Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

27 липня 2023 року представник [PERSON] адвокат Петецька (Андрійчук) О.П. звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт, що [PERSON] до 16.06.2021 року була єдиним законним представником (опікуном) своїх дітей: сина [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , сина [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та оскільки на час народження дітей в шлюбі не перебувала, а тому відомості про батька у свідоцтвах про народження дітей, записано за її вказівкою, відповідно до ч.1 ст.135 СК України. 02.07.2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище після реєстрації шлюбу із [PERSON] на [PERSON] . 16.06.2021 року [PERSON] подав заяву про визнання батьківства щодо дітей [PERSON] та [PERSON] та відповідно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян було внесені зміни у графі відомості про батька дитини, а саме, [PERSON] записано батьком дітей, а дітей записано як [PERSON] та [PERSON] . На час подачі заяви [PERSON] має намір виїхати з дітьми для возз`єднання сім`ї, а саме на постійне місце проживання в Ізраїль до чоловіка [PERSON] , який тривалий час проживає та працює в Ізраїлі. Зазначає, що для настання правових наслідків у вигляді отримання громадянства, згідно законодавства Ізраїлю, необхідно рішення суду України про встановлення факту, що вона є матір`ю та законним представником (опікуном) своїх дітей. Представник заявника адвокат Петецька (Андрійчук) О.П. в судовому засіданні заяву підтримала повністю та просить її задовольнити. Заінтересована особа представник служби у справах дітей виконкому Старокостянтинівської міськради Сторожук О.О. не заперечила, щодо задоволення заяви. Заінтересована особа Старокостянтинівський відділ ДРАЦС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направили, причини неявки суду не повідомили, будь-яких заперечень щодо заяви не подавали. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволені заяви слід відмовити, з наступних підстав. Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про становлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 (зі змінами, внесеними постановою Пленуму від 25 травня 1998 р.) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав (наприклад, для вирішення питання про наявність права на спадщину у особи, яка законодавством України не віднесена до кола спадкоємців за законом). Крім того, відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Частиною 3 та 4 ст. 60 ЦК України визначений перелік встановлення опіки та піклування судом: суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування; суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Главою 19 Сімейного кодексу України та главою 6 ЦК України визначений порядок встановлення опіки, піклування над дітьми. Так, згідно з ч.1 ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч.1 ст. 135 СК України). Згідно з ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та на час народження дітей в шлюбі не перебувала, а тому відомості про батька дітей в свідоцтвах про народження дітей були записані за її вказівкою, відповідно до ч.1 ст.135 СК України. 02.07.2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище після реєстрації шлюбу із [PERSON] на [PERSON] . 16.06.2021 року [PERSON] подав заяву про визнання батьківства щодо дітей [PERSON] та [PERSON] та відповідно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян було внесені зміни у графі відомості про батька дитини, а саме, [PERSON] записано батьком дітей, а дітей записано як [PERSON] та [PERSON] . На час розгляду справи заявник [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними заявника [PERSON] ; витягами з реєстру територіальної громади №2023/005382398, №2023/005382481 та №2023/005382430 від 17.07.2023 року про місце проживання заявника [PERSON] та її дітей [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] , виданого повторно 31.05.2022 року; повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00037817258 від 13.12.2022 року; свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого повторно 31.05.2022 року; повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] № 00035703898 від 31.05.2022 року; свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого повторно 31.05.2022 року; повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] № 00035704073 від 31.05.2022 року. Крім того, відповідно до довідки Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 18.07.2023 року № 557, [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , отримувала допомогу на дітей, як одинока матір з 01.11.2004 року по 31.08.2020 року на [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заявник у своїй заяві про встановлення вказаного факту [PERSON] посилається на відсутність можливості возз`єднання сім`ї, так як її чоловік [PERSON] перебуває в країні Ізраїль, та згідно законодавства Ізраїлю необхідно рішення суду України про встановлення факту, що вона є матір`ю та законним представником своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . Також, [PERSON] до початку розгляду справи подала відповідь від Бюро реєстрації населення м. Хайфа держави Ізраїль на звернення [PERSON] , в якій зазначено необхідність отримання юридичного документу, що підтверджує одноосібну опіку над неповнолітнім [PERSON] , для розгляду прохання про процедурне врегулювання статусу іноземця на підставі шлюбу з громадянином Ізраїлю. Однак із вказаної відповіді не вбачається, що вказаний юридичний документ про одноосібну опіку має бути у формі рішення суду, а також не зазначено якою особою (батьком чи матір`ю) така одноосібна опіка здійснюється та за який період. Крім того, із вказаного листа не вбачається, що саме заявник [PERSON] має надати інформацію компетентному органу держави Ізраїль про одноосібну опіку над неповнолітнім [PERSON] . Також, судом встановлено, що на час розгляду справи [PERSON] є повнолітній, тобто має повну цивільну дієздатність (ч.1 ст.34 ЦК України). Разом з тим, щодо неповнолітнього [PERSON] у компетентного органу держави Ізраїль відсутні вимоги до заявника про надання юридичного документу, що підтверджує одноосібну опіку заявника над неповнолітнім [PERSON] . Із поданих заявником доказів, вбачається, що матір`ю повнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , яка у свою чергу і є їх законним представником, а тому підстав додаткового встановлення такого факту суд не вбачає, а встановлення опіки можливе лише над малолітньою особою, яка позбавлена батьківського піклування, та передбачає інший порядок розгляду таких справ. Таким чином, сторона заявника не довела, що встановлення даного факту має юридичне значення, тобто від нього залежать виникнення, зміна або припинення особистих прав заявника [PERSON] на території держави Ізраїль, адже із наданих суду документів вбачається, що компетентного органу держави Ізраїль вимагають лише надання юридичного документу, що підтверджує одноосібну опіку над неповнолітнім [PERSON] . Також, сторона заявника не довела, що заявник [PERSON] не має іншої можливості одержати документи, які посвідчують даний факт, що має юридичне значення, у національних компетентних органах України. Крім того, будь яких доказів, що заявник [PERSON] зверталася до відповідних національних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але їй в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо), сторона заявника суду не надала. Крім цього, сторона заявника не довела, що чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення даного юридичного факту. На підставі викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту, що [PERSON] до 16.06.2021 року була єдиним законним представником (опікуном) своїх дітей: сина [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , сина [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed