Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

12 травня 2023 року [PERSON] звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просив наступне: зменшити розмір аліментів, що з нього стягуються згідно з рішенням суду у справі №216/6415/14-ц від 23.10.2014, починаючи з 02.10.2021; надати позивачу можливість кошти після перерахунку державним виконавцем на підставі нового, винесеного рішення сплатити на власний рахунок дитини; постановити рішення, яким змінити розмір аліментів, що з нього стягуються згідно з рішенням суду у справі №216/6415/14-ц від 23.10.2014, а саме, звільнити позивача від сплати аліментів, починаючи з 20.11.2022; змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду у справі №216/6415/14-ц від 23.10.2014 та стягнути з відповідача аліменти на утримання спільного сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20.11.2022. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2023 заначений позов було передано у провадження судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Хомик І.І. На підставі ухвали суду від 25.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. 06 червня 2023 року винесено розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв`язку з припиненням 02.06.2023 відрядження судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області Хомик І.І. до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та відрахування зі штату суду. Відповідно до протоколу від 06.06.2023 цивільну справу було розподілено судді Кузнецову Роману Олександровичу. На підставі ухвали суду від 06.06.2023 прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. 15 червня 2023 року позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та припинення стягнення аліментів з батька дитини, стягнення аліментів з матері дитини на користь батька на утримання неповнолітньої дитини. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2023 заначений позов було передано у провадження судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Кузнецову Р.О. На підставі ухвали суду від 20.06.2023 відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів з батька дитини та стягнення аліментів з матері дитини на користь батька на утримання неповнолітньої дитини. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання. Цивільну справу №216/4010/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів з батька дитини та стягнення аліментів з матері дитини на користь батька на утримання неповнолітньої дитини об`єднано в одне провадження з цивільною справою №216/3236/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Об`єднаній цивільній справі присвоєнои єдиний унікальний номер 216/3236/23. Водночас, ухвалою суду від 20.06.2023 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та припинення стягнення аліментів з батька дитини, стягнення аліментів з матері дитини на користь батька на утримання неповнолітньої дитини залишено без руху. На підставі ухвали суду від 14.07.2023 продовжено розгляд вказаної цивільної справи та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. 20 липня 2023 року до суду надійшла заява позивача про відвід судді. Ухвалою суду від 21.07.2023 у задоволенні заяви про відвід відмовлено.\~\~ В обґрунтування позову від 15.06.2023 позивач зазначив, що згідно з рішенням суду у справі №216/6415/14-ц від 23.10.2014 з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання спільного сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до його\~ повноліття. Проте, з листопада 2022 року [PERSON] добровільно вирішив змінити місце проживання та наразі мешкає разом з батьком позивачем по справі. Вихованням, утриманням та забезпеченням\~ його розвитку займається позивач, хоча з нього й досі стягуються аліменти на користь відповідача. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. З метою припинення стягнення аліментів, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: припинити стягувати з нього аліменти з 20.11.2022; стягнути з відповідача аліменти на утримання спільного сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 20.11.2022; стягнути з відповідача пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з 20.11.2022 за навмисне ухиляння та несвоєчасну сплату аліментів; вжити всіх виконавчих дій та заходів до відповідача, а саме: блокування та арешт всіх рахунків боржника, обмежити виїзд за кордон та право керування транспортними засобами. 12 вересня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що не визнає позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними. Зазначає, що станом на 01.05.2023 позивач має значну заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина, так як спочатку періодично їх сплачував, а з січня 2022 року перестав сплачувати взагалі. Наразі їх спільний син досяг 14 років, тому згідно із СК України може самостійно визначити місце свого проживання з кимось із батьків. Взагалі позовні вимоги позивача сформовані нечітко та некоректно, суперечать одна одній. Під час розгляду справи позивач первісні позовні вимоги не підтримав та відмовився від них, уточнені позовні вимоги підтримав частково, а саме, в частині припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів з відповідача та вжиття всіх виконавчих дій та заходів щодо відповідача, від вимог про стягнення пені відмовився. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, від представника надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності відповідача. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У статті 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.10.2014 у справі №216/6415/14-ц стягнуто щомісячно аліменти з [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, на користь матері [PERSON] , починаючи стягнення з 04.09.2014. Відповідно до постанови державного виконавця від 26.11.2014 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №216/6415/14-ц. (а.с. 123) Згідно з розрахунком державного виконавця відділу ДВС заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.05.2023 становить 55433,18 грн. (а.с. 4) З актів обстеження умов проживання, складених службою у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 17.04.2023 (а.с. 57) та від 19.04.2023 (а.с. 7) вбачається, що за адресою: [ADDRESS] мешкає позивач [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній син бажає проживати разом з батьком за фактичним місцем проживання. Як слідує із заяви [PERSON] від 15.12.2022, остання повідомляє відділ ДВС про те, що син [PERSON] з 20.11.2022 мешкає разом з батьком [PERSON] (а.с. 9, 59) Згідно з рішенням виконкому Центрально-Міської районної у місті ради №171 від 17.05.2023 визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] (а.с. 23, 61) Відповідно до висновку служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 31.10.2023\~ за результатами інспекційного відвідування,щодо цільового витрачання аліментів на дитину, одержувач аліментів [PERSON] з дитиною не проживає, аліменти,\~ які отримує на дитину витрачає не за призначенням, потреби дитини в харчуванні, навчанні, вихованні не забезпечує, утриманням дитини займається батько [PERSON] (а.с. 193) У судовому засіданні позивач пояснив, що з 20.11.2022 його син - [PERSON] почав проживати з ним, проте, незважаючи на це, аліменти, присудженні до стягнення згідно з рішенням суду від 23.10.2014 з нього досі стягуються. Заходи, щодо отримання аліментів за попередній період ним не вживались. Пояснення позивача також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Аналізуючи норми права, які підлягають застосуванню у даному випадку та мотиви їх застосування суд приходить да наступних висновків. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина. В пункті 17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом під час розгляду справи встановлено, що з листопада 2022 року неповнолітній син сторін проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, тому підстави для стягнення з позивача аліментів відпали. Оскільки після набрання рішенням суду законної сили, яким з позивача були присуджені періодичні платежі, змінилися обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, під час розгляду справи вимоги позивача знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами, вимоги про припинення стягнення аліментів підлягають задоволенню. Щодо вимоги позовної заяви про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною 3 ст. 181, ст. 182 СК України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що з листопада 2022 року спільна дитина сторін проживає разом з позивачем, отже суд дійшов висновку, що з цього моменту відповідач не виконує відносно своєї неповнолітньої дитини, передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, тому позовні вимоги про стягнення аліментів визнає обґрунтованими і такими, що також підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача і визначає аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто з 15 червня 2023 року, а не з 20.11.2022 як зазначено позивачем у позові. Щодо позовних вимог про вжиття всіх виконавчих дій та заходів до відповідача, а саме: блокування та арешт всіх рахунків боржника, обмежити виїзд за кордон та право керування транспортними засобами, суд зазначає, що такі заходи здійснюються державним або приватним виконавцем на стадії виконання судового рішення в межах виконавчого провадження на підставі Закону України «Про виконавче провадження», а тому є передчасними та не можуть бути задоволені судом. При цьому, доводи відповідача та його представника суд до уваги не бере, оскільки вони зводяться до того, що позовні вимоги позову сформульовані позивачем нечітко та некоректно, при цьому, жодних належних доказів на спростування позиції позивача щодо припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, відповідачем не наведено та до відзиву не надано, надані відповідачем акти державного виконавця датовані до листопада 2022 року, стосуються виконання рішення суду у іншій цивільній справі №216/1472/15-ц про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні дитини з батьком, встановлення порядку спілкування та участі батька у вихованні неповнолітнього сина та вказають на неналежне виконання [PERSON] цього рішення до листопада 2022 року, що останнім не заперечується. Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині припинення стягнення з позивача аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини з позивача Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 536,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial