Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] ,Служба у справах дітей виконавчого комітету Камянської територіальної громади, служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, виконавчий комітет Камянської міської ради Черкаської області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини з ним. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказав, що в період з 2012 року по 2019 рік він проживав у цивільному шлюбі з відповідачем по справі. Від даного шлюбу у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого Лозівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),актовий запис №284. З 2019 року їх з відповідачем шлюбні відносини припинились. Поряд з цим, після розпаду сім?ї дитина залишилась проживати разом позивачем З цього часу усі обов?язки щодо виховання дитини, її матеріального утримання, створення належних умов для росту та розвитку він виконує самостійно. До початку воєнного стану в Україні [PERSON] разом з донькою проживав в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , який належав його матері [PERSON] . З початком збройної агресії збройних сил рф на території України, він разом з донькою переїхав до Львівської області. В період 04.03.2022 року по 15.10.2022 року вони з донькою мешкали в [ADDRESS] . Станом на теперішній час позивач разом з донькою проживають в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , який на праві власності належить його матері, бабусі [PERSON] , яка також проживає разом з ними та допомагає сину у вихованні дитини. За місцем проживання для дитини створені належні житлові умови, донька має окрему кімнату, її потреби в одязі та взутті, продуктах харчування задоволені повністю, налагоджено навчальний процес для доньки, остання з листопада 2022 року навчається в Кам?янському закладі загальної освіти №2 з поглибленим вивченням окремих предметів Кам?янської міської ради Черкаської області. Враховуючи вище вказане, зважаючи на те, що відповідач часто перебуває за межами країни, позивач звернувся до суду з даним позовом. Провадження по справі було відкрито у порядку загального позовного провадження, надано сторонам строк для подання заяв по суті. 17.10.2023 року представником відповідача було надано відзив на позов, в якому адвокат зазначила, що вони з позивачем дійсно проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу та у них народилася донька. Представник вказала, що дитина залишилася проживати з батьком доньки та його матірю за їх спільною згодою.Крім того, адвокат зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує проти визначення місця проживання дитини з батьком. У підготовче судове засідання позивач та його представник не зявилися, адвокат надала заяву про розгляд справи за відсутності її та довірителя, на задоволенні позову наполягала. У підготовче судове засідання відповідач та її представник не зявилися, адвокат надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за відсутності її та довірителя, позивач позов визнала. Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідачем визнано позов до розгляду справи по суті. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини. [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю з 2012 по 2019 рік. Вказане не оспорюється сторонами. За час проживання разом у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Як вбачається з викладеного відповідачем, дитина залишилася проживати з батьком за їх спільною згодою. Відповідно до копії акту обстеження умов проживання сімї [PERSON] від 26.01.2022 року(а.с.9), умови проживання за адресою: [ADDRESS] , добрі, є газо-водо-електропотачання, є необхідні меблі, побутова техніка, їжа та запас харчування, борги за комунальні послуги відсутні, для дитини облаштовано окрему кімнату, батько фінансово забезпечує доньку, приймає участь у шкільному житті доньки, піклується про її стан, її здоровя, мати [PERSON] тимчасово працює за межами України. Згідно з копією акту обстеження умов проживання сімї [PERSON] від 02.06.2023 року(а.с.10-11), сімя мешкає в будинку за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] , будинок належним чином облаштований та умебльований, сімя забезпечена продуктами харчування в повній мірі, для [PERSON] виділено окрему кімнату, яка належним чином облаштована, дитина забезпечена одягом та взуттям. Як вбачається з копії характеристики [PERSON] (а.с.12), [PERSON] старанна учениця, має навчальні досягнення середнього рівня, весела, товариська, врівноважена та розсудлива дівчинка, має багато друзів, батько дитини приділяє належну увагу вихованню доньки. З листопада 2022 року донька навчається в Кам?янському закладі загальної освіти №2 з поглибленим вивченням окремих предметів Кам?янської міської ради Черкаської області(а.с.13). Дитина з серпня 2021 року відвідувала лікаря з батьком, про що свідчить копія довідки(а.с.14). Позивач з дитиною мешкають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи(а.с.16). Згідно з висновком органу опіки та піклування(а.с.54), дитина проживає з позивачем, орган опіки і піклування дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання [PERSON] разом з позивачем. Враховуючи визнання позову відповідачем, досліджуючи питання доцільності визначення місця проживання доньки з батьком, докази, які не стосуються суті справи, не будуть досліджуватись судом. Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 8 Закону України«Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Верховний Суд у свій постанові №712/11527/17 від 23.12.2020 року звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини та враховуючи тривалість проживання доньки разом з батьком, добросовісне виконання ним батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання, розвитку та навчання, а також відсутність обставин, які можуть негативно впливати на виховання доньки та розвиток, зважаючи на визнання позову відповідачем, беручи до уваги, що визначення місця проживання дитини з батьком не позбавляє матір права спілкування з донькою та участі в її вихованні та утриманні, суд вважає, що вимога [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком підлягає задоволенню, оскільки в даному випадку [PERSON] не змінюватиме своє місце проживання та залишиться проживати з батьком у звичному для неї середовищі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на вище вказане, з урахуванням ст.141 ЦПК України та задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 % суми сплаченого при подання позову судового збору. Беручи до уваги вище викладене,

Outcome: approved