн. ; штрафні санкції - 525,00 грн. Спадкоємцями майна померлого [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 05.12.2019р. у справі №520/977/13, залишеного без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 27.05.2021р., визнано недійсним заповіт, складений 05.01.2007р. [PERSON] , за реєстровим №3-9, посвідчений державним нотаріусом 4-ї Одеської державної нотаріальної контори Бойченко О.С. Підставою для прийняття такого рішення було те, що Комісійною посмертною судово-психіатричною експертизою від 24.03.2014р. (акт №139) було встановлено, що [PERSON] під час складання заповіту 05.01.2007р. на користь [PERSON] , страждав стійким хронічним психічним розладом та не міг в цей час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] померла [INFO] і спадкоємцем майна померлої є відповідач [PERSON] . Відповідно до ст.81ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1281 ЦК України, станом на час смерті [PERSON] , було визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Слід розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки «піддається» впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2021 року у справі № 509/240/17 (провадження № 61-2220св20) зазначено, що: «приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 369/14444/18 (провадження № 61-689св21) вказано, що: «спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах (стаття 1216 ЦК України). Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину). Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 645/3265/13-ц (провадження № 61-5552свп18), від 08 серпня 2018 року у справі № 686/10026/16-ц (провадження № 61-6373св18), від 14 січня 2019 року у справі № 311/917/15-ц (провадження № 61-38428св18), від 14 травня 2021 року у справі № 205/6803/19 (провадження № 61-9908св20)». Іпотекодавець [PERSON] помер [INFO] ЗАТ «ОТП Банк» та позивач уклали договір про відступлення прав вимоги, зокрема за кредитним договором 26.11.2010р. Згідно матеріалів спадкової справи №1079/09 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] випливає, що позивач звернувся з заявою кредитора тільки у 2016 році (т.1 а.с.173), а згідно матеріалів спадкової справи №344/2014 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , отриманої копії судом 07.03.2018р., такої заяви позивач не подавав. Отже преклюзивний строк, передбачений ст.1281 ЦК України, вимог кредитора позивачем було пропущено, що підтверджується у позовній заяві представником позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке звернулося до нотаріуса з заявою про пред`явлення вимог кредитора тільки у 2016 році. Таким чином суд вважає, що зобов`язання, які виникли на підставі іпотечного Договору № РСNL-502/006/2007 від 13.03.2007р., предметом якого є квартира [ADDRESS] , власником якої був [PERSON] , припинені, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed