Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позиція сторін у справі У березні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до Київської міської ради, третя особа: державний нотаріус Шостої київської державної нотаріальної контори Мотицька С. А., про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач з 1984 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] , вони проживали разом однією сім`єю в квартирі [ADDRESS] , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки та виховували її сина від першого шлюбу [PERSON] . На час знайомства із позивачем та впродовж всього часу сімейних відносин [PERSON] в іншому шлюбі не перебував, оскільки ще в 1975 році розірвав свій попередній шлюб. В період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] вели постійно спільне господарство, вели спільний бюджет, купували майно, сплачували комунальні послуги, купували товари для сумісного користування, спільно проводили свята, їздили на відпочинок, доглядали за дачею та земельною ділянкою, в тому числі городом в садовому товаристві «Гвардієць 2». [INFO] [PERSON] помер, позивач звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Шостої київської державної нотаріальної контори Мотицької Світлани Аполінаріївни від 9 вересня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлому [INFO] , у зв`язку з тим, що не надано документів, які є доказом перебування зі спадкодавцем у фактичних шлюбних відносинах та проживання однією сім`єю не менше п`яти років. Також, нотаріус роз`яснив право звернутися до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Також позивач звертає увагу суду, що інші спадкоємці в [PERSON] відсутні. На час подання цієї позовної заяви [PERSON] продовжує проживати в квартирі [ADDRESS] , утримує її та сплачує комунальні послуги. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог з наступних підстав. Письмові докази, такі як, копії фіскальних чеків, товарні чеки, та інші документи фінансового характеру щодо придбання різних товарів не доказують факту, який встановлюється судом, оскільки не містять в собі відомостей щодо предмету доказування. Позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що вона брала участь у веденні спільного господарства з померлим [PERSON] , наявність спільних витрат, купівлі майна, витратах по утриманню квартири [ADDRESS] , в якій вони зі слів [PERSON] проживали разом із спадкодавцем. В матеріалах справи відсутні інші письмові докази, на підставі яких можливо перевірити факт спільної оплати [PERSON] та [PERSON] комунальних платежів за обслуговування та надання житлового-комунальних послуг. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що на підтвердження обставин зазначених в позовній заяві, а саме наявності між [PERSON] та [PERSON] з 1984 року і до його смерті ( [INFO] ) спільного проживання, пов`язаності спільним побутом (мали спільні витрати та харчування), наявності взаємних прав та обов`язків щодо утримання квартири та догляду за дачею та городом, Позивач надала до суду письмові та речові докази. Вищезазначені докази підтверджують, що [PERSON] та [PERSON] більше 30-ти років спільно проживали однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у [ADDRESS] , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Відповідач у відзиві не спростував наявності факту проживання позивача із [PERSON] однією сім`єю. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. В судове засідання позивач не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, її представник подав до суду заяву про вирішення справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 травня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 червня 2023 року витребувано докази у справі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 06 квітня 2021 року Київським міським відділом реєстрації смерті центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] [PERSON] помер, про що зроблено відповідний актовий запис № 8337. 07 липня 2021 року державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори Мотицькою Світланою Аполінаріївною, на підставі заяви від імені [PERSON] заведена спадкова справа № 438/2021 до майна [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , який був зареєстрований в [ADDRESS] , з яким [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах та проживала однією сім`єю. 02 вересня 2021 року позивач подала до Шостої київської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало [PERSON] , померлому [INFO] . Постановою державного нотаріуса Шостої київської державної нотаріальної контори Мотицької Світлани Аполінаріївни від 9 вересня 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлому [INFO] , у зв`язку з тим, що не надано документів, які є доказом перебування зі спадкодавцем у фактичних шлюбних відносинах та проживання однією сім`єю не менше п`яти років. Позиція суду та оцінка аргументів сторін У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 30 вересня 2019 року в справі № 554/14633/15-ц (провадження № 61-9952св18) та від 21 березня 2019 року в справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18). В матеріалах справи наявні наступні письмові докази, які підтверджують доводи позивача про її спільне проживання разом із померлим [PERSON] однією сім`єю з [INFO] і до дня його смерті. Нотаріальний акт про проживання осіб за адресою: [ADDRESS] від 9 березня 2023 року, яким мешканці будинку встановили, що громадянка України [PERSON] постійно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , з 1984 року та по даний час. До дня смерті чоловіка [PERSON] , [PERSON] проживала у зазначеній квартирі, вела із [PERSON] спільне господарство та було пов`язана з ним спільним побутом. Акт комісії ГО Садівниче товариство «Гвардієць 2» від 25 листопада 2022 року, яким встановлено наступне: «Ведення садівництва, городництва та дачного господарства за адресою ГО садівничих товариства «Гвардієць 2», [ADDRESS] з травня 1986 по березень 2021 року здійснювалося [PERSON] та її цивільним чоловіком [PERSON] . З квітня 2022 року по теперішній час ведення садівництва, городництва та дачного господарства за адресою ГО садівничих товариства «Гвардієць 2», [ADDRESS] здійснюється одноосібно [PERSON] .». Медична картка амбулаторного хворого від 2001 року, в якій фактичним місцем проживання [PERSON] зазначена адреса: « [ADDRESS] ». Заява [PERSON] від 31.05.2001 року на ім`я заступника директора ПМО Печерського р-ну з проханням прийняти на медичне обслуговування за місцем фактичного проживання, з резолюцією відповідної посадової особи, де фактичним місцем проживання [PERSON] зазначена адреса: « [ADDRESS] ». Заява [PERSON] від 07.06.2006 року на ім`я головного лікаря Центральної районної поліклініки Печерського р-ну з проханням прийняти на медичне обслуговування за місцем фактичного проживання, з відтиском печатки канцелярії відповідної поліклініки про отримання заяви, де адреса фактичного проживання [PERSON] зазначена: « [ADDRESS] ». Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 09.09.2003 року, де адреса фактичного проживання [PERSON] зазначена: « [ADDRESS] ». Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 12.10.2001 року, де адреса фактичного проживання [PERSON] зазначена: « [ADDRESS] .». Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6227525 від 28.10.2010 року, де адреса фактичного проживання [PERSON] зазначена: « [ADDRESS] .». Заява [PERSON] від 04.09.2018 року на ім`я директора КНП «Консультативно-діагностичного центру» Печерського р-ну м. Києва Кравчука Л. В. з проханням прийняти на медичне обслуговування за місцем фактичного проживання, з відтиском печатки канцелярії відповідного закладу про отримання заяви, де адреса фактичного проживання [PERSON] зазначена: « [ADDRESS] ». Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.04.2021 року, де адреса фактичного проживання [PERSON] зазначена: « [ADDRESS] .». Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 09.09.2021 року, де адреса фактичного проживання [PERSON] зазначена: « [ADDRESS] .». Декларація від 01.09.2020 № 0001-6К6Е-Е900 про вибір лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» печерського району м. Києва, де адреса фактичного проживання [PERSON] зазначена: « [ADDRESS] .». Договір з ТОВ «Метро Кеш енд Кері Україна» від 10.03.2014 в реєстраційній формі якого адреса фактичного проживання [PERSON] зазначена: « [ADDRESS] .». Бронювання № 20190429-6632-42188855 від 16 квітня 2019 року відпочинку в санаторії «Придністровський» в республіці білорусь, на п`ятьох осіб, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Родинні фотознімки, де [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом проводять час на відпочинку в республіці Білорусь. Рахунки на сплату комунальних послуг, квитанції, виписка банку про рух коштів, зокрема оплату комунальних послуг за квартиру: [ADDRESS] . На переконання суду, вищенаведені докази є належними, допустимими та достатніми, щоб дійти висновку про встановлення доведеного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1 січня 2004 року [PERSON] та [PERSON] . Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Показаннями свідків за відсутності інших належних доказів не може бути встановлений факт постійного проживання однією сім`єю протягом п`яти років на момент відкриття спадщини. Схожі за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року в справі № 221/4624/20 (провадження № 61-13965св21) та від 12 грудня 2019 року в справі № 466/3769/16. Враховуючи те, що під час розгляду справи судом встановлено юридичний факт того, що позивач проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, вона подала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини як спадкоємиця четвертої черги, інших спадкоємців судом не встановлено, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову про визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 46,2 кв.м., житловою 28,3 кв.м. За правилами статті 141 ЦПК України стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 6 073, 60 грн.

Outcome: approved