Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог Позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Купченка В.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить суд: визнати трудові відносини між [PERSON] та ТОВ «ДІ ЕЙЧ СІ МЕДІА» припиненими на підставі ст. 38 КзпП України з 25 вересня 2023 року; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІ ЕЙЧ СІ МЕДІА» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що згідно наказу № 02/21-к від 05 березня 2021 року була прийнята з 09 березня 2021 року на посаду керівника проектів до ТОВ «ДІ ЕЙЧ СІ МЕДІА». Починаючи з дня повномасштабного вторгнення, 24 лютого 2022 року, відповідач припинив господарську діяльність, керівник товариства на робочому місці не з`являвся, офісне приміщення було закрите. Позивач неодноразово в телефонному режимі спілкувалась з керівником відповідача з метою вирішення питання про звільнення з місця роботи за власним бажанням, проте керівник спочатку повідомив про неможливість оформлення звільнення у зв`язку з перебуванням за кордоном, в подальшому перестав відповідати на телефонні дзвінки. 25 серпня 2023 року [PERSON] надіслала засобами поштового зв`язку на адресу реєстрації товариства заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Проте лист 11 вересня 2023 року повернувся з відміткою за закінченням терміну зберігання. Враховуючи, що працівник зобов`язаний попередити роботодавця про розірвання трудового договору письмово за два тижні, тому датою припинення трудових відносин позивач вважає 25 вересня 2023 року. На думку [PERSON] , бездіяльність роботодавця щодо нерозгляду заяви про звільнення є грубим порушенням її трудових прав, оскільки вона не виконує обов`язки керівника проекту, не отримує заробітню плату, та фактично позбавлена можливості звільнитись та обрати нове місце праці. З наведених підстав [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 жовтня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі, визначено, що спір підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 07 листопада 2023 року о 09.00 год. Позивач у судове засідання 07 листопада 2023 року не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Представник позивача подала через канцелярію суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином шляхом. Судова повістка про виклик до суду, позовна заява з додатками та копія ухвали про відкриття провадження надсилалася відповідачу за адресою місцезнаходження: м. Київ, вул. Басейна, 5-Б. Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На переконання суду подальше відкладення розгляду справи не сприятиме своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи по суті та дотримання судом розумних строків розгляду справи, порушуватиме права інших учасників справи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Тому, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого відповідача. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та правовідносини між сторонами. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 02/21-к від 05 березня 2021 року, [PERSON] призначена з 09 березня 2021 року на посаду керівника проектів ТОВ «ДІ ЕЙЧ СІ МЕДІА», що підтверджується відомостями про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб, наданих Пенсійним фондом України (а.с. 16-17). З свідоцтва про шлюб вбачається, що 10 червня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 809. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 11). 25 серпня 2023 року засобами поштового зв`язку [PERSON] надіслала на ім`я директора ТОВ «ДІ ЕЙЧ СІ МЕДІА» [PERSON] за адресою реєстрації товариства: м. Київ, вул. Басейна, 5-Б, заяву про звільнення з займаної посади керівика проектів за власним бажанням ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Згідно трекінгу поштового відправлення, відправлення № 0420900323661 повернуто за закінченням терміну зберігання. При цьому, з Витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, щодо відомостей про період трудових відносин вбачається, що початком періоду роботи [PERSON] в ТОВ «ДІ ЕЙЧ СІ МЕДІА» (код ЄДРПОУ 43112770) вказано 09 березня 2021 року, проте в графі кінець періоду відомості відсутні. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ч. ч. 1, 3 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Згідно з приписами ч.ч. 1, 3 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. У рішенні Конституційного Суду України від 7 липня 2004 року у справі № 14-рп/2004 зазначив, що свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. За приписами ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при припиненні трудового договору залежно від роду і характеру занять не допускається. З наведених приписів чинного законодавства вбачається, що елементом конституційного права особи на працю - є й право бути звільненим. Статтею 36 КЗпП України передбачені підстави припинення трудового договору. Згідно з ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 25 серпня 2023 року засобами поштового зв`язку [PERSON] надіслала на ім`я директора ТОВ «ДІ ЕЙЧ СІ МЕДІА» [PERSON] за адресою реєстрації: м. Київ, вул. Басейна, 5-Б, заяву про звільнення з займаної посади директора за власним бажанням ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Згідно трекінгу поштового відправлення, відправлення № 0420900323661 повернуто за закінченням терміну зберігання 11 вересня 2023 року. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Як убачається із матеріалів справи, станом на день розгляду справи рішення про звільнення позивача директором ТОВ «ДІ ЕЙЧ СІ МЕДІА» не прийнято, відомостей про зворотнє суду не надано. За таких обставин, беручи до уваги, що роботодавцем в установлений законом порядок не припинено трудові відносини з [PERSON] на підставі її заяви про звільнення з займаної посади за власним бажанням, що є порушенням трудових прав позивача, яка позбавлена можливості у позасудовому порядку захистити порушене право, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що ефективним способом захисту прав позивача є визнання трудових відносин між [PERSON] та відповідачем - ТОВ «ДІ ЕЙЧ СІ МЕДІА» припиненими. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1073,60 грн.

Outcome: approved