Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - позивач) звернулась до суду засобами поштового зв`язку «Укр пошта» із позовною заявою, отриманою судом 12.07.2023 року, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи з часу звернення до суду та до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з [PERSON] (далі за текстом - відповідач) перебуває у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між сторонами не розірвано. Після народження дитини між сторонами почали виникати сварки та конфлікти, внаслідок несумісності характерів та з побутових питань. На даний час сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з нею, вона самостійно її утримує та піклується про неї. Догляд за маленькою дитиною потребує додаткових матеріальних витрат на забезпечення належних умов її існування та для збереження її здоров`я. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання у добровільному порядку не надає, що ставить її в скрутне становище. Зазначає, що відповідач матеріально спроможний надавати їй допомогу, оскільки він працездатний, має власний бізнес, та на його утриманні не перебувають інші особи. З огляду на зазначені обставини вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 18.09.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с. 30-31). Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористалась, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, без використання засобів аудіо фіксації судового засідання, позовні вимоги підтримала повністю та просила суд задовольнити їх, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подавав. Клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавав. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме ст.280 ЦПК України. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, 05 жовтня 2019 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб, зареєстрований Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №773, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.10.2019 року (а.с. 5). В період перебування сторін в шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 червня 2021 року Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №455 (а.с.6). На час ухвалення судом рішення по справі шлюб між сторонами не розірвано, однак фактично стосунки припинено. Як вказувала позивач, після припинення між сторонами шлюбних стосунків, син залишився проживати з нею. За відомостями відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради малолітній [PERSON] зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9, 12). Судовим розглядом встановлено, що матеріальної допомоги на утримання [PERSON] як дружини, з якою проживає малолітня дитина сторін [PERSON] , як її чоловік та батько дитини не надає, що визначає наявність між сторонами спору про право. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аналіз вказаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання матері дитини виникають за одночасної наявності таких обов`язкових умов: проживання з нею дитини, яка не досягла трирічного віку; походження дитини від чоловіка, з яким жінка перебуває/перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі чи фактичних шлюбних стосунках (ст.94 СК України) - кровного споріднення, чи наявність іншого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Так, в ході судового розгляду встановлено, що позивач, будучи матір`ю малолітнього [PERSON] , має право на його утримання відповідачем [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки обсягом наданих позивачем доказів доведені факти перебування сторін в шлюбі та батьківство [PERSON] . Крім того, за своїм майновим станом [PERSON] потребує матеріальної допомоги з боку [PERSON] , оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, а обсяг її доходу складає виключно державна допомога на дитину у розмірі по 860 грн. на місяць (а.с. 33). Враховуючи встановлені судом обставини, можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання його дружини як матері дитини, відсутність аліментних зобов`язань по утриманню інших осіб, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених позивачем вимог та необхідність їх задоволення в повному обсязі із стягуванням з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 12 липня 2023 року та до досягнення сином трирічного віку, тобто до [INFO] . Підстав, які б дозволяли прийти до висновку про необхідність стягувати аліменти в іншому розмірі чи взагалі відмовити в їх стягненні, в ході судового розгляду не встановлено. Приймаючи рішення, суд зауважує, що право на утримання дружини не припиняється також і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст.85 СК України право дружини на утримання може бути припинене раніше у випадку передання дитини на виховання іншій особі, виключення відомостей про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини та в інших випадках, передбачених законом. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. У порядку п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved