Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

28 вересня 2023 року адвокат Трофименко М.В., що діє в інтересах позивача звернулась до суду із вказаним позовом до Акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат (далі АТ Кривбасзалізрудком) в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ голови правління АТ Кривбасзалізрудком № 1739-К від 27 липня 2022 року Про звільнення щодо [PERSON] , поновити [PERSON] на роботі в АТ Кривбасзалізрудком на посаді Бункерувальник 2 розряду, а також стягнути з АТ Кривбасзалізрудком на користь позивача понесені судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 12 жовтня 2021 року позивач була прийнята на роботу в АТ Кривбасзалізрудком на посаду бункерувальника 2 розряду у структурний підрозділ Переробка гірничої маси Дробильно-сортувальна фабрика шахти Родіна. У зв`язку з початком 24 лютого 2022 року повномасштабного вторгнення рф на територію України та введенням в Україні воєнного стану, робота на підприємстві не припинялася. Переймаючись за своє здоров?я та життя, попередивши про це начальника дільниці № 30 шахти Родіна АТ Кривбасзалізрудком 10 березня 2022 року позивач виїхала за кордон в республіку Чехія, де знаходилася до 02 квітня 2023 року. На питання керівництва, що надсилалися їй за допомогою мобільного додатку Viber щодо строків її повернення, позивач відповідала, що повернеться найближчим часом. За власним бажанням [PERSON] не звільнялася, оскільки планувала повернутися на Україну та продовжити працювати на підприємстві відповідача. 24 травня 2022 року за допомогою мобільного додатку Viber [PERSON] була керівництвом попереджена про призупинення трудових відносин відповідно до наказу № 1444 від 15 квітня 2022 року Про призупинення дії трудового договору з працівниками шахти Родіна. Навесні 2023 року зі слів знайомих позивач дізналася про своє звільнення, однак самого наказу про звільнення в паперовому вигляді позивач не отримувала, а тому не ознайомлена з ним. На адвокатський запит, підприємством відповідача було надано відповідь із запитуваною інформацією та доданими документами, в тому числі й копією наказу про звільнення позивача, зі змісту якого стало відомо, що підставою для звільнення [PERSON] з роботи було те, що вона була відсутня на роботі понад чотири місяці поспіль з 09 березня 2022 року. Оскаржуваним наказом було зобов`язано старшого інспектора з кадрів Бюро кадрового діловодства Відділу кадрів ознайомити з даним наказом [PERSON] під підпис, надати копію даного наказу та видати трудову книжку, а у випадку відсутності працівника на роботі у день звільнення надіслати їй поштове повідомлення про звільнення з копією відповідного наказу і запрошенням для отримання трудової книжки. Відповідачем надано копію листа, яким позивача повідомлено про її звільнення. Однак, як вбачається з листа АТ Кривбасзалізрудком від 27 липня 2022 року, яким позивача письмово повідомлено про її звільнення, датою винесеного наказу є 06 березня 2022 року, а не 27 липня 2022 року, як це зазначено безпосередньо в самому наказі про звільнення. Позивач [PERSON] не отримувала копію наказу про своє звільнення і ознайомилася з його змістом лише в серпні 2023 року, трудову книжку не отримувала, на даний час вона знаходиться в розпорядженні відповідача. Окрім того, з [PERSON] не було здійснено повного розрахунку до цього часу. Позивач вважає, що АТ Кривбасзалізрудком неправомірно застосовано підставу для звільнення [PERSON] із займаної посади, а саме пункт 8-3 частини 1 статті 36 КЗпП, так як дана норма не поширюється на трудові відноси, що існували до набрання вказаним Законом законної сили, а тому винесений відносно [PERSON] наказ про її звільнення є протиправним, Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин набрав чинності 19 липня 2022 року, а трудові відносини з [PERSON] на підставі вищевказаного закону було розірвано 27 липня 2022 року, тобто до спливу 4 місяців. Крім того, позивач неодноразово повідомляла відповідача про своє перебування за кордоном. Ухвалою суду від 03 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 17 жовтня 2023 року представнику відповідача продовжено процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву . Від відповідача АТ Кривбасзалізрудком надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що [PERSON] наказом №21-1883-к/711 від 11 жовтня 2021 року була прийнята на роботу бункерувальником 2 розряду дільниці № 30 шахти Родіна. Наказом № 1739-к від 27 липня 2022 року з [PERSON] були припинені трудові відносини за п.8-3 ч.1 ст.36 КЗпП України у зв?язку з відсутністю працівниці на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль. Листом від 27 липня 2022 року копія наказу № 1739-к від 27 липня 2022 року була направлена рекомендованим листом на адресу реєстрації [PERSON] одночасно з повідомленням про необхідність отримати трудову книжку та про виплату належних сум при звільнені на наступний день після пред?явлення вимоги про розрахунок. Інформацію про інше місце проживання або тимчасового перебування чи іншу адресу для листування працівниця роботодавцю не надавала, тому вищевказане повідомлення було направлено на єдину відому роботодавцю поштову адресу - [ADDRESS] . До теперішнього часу [PERSON] до роботодавця за отриманням трудової книжки не зверталась, вимоги про проведення розрахунку не пред?являла. Відповідач не погоджується з доводами представника позивача про те, що чотири місяці рахуються від дня коли Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01 липня 2022 року набрав чинності, тобто з 19 липня 2022 року, оскільки на теперішній час, ані вищевказаний Закон, ані будь-який інший закон, в т.ч. К3пП, не встановлює чіткої та безпосередньої вимоги про необхідність обрахунку чотиримісячного строку для застосування п.8-3 ч.1 ст.36 К3пП з дати набуття чинності Законом. Також, з доданих позивачем до позовної заяви скрін-шотів переписки з текстовими повідомленнями у формі діалогу, неможливо однозначно встановити між якими особами велась переписка, номери телефонів, а на окремих аркушах не можна визначити також і дату переписки, а зміст наведеної переписки не свідчить про отримання роботодавцем інформації про причини відсутності працівниці на роботі. Причини відсутності [PERSON] на роботі з 09 березня 2022 року щодо переймання за своє здоров?я та життя у зв?язку з початком повномасштабного вторгнення рф на територію України та введення воєнного стану, відповідач вважає неповажними, оскільки попри воєнний стані підприємство відповідача не припиняло свою роботу, не оголошувало простій, не здійснювало вивільнення працівників, при цьому на території міста Кривий Ріг, де розташовані виробничі потужності відповідача та знаходиться робоче місце позивача, не ведуться і ніколи не велися бойові дії, місто ніколи не перебувало в окупації, обов?язкова евакуація населення з міста ніколи не проводилась. Підприємство відповідача в достатній кількості забезпечено укриттями та всіляко заохочує їх використанню працівниками під час повітряної тривоги. Тому перебування працівників на своїх робочих місцях у місті Кривий Ріг за умови користування укриттями є безпечним та не створює загрози життю та здоров?ю працівників, а тому відсутність позивача на робочому місці на шахті Родіна в місті Кривий Ріг з 09 березня 2022 року у зв?язку з введенням в Україні воєнного стану, не є поважною причиною відсутності на роботі. Отримавши інформацію про причини відсутності позивача на роботі з 09 березня 2022 року та визнавши їх неповажними, а також враховуючи відсутність єдиного нормативного підходу до застосування п.8-3 ч.1 ст.36 К3пП, відповідачем було прийнято рішення змінити формулювання причини звільнення [PERSON] з п.8-3 ч.1 ст.36 К3пП - відсутність працівниці на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль на п.4 ч.1 ст.40 КЗпП - прогул без поважних причин, про що відповідачем було видано наказ № 1960-к від 16 жовтня 2023 року, про що позивача було повідомлено шляхом направлення листа з копією цього наказу рекомендованим поштовим відправленням на адресу реєстрації позивача. Вважають, що у роботодавця є підстави для вірної кваліфікації відсутності позивача на роботі як прогул та відповідно для зміни формулювання причини звільнення на п.4 ч.1 ст.40 КЗпП - звільнення за прогул. Також, вважали, що вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн. не підлягаю задоволенню, так як єдиним документом, наданим позивачем, що підтверджує зміст наданих правничих послуг є акт наданих послуг, який, всупереч Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні не містить дати його складання. Крім того, позовну заяву про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі подано представником [PERSON] адвокатом Трофименко М.В. з пропуском встановленого статтею 233 КЗпП України строку для звернення до суду, без зазначення причин порушення строку, без подання доказів поважності причин пропуску цього строку, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Наказом №21-1883-к/711 АТ Кривбасзалізрудком від 11 жовтня 2021 року [PERSON] з 12 жовтня 2021 року була прийнята на роботу бункерувальником 2 розряду до структурного підрозділу Переробка гірничої маси Дробильно-сортувальної фабрики (діл.30) шахти Родіна (а.с.17, 75). Згідно доповідної записки в.о. начальника дільниці № 30, [PERSON] , бункерувальник 2 розряду дільниці № 30 шахти Родіна АТ Кривбасзалізрудком відсутня на роботі понад чотири місяці поспіль з 09 березня 2022 року, інформації про причини такої відсутності на роботі немає, зв`язок з працівником відсутній (а.с.76). Директором шахти Родіна було подано голові правління АТ Кривбасзалізрудком подання про розірвання трудового договору (звільнення) в якому просив звільнити [PERSON] , бункерувальника 2 розряду дільниці № 30 шахти Родіна АТ Кривбасзалізрудком з 06 березня 2022 року згідно п.8-3 ч.1 ст.36 КЗпП у зв`язку з відсутністю працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль (а.с.77). Згідно Наказу АТ Кривбасзалізрудком № 1739-к від 27 липня 2022 року Про звільнення скасовано з 15 квітня 2022 року п.1.1.10 наказу №1444 від 15 квітня 2022 року Про зупинення дії трудового договору з працівниками ш. Родіна та звільнено [PERSON] , бункерувальника дільниці № 30 шахти Родіна АТ Кривбасзалізрудком з 06 березня 2022 року згідно п.8-3 ч.1 ст.36 КЗпП у зв?язку з відсутністю працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль (а.с.19, 72). Листом АТ Кривбасзалізрудком Вих. № 539 від 27 липня 2022 року, [PERSON] повідомлено, що 06 березня 2022 року її звільнено згідно п.8-3 ч.1 ст.36 КЗпП у зв`язку з відсутністю працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль (наказ № 1739-к від 27 липня 2022 року). У зв`язку із її відсутністю на роботі в день звільнення їй направлено для ознайомлення копію відповідного наказу про звільнення, запрошено для отримання трудової книжки та повідомлено, що належні їй виплати можуть бути отримані не пізніше наступного для після пред?явлення вимоги про розрахунок, про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплат, інші виплати, на які вона має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) її буде повідомлено в день їх виплати (а.с.20, 70). На запит представника позивача адвоката Трофименко М.В. АТ Кривбасзалізрудком надано завірені належним копії запитуваних документів та повідомлено, що повний розрахунок з [PERSON] в день її звільнений не був проведений, так як вона в день звільнення не працювала та на її адресу було направлено лист № 53-14/539 від 27 липня 2022 року із запрошенням отримати трудову книжку і копією наказу № 1739-к від 27 липня 2022 року про звільнення та повідомлено порядок отримання належних їй сум (а.с.16) З довідки АТ Кривбасзалізрудком Вих. № 49 від 25 липня 2023 року вбачається, що [PERSON] працювала бункерувальником 2 розряду дільниці № 30 шахти Родіна АТ Кривбасзалізрудком з 12 жовтня 2021 року по 06 березня 2022 року (наказ № 1739-к від 27 липня 2022 року). За період роботи відпустка без збереження заробітної плати не надавалась (а.с.18). Згідно копії закордонного паспорту позивача, [PERSON] виїхала за межі України 10 березня 2022 року і повернулась 02 квітня 2023 року (а.с.24-26). Наказом АТ Кривбасзалізрудком № 1960-к від 16 жовтня 2023 року Про зміну формулювання причини звільнення, змінено формулювання причини звільнення [PERSON] , бункерувальника 2 розряду дільниці № 30 шахти Родіна, викладене в пункті 2 Наказу Про звільнення № 1739-к від 27 липня 2022 року з дати його видання з п.8-3 ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю України у зв?язку з відсутністю працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль на п.4 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України у зв?язку з прогулом без поважних причин (а.с.83). У відповідності до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч.ч.1, 6, 7 ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю ст.5-1 КЗпП України визначено, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності чинності 19 липня 2022 року, статтю 36 частину першу було доповнено пунктом 8-3. Так, для припинення дії трудового договору за 8-3\~статті 36 КЗпП України\~\~мають бути одночасно дотримані дві обов`язкові умови: 1) фактична відсутність працівника на робочому місці понад 4 місяці поспіль; 2) відсутність інформації у роботодавця про причини такої відсутності понад 4\~\~ місяці поспіль (при цьому не має значення поважність чи неповажність причин такої відсутності). Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просив скасувати наказ про її звільнення з підстав п.8-3 ч.1 ст.36 КЗпП, а саме у зв`язку з відсутністю працівника на роботі та інформації про причини такої відсутності понад чотири місяці поспіль, не погоджуючись із застосуванням роботодавцем вказаної норми в зворотному порядку у часі, тобто обрахунку чотиримісячної відсутності працівника на роботі до моменту набрання чинності відповідних змін у законі 19 липня 2022 року всупереч ст. 58 Конституції України, а також стверджуючи про надання відповідачу інформації про причини своєї відсутності на роботі. Для регулювання діяльності підприємства будь-якої організаційно-правової форми та реалізації службових повноважень керівника підприємства в межах його компетенції видаються накази з кадрових питань. Наказ - це розпорядчий документ, який видається керівником на правах єдиноначальності та в межах його компетенції, обов`язковий для виконання підлеглими. Накази з кадрових питань відрізняються від наказів з основної діяльності та наказів з адміністративно-господарських питань як за формою, так і за процедурою їх підготовки та видання. Головною умовою складання кадрових наказів є відповідність нормам трудового законодавства. У наказі має бути чітко визначена мета, завдання та причина його створення. Скасування наказу - це визнання в установленому законодавством порядку його недійсним з моменту його підписання та реєстрації. Суд звертає увагу на те, що наказ може бути скасовано (змінено, доповнено) лише новим розпорядчим документом. Після підписання наказу (розпорядження) зміни до нього вносяться тільки шляхом видання нового наказу (розпорядження) про внесення змін. Вносити зміни до наказу потрібно у разі виникнення обставин, які роблять розпорядчий документ або окремий його пункт фактично або юридично неточними. У разі скасування наказу всі положення наказу вважаються недійсними з моменту підписання цього документа. На момент вирішення спору в суді причини звільнення позивача викладені у оспорюваному наказі змінені самим відповідачем, а отже відповідно до Наказу № 1960-к від 16 жовтня 2023 року, яким внесено зміни до оспорюваного позивачем Наказу Про звільнення № 1739-к від 27 липня 2022 року, [PERSON] звільнено з 06 березня 2023 року, згідно п.4 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України у зв?язку з прогулом без поважних причин. Таким чином, суд не вдається до оцінки доводів позивача, викладених у позові щодо незаконності її звільнення на підставі п.8-3 ч.1 ст.36 КЗпП, оскільки на момент вирішення судом спору, позивач звільнена з інших підстав, при цьому позивачем отримано копію Наказу від 16 жовтня 2023 року «Про зміну формулювання причини звільнення», вказаний наказ позивачем не оскаржено, він не скасований та є чинним. Представник позивача\~правом надання\~ відповіді\~на відзив\~не скористався,\~у судовому\~засіданні підтвердив\~отримання позивачем\~копії Наказу\~від 16\~жовтня 2023\~року «Про\~зміну формулювання\~причини звільнення»,\~правом збільшити\~або зменшити\~розмір позовних\~вимог, змінити предмет або підстави позову,\~ не скористався, наполягаючи на скасуванні наказу про звільнення в його первинній редакції. Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] звільнена з підприємства на підставі п.4 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України у зв?язку з прогулом без поважних причин, при цьому позивачем ці підстави не оспорені та не спростовані, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а саме визнання незаконним та скасування Наказу «Про звільнення» від 27.07.2022 року. В іншій частині позовні вимоги щодо поновлення позивача на посаді на підприємстві також не підлягають задоволенню, оскільки по суті є похідними. Оскільки суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог, питання щодо застосування наслідків пропуску строку звернення до суду із \~заявою про вирішення трудового спору у справі про звільнення, передбаченого ст.233 КЗпП України, судом не вирішується. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи результат вирішення спору, відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.

Outcome: dismissed