Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши який, просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з ним, а також позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що у нього з відповідачкою за короткий час спільного проживання народився син [PERSON] , [INFO] . Перші кілька місяців після народження дитини вони з відповідачкою проживали разом з сином однією сім`єю, але коли дитині виповнилось півроку відповідачка виїхала у невідомому напрямку. З того часу вони не спілкуються, взаємні побутові відносини та питання щодо виховання сина не обговорюють. Відповідачка не виходить на зв`язок та з дитиною не спілкується. Утриманням малолітнього сина він займається самостійно. Місце проживання чи перебування відповідачки, а також будь-які інші засоби зв`язку з нею йому невідомі. З 2020 року по теперішній час він проживає разом з сином у будинку його матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Посилаючись на те, що відповідачка протягом багатьох років не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, матеріально дитину не забезпечує, не забезпечує їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування, взагалі не спілкується з дитиною та не відвідує її, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, позивач просить визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з ним, а відповідачку позбавити батьківських прав. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги [PERSON] визнає повністю без винятку та просить справу розглянути у її відсутність. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Приймаючи до уваги заяви позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). З акту, складеного депутатом Великодальницької ОТГ Сапожніковим О.О. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] 21.04.2023 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 2020 року по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Вказаний будинок належить матері позивача [PERSON] [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14474615 від 08.05.2007 року та технічним паспортом на житловий будинок від 01.12.2004 року (а.с.10, 11-15). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14.07.2023 року, дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В будинку присутні усі необхідні комунікації, просторі кімнати. В будинку для виховання та розвитку дитини батьком створені усі належні умови. Дитина охайна, має іграшки відповідно до віку, харчується збалансовано. Стосунки в родині доброзичливі. Виконавчий комітет Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області, розглянувши заяву батька [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з ним, прийнявши до уваги згоду матері [PERSON] про те, що вона згодна, щоб місце проживання дитини було визначено разом з батьком, ухвалив рішення №115 від 26.10.2023 року про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Водночас, виконавчий комітет Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області, діючи в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , розглянувши заяву [PERSON] , [INFO] , витяг з протоколу комісії з питань захисту прав дитини від 12.10.2023 року (протокол №9) «Про розгляд заяви [PERSON] про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] » дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок обґрунтовано тим, що членами комісії з питань захисту прав дитини при Великодальницькій сільській раді встановлений той факт, що мати регулярно спілкується з дитиною, згідно інформації та фотографій в соціальних мережах матері. Такий висновок Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області затверджено рішенням виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області №119 від 26.10.2023 року. Нормами чч. 4-6 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини та позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Разом з тим, суд не погоджується з висновком виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області, виходячи з наступного. Так, з досліджених судом доказів слідує, що після того, як малолітній дитині виповнилось півроку, відповідачка виїхала у невідомому напрямку, при цьому залишивши дитину проживати разом з батьком позивачем по справі. 17.08.2023 року відповідачка подала до Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області власноручно написані заяви, в яких не заперечувала, щоб місце проживання її малолітнього сина [PERSON] було визначено разом із батьком [PERSON] , а також просила розглянути питання щодо її малолітнього сина [PERSON] на комісії з питань захисту прав дитини за її відсутності. При цьому, висновок виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Одеського району, на думку суду, не містить переконливих висновків щодо недоцільності позбавлення матері батьківських прав. Матеріали, додані до висновку, не містять доказів зустрічі членів комісії з питань захисту прав дитини з відповідачкою та з`ясування її ставлення щодо позбавлення її батьківських прав, так як остання навіть не забажала бути присутньою на засіданні, де вирішується доля її малолітньої дитини. При цьому суд вважає, що фотографії відповідачки з дитиною в соціальних мережах не є доказом того, що вона піклується про фізичний і духовний розвиток сина, готує його до самостійного життя, забезпечує йому необхідне харчування, медичний догляд, лікування, спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, створює умови для отримання ним освіти. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Більш того, 30.10.2023 року відповідачка самостійно подала до суду заяву, в якій вказала, що вона не проти позовних вимог позивача про визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , та позбавлення її ( [PERSON] ) батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та визнає їх повністю без винятку. За вказаних обставин, суд не погоджується з висновком виконавчого комітету Великодальницької сільської ради Одеського району Одеської області, згідно з яким відповідачку недоцільно позбавляти батьківських прав, оскільки він суперечить інтересам дитини, є недостатньо обґрунтованим та не спростовує інформацію щодо ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків, яка наявна в матеріалах справи. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно положень\~частини першої\~статті 160\~Сімейного кодексу\~України (далі\~ СК\~України)\~місце проживання\~дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків,\~а частиною\~першою статті\~161\~вказаного кодексу\~встановлено,\~що якщо\~мати та\~батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи те, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, дала письмову згоду на позбавлення її батьківських прав відносно свого малолітнього сина, приймаючи до уваги те, що дитина майже з народження проживає разом з батьком та заходиться на його утриманні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог і визначає місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , а також вважає за необхідне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved