Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Представник ТОВ «Кредитсервіс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №210414-010 від 14.04.2021 у розмірі 31\~440 (тридцять одна тисяча чотириста сорок) гривень, за період з 14.04.2021 по 13.04.2023, витрати за сплату судового збору у розмірі 2\~684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000 (сім тисяч) гривень. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 14.04.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №210414-010, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 17\~000 (сімнадцять тисяч) гривень, на умовах строковості зворотності, платності. За умовами п. 2.2. кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користуванням до закінчення строку дії договору згідно з графіком, передбаченим договором, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань. Згідно п. 9.3. кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «Кредитсервіс». Уклавши цей Договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується, зобов`язується неухильно дотримуватися Правил. Відповідно п. 7.2 кредитного договору, сторони домовились, що кредитодавець при підписанні цього договору та при укладенні додаткових угод до нього може використовувати факсимільне відтворення підпису (факсиміле), аналоги власноручних підписів їх уповноважених осіб за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного числового підпису або іншого аналогу власноручного підпису. Кредитний договір № 210414-010 від 14.04.2021 було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р55510. Відповідно до кредитного договору [PERSON] було надано кредит зі строком дії договору до 14.04.2022. Згідно з умовами договору, крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 7,5 % (сума одноразової комісії складає 1\~275,00 гривнень). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківських рахунок позичальника. Умовами цього договору передбачено: позичальник має зробити 12 щомісячних платежів; позичальник повинен вносити платежі щомісячно до 14 числа відповідного місяця включно. Згідно п. 3.1. кредитного договору, за користування кредитом позичальник виплачує кредитодавцю проценти, зазначені на першій сторінці договору, щомісячна плата за користування кредитом нараховується щомісячно у вигляді процентів за кожен місяць користування кредитом. Відповідно п. 3.2. кредитного договору, плата за користування кредитом, вказана в договорі, нараховується щомісячно та розраховується від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів стягується разові проценти, вказані у договорі від загального розміру кредиту. Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника. Відповідно п. 3.4 кредитного договору процентна ставка за цим договором є фіксованою. Позивач зазначає, що свої зобов`язання до договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит, однак останній належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором станом на 13.04.2023 у сумі 31 440 (тридцять одна тисяча чотириста сорок) гривень, які складаються з: просроченої заборгованності за сумою кредиту 8\~499 (вісім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 98 копійок; простроченої заборгованності за процентами 21\~665 (двадцять одна тисяча шістсот шістдесят п`ять) гривень 02 копійки; строкової заборгованності за процентами 1\~275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень. Станом на 13.04.2023 заборгованність [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» за договором №210414-010 від 14.04.2021 не погашена. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися до суду із цією позовною заявою. Ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідач повідомлений про наявність справи у суді, своєчасно та належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який направлявся рекомендованим листом з повідомленням, відзиву чи клопотання щодо розгляду справи до суду не подавав. У відповідності до ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений судом про розгляд вказаної справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріали справи свідчать, що 14.04.2021 між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №210414-010, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, на умовах строковості зворотності, платності. зі строком дії договору до 14.04.2022. Кредитний договір № 210414-010 від 14.04.2021 було підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р55510. Як убачається із розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Кредитсервіс», станом на 13.04.2023 відповідачем за кредитним договором №210414-010 від 14.04.2021 перед позивачем заборгованість становить 31 440 (тридцять одна тисяча чотириста сорок) гривень, які складаються з: просроченої заборгованності за сумою кредиту 8 499 (вісім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 98 копійок; простроченої заборгованності за процентами 21 665 (двадцять одна тисяча шістсот шістдесят п`ять) гривень 02 копійки; строкової заборгованності за процентами 1 275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень. Станом на 13.04.2023 заборгованність [PERSON] перед ТОВ «Кредитсервіс» за договором №210414-010 від 14.04.2021 не погашена. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. У зв`язку із порушенням кредитних зобов`язань зі сторони відповідача, 24.04.2023 відповідно до кредитного договору, представник ТОВ «Кредитсервіс» направив на адресу реєстрації відповідача досудову вимогу щодо дострокового погашення заборгованості. Відповідно витягу із AT «Укрпошта» за трекінг-номером 0209425758221, відправлення (досудова вимога листом цінним з описом) 11.05.2023 повернулось на адресу відправника. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634, ч. 2 ст. 639, ст. 207, ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642, ч.ч. 1, 2 ст. 1069, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач ставить питання про стягнення з відповідача 31 440 (тридцять одна тисяча чотириста сорок) гривень, які складаються з: просроченої заборгованності за сумою кредиту 8 499 (вісім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 98 копійок; простроченої заборгованності за процентами 21 665 (двадцять одна тисяча шістсот шістдесят п`ять) гривень 02 копійки; строкової заборгованності за процентами 1 275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень, станом на 13.04.2023. Ця сума підлягає стягненню з відповідача. Отже, враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості або його часткового погашення не надав, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 31 440 (тридцять одна тисяча чотириста сорок) гривень, які складаються з: просроченої заборгованності за сумою кредиту 8 499 (вісім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 98 копійок; простроченої заборгованності за процентами 21 665 (двадцять одна тисяча шістсот шістдесят п`ять) гривень 02 копійки; строкової заборгованності за процентами 1 275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) гривень, станом на 13.04.2023. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні. Щодо витрат на правничу допомогу. Згідно з положеннями статті 59 Конституції Україникожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом,а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положеньстатті 59 Конституції України(справа про право на правову допомогу)передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно достатті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини шостоїстатті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третійстатті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостоїс татті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Відповідно до частини п`ятої ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року в справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18); від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19); від 08 червня 2021 року в справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21); від 07 липня 2021 року в справі №910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), від 01.12.2021 року в справі № 607/14338/19-ц (провадження № 61-19073 св 20). З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Кредитсервіс» та Адвокатським об`єднанням «Правовий Діалог» в особі директора Разумного Є.М. укладено договір про надання правової допомоги від 25.01.2023 та АКТ № 32 від 05.02.2023 приймання-передачі наданої правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25.01.2023 Додаток ; 4 до договору про надання правової допомоги від 25.01.2023, відповідно до якого ТОВ «Кредитсервіс» надається правова допомога щодо представництва прав та захисту законних інтересів клієнта в суді стосовно стягнення проблемної заборгованності стосовно [PERSON] . Відповідно до ч. 4 договору, за надання правової допомоги у відповідності до положень даного договору клієнт оплачує об`єднанню винагороду за підготовку та направлення/подачу однієї позовної заяви або апеляційної скарги у розмірі 7 000,00 грн. З платіжного доручення № 4581 від 15.06.2023 вбачається, що ТОВ «Кредитсервіс» на рахунок АО «Правовий Діалог» сплачено 7000,00 грн оплати правничої допомоги за підготовку і направлення позовної заяви відповідно до акту № 32 від 09.06.2023 до Договору № 25-01/2023 від 25.01.2023. Суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи, в тому числі фінансового стану обох сторін, вважає, що витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 7000,00 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved