Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «Енергія», в якій просила суд скасувати арешт, накладений на підставі листа Державної виконавчої служби Обухівського районного управління юстиції № від 24.04.2003 року, та зареєстрований 29.09.2004 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №1340072, та № 1340077 реєстратором Обухівської районної державної нотаріальної контори, додаткові дані: архівний номер: 5461174KIEV478, Архівна дата: 24.04.2003, дата виникнення: 24.04.2003, № реєстру: 1300, внутр. № 7E01063925F43F30793A, коментарій: Обухів ДНК, на усе нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , яке належить на праві приватної спільної власності [PERSON] , в зв`язку з заборгованістю за житлово-комунальні послуги ПрАТ «Енергія». Заборгованість була виплачена в повному обсязі на рахунок вищевказаних підприємств, але останні після закінчення виконавчих проваджень в зв`язку з повним виконанням рішення Обухівського районного суду Київської області та сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги не подали заяву до Обухівського ВДВС про зняття арешту з нерухомого майна, що належало її чоловіку. Тож, виходячи з вищенаведеного, позивачка просить зняти арешт з майна в зв`язку з погашенням заборгованості в повному обсязі, та оскільки виконавче провадження в межах якого і було накладено арешт, на даний час знищене. З огляду на викладені обставини просить позов задовольнити. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 31.08.2023 року дана справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, подали до суду заяву, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити і розглядати справу без її участі. Представник відповідача ПАТ «Енергія» в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому що позивачем не доведено та не надано доказів, що арешт на нерухоме майно накладено в інтересах ПрАТ «Енергія», також позивачем не надано доказів, що підтверджують сплату боргу [PERSON] або відсутність заборгованості зі сплати комунальних послуг. Також подав клопотання про розгляд справи без їх участі, просив в позові відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з`явився, причин неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що бабуся позивачки [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Клименко О.П. було відкрито спадкову справу № 46184942 та 15.01.2009 року було видано витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі. Дідусь позивачки [PERSON] помер [INFO] . Йому на праві приватної власності належала квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 27.09.2009 року матір позивачки [PERSON] як спадкоємець отримала свідоцтво про право на спадщину. 12 липня 2023 року представник позивачки, адвокат Стельникович С.А. звернувся з адвокатським запитом № 50 до Обухівського районного відділу ДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) про надання інформації щодо відкритих виконавчих проваджень відносно мого дідуся [PERSON] , який є власником квартири, а також чи наявні арешти на квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] |у тому числі архівні записи. 11 серпня 2023 року він отримав відповідь на адвокатський запит № 41830 в якому повідомлено, що згідно інформаційної довідки з ДРРП за адресою: [ADDRESS] , виявлено обтяження: арешт (архівний запис): 1340077 зареєстровано: 29.09.2004 15:21:54 за № 1340077 реєстратором: Обухівська районна державна нотаріальна контора. Позивачка, звернулась до приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Дергільової Олени Григорівни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] після померлої матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , після чого позивачці було вручено витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі №73702563 від 24.08.2023 року. 24 серпня 2023 року, приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Київської області Дергільова О.Г. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після померлої [INFO] матері [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на майно. Однак згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом: [PERSON] , виявлено обтяження: арешт (архівний запис): номер запису про обтяження 1340072 від 29.09.2004 року на підставі листа № 1384 від 24.04.2003 року ДВС Обухівського РУЮ. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за об`єктом: [ADDRESS] , виявлено обтяження: арешт (архівний запис): номер запису про обтяження 1340077 від 29.09.2004 року на підставі листа № 1384 від 24.04.2003 року ДВС Обухівського РУЮ. На підтвердження вищевказаних обставин надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 342419620 від 11.08.2023 року, яка була надана Обухівським ВДВС в Обухівському районі Київської області та Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 338752189 від 11.07.2023 року, яка була отримана адвокатом Стельниковичем С.А. Позивач стверджує, що вищевказані арешти на нерухоме майно в свій час були накладені в зв`язку із заборгованістю за житло-комунальні послуги, а саме надані послуги з теплопостачання - ПрАТ «Енергія». Заборгованість була виплачена дідусем позивачки [PERSON] в повному обсязі на рахунок вищевказаних підприємств, але останні після закінчення виконавчих проваджень в зв`язку із повним виконання рішення Обухівського районного суду Київської області та сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги не подали заяву до Обухівського ВГГВС про зняття арешту з нерухомого майна, що належало її діду [PERSON] , що призвело до обмеження її законних прав та інтересів, а саме у неможливості прийняти спадщину після смерті моєї матері. Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області повідомлено, що станом на 11.08.2023 року відомості про накладення арешту на майно [PERSON] у відділі відсутні, оскільки матеріали виконавчих проваджень зберігаються не більше трьох років після чого знищуються та рекомендовано звернутись для вирішення питання про звільнення майна з-під арешту до суду. Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Захист порушеного права особи має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Як було роз`яснено п. 2 Постанови Пленуму ВССУ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам надано роз`яснення про те, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. В роз`ясненнях, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України 2004 року. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц (провадження №14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Позивачем не доведено та не надано доказів, що арешт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , накладено в інтересах ПрАТ «Енергія» (рішення суду, постанова державного виконавця про арешт майна тощо). Також позивачем не надано доказів, що підтверджують сплату боргу [PERSON] або відсутності заборгованості зі сплати комунальних послуг Звертаючись до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна, [PERSON] визначила відповідачем Приватне акціонерне товариство «Енергія», яке є неналежним відповідачем в даній справі, а задоволення позову до неналежного відповідача матиме наслідком порушення принципів рівності сторін та змагальності процесу. Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом. Окрім неналежно визначеного відповідача, позивачем не надано доказів про виконання вимог за вищезазначеними виконавчими документами, заборгованість позивачем не погашена, причиною завершення виконавчого провадження не було повне фактичне виконання рішення суду, підстави накладання арешту не зникли, а у стягувача є можливість в законному порядку на поновлення виконавчого провадження. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed