Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Позивач звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просив суд стягнути з відповідача на його користь: - вартість необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу у сумі 351 777 грн та судовий збір в сумі 5 276,65 грн. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 24 липня 2019 року комісією Широківської дільниці Нікопольського відділення АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» проведено засідання та за результатами розгляду акту - розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості на підставі акту про порушення від 19 червня 2019 року № 18 проведено розрахунок об`єму та обсягу природного газу і його вартості завданих порушенням споживача за період з 19 червня 2018 року до 18 червня 2019 року у розмірі 351 777,00 грн. Станом на 20 вересня 2019 року заборгованість по оплаті газопостачання за адресою: [ADDRESS] відсутня. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 24.02.2020 позовна заява прийнята судом до розгляду та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 30.10.2023 суд постановив вирішити справу на підставі наявних доказів (постановити заочне рішення). Представник позивача, повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання представник не з`явився, від нього надійшла заява, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Відповідач, повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явився. За письмової згоди представника позивача суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку ст. 280 ЦПК України за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судами (нижчевказаними) встановлено, що [PERSON] на праві власності з 2013 року належить житловий будинок площею 345,5 кв. м за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Карпівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області від 16 жовтня 2019 року у вказаному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] (син позивача) та [PERSON] (мати позивача). 06 лютого 2015 року у домоволодінні позивача було встановлено лічильник газу мембранний ВК G4T, заводський № 7548004, виготовлений 22 березня 2013 року та призначений для вимірювання об`єму природного газу та опломбовано пломбою № 13856373. Відповідно до акту від 05 червня 2019 року № 1 було здійснено розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між оператором газорозподільної мережі та споживачем [PERSON] , відповідно до якого межа балансової належності газовими мережами оператора газорозподільної мережі та споживача встановлюється на межі розподільчого проводу та газопроводу вводу; розподільний газопровід низького тиску; на балансі (в користуванні) споживача знаходяться газові мережі від межі балансової належності разом з газовикористовуючим обладнанням, зокрема: газопровід ввід, ввідний газопровід внутрішньо будинковий газопровід; межа експлуатаційної відповідальності сторін встановлюється на межі розподільчого газопроводу та газопроводу вводу; оператор газорозподільної мережі забезпечує експлуатацію газових мереж до межі експлуатаційної відповідальності, зокрема розподільчий газопровід, споживач забезпечує експлуатацію газових мереж від межі експлуатаційної відповідальності разом з газовикористовуючим обладнанням. 19 червня 2019 року майстер ВО ВОГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» (Нікопольська дільниця відділу обслуговування ВОГ управління метрології) [PERSON] склав акт № 112/1 про встановлення порушення позивачем Кодексу газорозподільних систем, а саме: «виявлено ознаки несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, засіб вимірювальної техніки (лічильник газу) демонтовано для проведення експертизи, підозра на позаштатний режим роботи ПЛГ». За виявленими порушеннями споживачу повідомлено про засідання комісії з проведення експертизи ПАТ «Дніпропетровськгаз» за адресою: вул. В. Ємця, 51, м. Нікополь. З вказаним актом ознайомився батько відповідача [PERSON] , про що свідчить його підпис. Цього ж дня побутовий газовий лічильник відповідача демонтовано представником газорозподільної організації, замість нього в присутності батька відповідача встановлено інший побутовий газовий лічильник марки Gellus 2000 типу G4, заводський № 00913389 та опломбовано пломбою № 46938591. [PERSON] був запрошений для проведення експертизи лічильника о 10.10 год 25 червня 2019 року, про що було складено протокол про демонтаж лічильника газу для проведення експертиз від 19 червня 2019 року, який підписаний [PERSON] (батьком відповідача). Згідно з актом експертизи лічильника від 25 червня 2019 року № 206 встановлено: пошкодження кришки відлікового пристрою (подряпини). За висновками комісії підтверджено несанкціоноване втручання в роботу ПЛГ прихованим способом. ПЛГ непридатний до експлуатації за пунктами 1.3, 1.6, копію акта [PERSON] отримав з висновком не згоден. Відповідно до довідки про непридатність законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки від 25 червня 2019 року № 31-0/7060/28 за результатами повірки побутового лічильнику газу, марки ВК G 4Т, заводський № 7548004, фірма «ELSTER», Словаччина, засію вимірювальної техніки визнано непридатним, оскільки під час опробування відліковий пристрій зупиняється під дією поля магніту. 24 липня 2019 року комісією Широківської дільниці Нікопольського відділення АТ «ОГС «Дніпропетровськгаз» проведено засідання та за результатами розгляду акту - розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості на підставі акту про порушення від 19 червня 2019 року № 18 проведено розрахунок об`єму та обсягу природного газу і його вартості завданих порушенням споживача за період з 19 червня 2018 року до 18 червня 2019 року у розмірі 351 777,00 грн. Станом на 20 вересня 2019 року заборгованість по оплаті газопостачання за адресою: [ADDRESS] відсутня. 20 вересня 2019 року представники «ОГС «Дніпропетровськгаз» припинили газопостачання до будинку споживача [PERSON] у зв`язку з несанкціонованим втручанням у роботу засобу вимірювальної техніки відповідно до підпункту 6 пункту 1 глави 7 розділу 6 Кодексу газорозподільних мереж. Відповідно до акта на припинення газопостачання [PERSON] висловив свою незгоду з відключенням, рахунок на оплату збитків отримав 13 вересня 2019 року про що свідчить його особистий підпис. В акті № 112/1 про порушення від 19.06.2019, який підписано уповноваженою особою [PERSON] (батько) без зауважень зазначено, що комісія Оператора ГРМ з розгляду зазначеного акта буде проводитись: 17.07.2019 за адресою: вул. В. Ємця, 51, м. Нікополь о 10-00, контактний телефон: [NUMBER] , що також є повідомлення про дату розгляду акту. У суді апеляційної інстанції, при першому розгляді справи, позивач [PERSON] не заперечував факту підписання Акту про порушення батьком [PERSON] та не зміг пояснити, чому він сам не з`явився на засідання комісії. 24 липня 2019 року відбулося засідання комісії з розгляду акту про порушення від 19.06.2019 року №18 складеного на споживача [PERSON] , з приводу виявлених порушень Кодексу ГРМ, за результатами розгляду якого прийнято рішення про його задоволення, та складено Акт-розрахунок на оплату збитків відповідно до форми, передбаченої чинним законодавством, з зазначенням усіх необхідних реквізитів. Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2020 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року відмовлено повністю у визнанні протиправним та скасуванні рішення комісії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» від 24 липня 2019 року про задоволення акту про порушення від 19.06.2019 року до споживача [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) та про донарахування об`єму та обсягу природного газу і його вартості у розмірі 351 777 грн, а також зобов`язанні Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» за власний рахунок відновити газопостачання до житлового будинку споживача [PERSON] , розташованого за адресою: [ADDRESS] . ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Приписами ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст. 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших нормативно-правових актів. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння змін його умов не допускається (ст.525 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 611-612 Цивільного кодексу України). Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі, для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Кодекс газотранспортної системи, кодекс газорозподільних систем, кодекс газосховища, кодекс установки LNG - правила експлуатації та доступу до газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG, що затверджуються Регулятором. Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу», державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Відносини, які виникають між постачальником та споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з Операторами ГРМ регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1382/27827 (далі по тексту - Правила постачання). Згідно до розділу ІІІ Правил постачання, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів. У відповідності до п.п. 1.2. та 1.3. розділу І Типового договору розподілу природного газу, умови цього договору однакові для всіх споживачів та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРС. Даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього договором (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання, оплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно п. 11 розділу III Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника із спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства. Відповідно до глави 4 розділу IX Кодексу ГРС, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між операторами ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог Кодексу ГРС та договору. Згідно розділу VIII Типового договору розподілу природного газу, відповідач зобов`язаний виконувати його умови, та несе передбачену законом відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків. Пунктом 2.3. Типового договору розподілу природного газу передбачено, що, окрім договору, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом ГРС. Порядок експлуатації комерційного вузла обліку газу, регламентовано ч. 6 розділу Х кодексу ГРС, зокрема, п. 1 якого встановлено, що власник комерційного ВОГ (вузол обліку газу) забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ. Згідно п. 2 ч. 6 розділу X кодексу ГРС, протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, оператор ГРМ та споживач, проводять, зокрема, такі спільні дії: перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу зокрема, контрольний огляд вузла обліку; монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову експертну) експертизу та/або ремонт; контрольний огляд вузла обліку, здійснюється оператором ГРМ за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців. Згідно п. 4 ч. 6 розділу X кодексу ГРС, за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків тавр), відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені. Згідно п. 3 гл. 5 розд. ІІІ Кодексу ГРС, власники газових мереж, у тому числі, побутові споживачі, згідно з актом розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, відповідають за експлуатацію цих мереж та їх складових, забезпечують належну їх експлуатацію, згідно з чинним законодавством, зокрема, Правил безпеки системи газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за № 674/27119. Відповідно до п. 1 гл. 5 Розділу 10 Кодексу ГРС у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Згідно з п. 1 гл. 10 розділу Х Кодексу ГРМ, якщо під час перевірки (обстеження) комерційного ВОГ або при контрольному огляді вузла обліку за домовленістю сторін або ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) буде ініційована експертиза щодо перевірки пошкодження пломб/ЗВТ чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, вони мають діяти з урахуванням положень цієї глави. Пунктом 4 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем встановлено, що оператор газорозподільної системи при проведенні контрольного огляду вузла обліку має право: - оглядати комерційний вузол обліку природного газу та його складові на предмет відсутності ознак пошкодження засобу вимірювальної техніки, пошкодження пломб, несанкціонованого втручання в засіб вимірювальної техніки, несанкціонованого газопроводу та/або несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу); - здійснювати перевірку параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу (за їх наявності); - перевіряти наявність діючих свідоцтв про повірку засобів вимірювальної техніки (відміток про повірку в паспортах засобів вимірювальної техніки), що входять до складу комерційного вузла обліку природного газу. При виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання у засіб вимірювальної техніки, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою оператора газорозподільної системи чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза, порядок проведення якої передбачено Кодексом газорозподільних систем та пунктом 3.3. Положення № 619 від 27 грудня 2005 року. В п. 11 гл. 5 розділу 11 Кодексу ГРМ, зазначено, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. При складанні акта-розрахунку враховується таке:1) розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період до 01 числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення (тобто до закритого балансового періоду), не потребує коригування (включення до) закритих періодів, а його вартість в повному обсязі має бути компенсована споживачем (несанкціонованим споживачем) Оператору ГРМ. При цьому вартість природного газу визначається за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу; 2) розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період після 01-го числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення, включається в баланс поточного календарного місяця за загальними правилами і вважається об`ємом постачання природного газу споживачу його діючим постачальником. Виключенням є об`єм природного газу, нарахований несанкціонованому споживачу та споживачу, у якого відсутній постачальник, вартість якого має бути компенсована Оператору ГРМ за цінами закупівлі ним природного газу в поточному календарному місяці; 3) при розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу має бути віднятий об`єм природного газу, фактично сплачений споживачем протягом періоду порушення. Виключенням є несанкціонований відбір природного газу поза охопленням комерційного вузла обліку. Відповідно до п. 1 ч. 3 Розділу 11 Кодексу ГРМ, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення. Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення. Якщо несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу здійснено шляхом прихованих заходів, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня встановлення лічильника газу та/або пломби, які виявились пошкодженими (їх встановлення повинно підтверджуватися відповідним актом про їх встановлення), але не більше 12 місяців. Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу. Згідно пункту 2 глави 2 розділу XІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу), та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить - використання газу побутовим споживачем (за відсутності лічильника) у випадках, коли споживачем протягом місяця з дати настання відповідних змін не було письмово повідомлено Оператора ГРМ про зміни, що стосуються збільшення опалюваної площі та збільшення кількості осіб, зареєстрованих на об`єкті побутового споживача. Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу XІ Кодексу ГРМ у разі виявлення Оператором ГРМ факту використання природного газу споживачем у випадках, коли споживачем (за відсутності лічильника) протягом місяця з дати настання змін не було письмово повідомлено Оператора ГРМ про зміни, що стосуються збільшення опалюваної площі та збільшення кількості осіб, зареєстрованих на об`єкті побутового споживача, визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населення з урахування усіх газових приладів і пристроїв за період з дати, коли відбулись такі зміни, а в разі неможливості встановлення цієї дати - за останні 6 місяців. Відповідно до Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу. Таким чином, факт відсутності пошкодження пломб не свідчить про відсутність факту несанкціонованого втручання в лічильник газу. Положеннями глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ передбачено порядок та підстави складання акта про порушення, виявленого у споживача. Акт про порушення повинна розглядати комісія з розгляду актів про порушення оператора ГРМ, яка визначає його правомірність. Пунктом 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ також встановлено, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. На підставі акта про порушення приймається відповідне рішення комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, що і є підставою для настання відповідних наслідків - нарахування фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутову споживачу за відповідний календарний місяць за граничними об`ємами споживання природного газу населення. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що майнові права позивача порушено, вимоги позивача ґрунтуються на нормах закону, а тому позов підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача вартість необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Як встановлено п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони не звільнені від сплати судового збору. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 5 276,65 грн. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене,

Outcome: approved