Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] про стягнення збитків. В обґрунтування доводів позовних вимог зазначено, що [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність (роздрібна торгівля в магазині « [INFO] »), з метою якої орендував приміщення за адресою [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] 25 грудня 2021 року орендоване приміщення було затоплено з квартири [ADDRESS] , яка розташована зверху над ним з причини аварії трубопроводу системи водоподачі в квартиру. В результаті вказаного залиття було пошкоджено стелі та стіни, віконні відкоси, залита повністю підлога, пошкоджено водою всі речі та устаткування, яке знаходилось в приміщенні магазину « [INFO] ». З метою ліквідації затоплення було викликано працівників КП Тернопільської міської ради «Тернопільводоканал» та приватного підприємства «Східний масив», а також наряд поліції. Під час події керівнику ОСББ «Івана Франка 20», неодноразово телефонували з проханням з`явитись для фіксації події та складання відповідного акту затоплення. На місце події керівник ОСББ не з`явився, в телефонній розмові повідомив, що не може з`явитись, поважної причини не назвав, сказав тільки, що начебто перебуває за межами м. Тернополя. Власник затопленого приміщення ( [PERSON] ) та орендар ( [PERSON] ) за участі свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (працівник ПП «Східний Масив»), [PERSON] (працівник ПП «Східний Масив»), працівників КП Тернопільської міської ради «Тернопільводоканал» та Приватного підприємства «Східний масив» 25 грудня 2021 року, склали акт про залиття приміщення. Одночасно при даних подіях були присутні працівники поліції. Було здійснено та зафіксовано вихід на другий поверх в квартиру, яка розташована вище приміщення магазину, та яка була джерелом затоплення. Оглядом квартири було встановлено, що в ній проводились ремонтні роботи, відсутні меблі, відкриті вікна. Також було встановлено причину витоку води, а саме з колонки водонагрівача, яка розміщена на боковій стіні зліва від входу в квартиру. Одночасно було встановлено і друге джерело витоку води з труби, яка йде в інше приміщення квартири неподалік від колонки. Було проведено фіксацію події на фото і відео присутніми особами та поліцією. З метою припинення витоку води та залиття приміщень, що розташовані нижче, працівниками аварійної служби «Тернопільводоканал» було перекрито крани в квартирі, які знаходяться безпосередньо біля колонки і інші крани в квартирі і виток води припинився. В квартирі було виявлено калюжу з водою розміром орієнтовно 2 м на 4 м та глибиною біля 5 см. Виходячи з огляду квартири, було встановлено причину витоку води, а саме пошкодження, розгерметизація і виток води із труб, як колонки, так і труби, яка є в квартирі. Виток води спричинив затоплення приміщення знизу, факт затоплення зафіксовано фото і відеозйомкою. Очевидним є вина (недбалість) власників квартири, чим нанесено збитки. Встановлено і зафіксовано в акті, затоплення приміщення, затоплення стелі приміщення практично по всьому периметру, стеля змонтована з гіпсокартону, видимі потоки води по стінах приміщення, на підлозі приміщення розтікання води глибиною 10 см, затоплено стелажі магазину, замочено електрообладнання приміщення, замочено товар магазину електротовари, косметика тощо. Встановлено причиннонаслідковий зв`язок між пошкодженням колонки і труби із квартири над приміщенням магазину і затопленням приміщення магазину. [PERSON] та [PERSON] уклали 29 квітня 2021 року договір оренди приміщення. [PERSON] є підприємцем і використовував орендоване приміщення як магазин « [INFO] ». В магазині знаходилась косметика, електротовари тощо. В результаті тотального затоплення всі товари прийшли в непридатність. Завдані збитки зафіксовано та оцінено експертом відповідно до договору № 2712/1 від 27 грудня 2021 року «Про проведення товарознавчого експертного дослідження» укладеного між [PERSON] та експертом Стецком Юрієм Михайловичем. За надані послуги експерта відповідно до договору [PERSON] сплатив 10 000,00 грн. Експертом встановлено суму завданих внаслідок затоплення [PERSON] збитків в розмірі 313 491,54 грн. Слід зауважити, що устаткування і товар для магазину закуповуються за валюту, відмінну від валюти України, тож для повного покриття боргу слід врахувати різницю курсів валют, яку покласти на відповідачів. Так, станом на день затоплення курс гривні до долара США становив за курсом НБУ 1 долар США 27,2747 грн. Відповідно, 313 491,54 грн становило 11493,8584 долари США. На час подання позову - 25 квітня 2023 року, 11 493,8584 долари США становить 420 314,31 грн (із розрахунку 1 долар США 36,5686 грн станом на 25 квітня 2023 року за курсом НБУ). Виникає різниця: 420 314,31 грн 313 491,54 грн = 106 822,77 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Відтак, сума нанесених збитків в результаті затоплення становить 420 314,31 грн. Окрім того, 01 березня 2023 року між [PERSON] та експертом [PERSON] укладено договір про проведення додаткової експертизи № 0103/3. За висновком експерта завдані збитки експертом встановлено в розмірі 313 491,54 грн. За надані послуги експерта відповідно до договору [PERSON] сплатив 10 000,00 грн. Експертом фактично підтверджено суму нанесених збитків встановлену попереднім висновком. При обрахунку втрат які позивач поніс при припинення підприємницької діяльності, яка сталась в результаті затоплення приміщення встановлено збитки в розмірі 300 000 грн, які підлягають стягненню з відповідача. Моральні збитки завдані затопленням становлять за оцінкою позивача 50 000,00 грн. На підставі таких неправомірних дій у позивача виникли проблеми зі здоров`ям. Він практично втратив сон. І для того, щоб заснути змушений користуватися медикаментами і постійно вживає снодійні. Це призводить до постійних нервових стресів, наносить йому надзвичайних психічних і моральних страждань. Слід зауважити, що після затоплення [PERSON] змушений був припинити оренду приміщення і орендувати інше, чим йому завдано збитки на суму 300 000 грн, оскільки позивач не міг здійснювати торгівельну діяльність, адже приміщення не могло використовуватись в якості магазину для торгівлі, а весь торговий асортимент був непридатний до продажу. Підтвердженням факту затоплення та нанесення збитків є також висновок експерта Тернопільського відділення Київського науководослідного інституту судових експертиз Володимира Переймибіди, за яким збитки приміщенню від затоплення становлять 230 104,00 грн. З метою належної та визначеної законом участі у вказаній події було направлено керівнику ОСББ «Івана Франка 20» два примірники акту від 25 грудня 2021 року для затвердження, з проханням затвердити один примірник акту, який повернути заявнику за адресою: [ADDRESS] . Також було запропоновано викласти, якщо вони виникатимуть, свої зауваження чи пропозиції. Керівник ОСББ «Івана Франка 20» поштовою кореспонденцією повернув направлені йому копії актів з поясненням, що затвердити їх не може через його відсутність на місці події. Очевидним є те, що ОСББ «Івана Франка 20» є управителем у розумінні ч. 7 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Проте документи про здійснення управління у позивача відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, власникам квартир у багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Постановою Кабінету міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» встановлено точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві: 22. Точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, є: 1) у багатоквартирному будинку послуги з: централізованого опалення відгалуження від стояків у межах квартири; постачання холодної та гарячої води після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача. Тобто, частина інженерної мережі багатоповерхового житлового будинку до першого запірного крана в кожній окремій квартирі цього будинку є спільною сумісною власністю всіх мешканців будинку, відповідно, перебуває на балансі експлуатуючої організації, управителя (в даному випадку ОСББ «Івана Франка 20»), відтак вся відповідальність за шкоду, завдану об`єктом підвищеної небезпеки покладається на балансоутримувача (управителя) будинку. Вказаною Постановою КМУ встановлено і порядок розв`язання подібних спорів, порядок встановлення факту неналежного надання або ненадання послуг та зобов`язання спорів. 23. У разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в цьому договорі. Утримання та технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: гарячого та холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання, зливової каналізації, входить до обов`язкового переліку житловокомунальних послуг, передбаченого Наказом №150 від 10 серпня 2004 року Державного комітету України з питань житловокомунального господарства. Таким чином, за ту частину трубопроводу системи водопостачання, що знаходиться у квартирі окремо взятого мешканця багатоповерхового житлового будинку, несе відповідальність саме цей мешканець. Виняток становлять випадки, коли прорив стався через роботу комунальників (великий тиск, розморожування центральних труб, неякісно встановлена сантехніка та ін.). Що стосується інших трубопроводів, то вони знаходяться у спільній власності всіх сусідів, тому й обов`язок по їх утриманню і обслуговуванню передається балансоутримувачу. Причиннонаслідковий зв`язок вбачається очевидним з огляду на встановлене у Акті джерело затоплення (місце аварійного прориву) та вищенаведений п. 22 Постанови Кабінету міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення» (щодо точки розподілу). Отож, з урахуванням викладеного, позивач просив суд: стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] збитки завдані в наслідок затоплення в сумі 870 314,31 грн, з яких: 313 491,54 грн сума завданих збитків, 106 822,77 грн нарахування різниці курсів гривні, 50 000,00 грн моральні збитки, 300\~000,00 грн матеріальні збитки за неможливість здійснення підприємницької діяльності; судові витрати в т.ч. 20 000,00 грн витрати на проведення експертизи, будуть понесені 80 000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката у спорі. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 травня 2023 року відкрито провадження у справі № 607/7651/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 03 липня 2023 року судом зареєстровано заяву представника позивача про виклик і допит свідків. 04 липня 2023 року судом задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі № 607/7651/23; накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 28 липня 2023 року без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження у справі № 607/7651/23;закрито та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] , його представник, адвокат Парубій І. М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові та просили повністю задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву не подала. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідачка про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що 25 грудня 2021 року близько 01 год. почала протікати вода в стелі, це було видно по відео з камери відеоспостереження, і о 10 ранку працівники повідомили, що приміщення, яке він орендував для підприємницької діяльності, затопили. Коли приїхав туди, вода була повсюди, Кусок стелі відвалився, дівчата-продавці ходили мокрі, ховали все в підсобне приміщення, збирали і виносили на вулицю. Вода лилася на все перукарське обладнання, машинки, фени, праски, плойки. Викликали поліцію, комунальні служби і вже по їх прибутті побачили, що з верхньої квартири тече вода, прорвало трубу біля колонки. В приміщенні, з якого сталося затоплення було повністю розвалене через ремонтні роботи. Там була мінусова температура. В це приміщення, де свідок заходив з поліцією та працівниками служб, перекрили воду і протікання закінчилося. З того, що замокло, нічого не продали. Після затоплення, гарантія на ці речі не надається. Продати річ неможливо, бо немає гарантії. Магазин не відновив роботу. З особою, яка нанесла збитки не бачилися, компенсацію вона не пропонувала. Вину власники квартири, з якої сталося затоплення визнали, але нічого не компенсували. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що 25 грудня 2021 року близько 10 год. зателефонував син та повідомив, що затопили приміщення за адресою [ADDRESS] . Повідомив, що вода ллється зі стелі. Викликали поліцію, аварійну водоканалу, щоб перекрити воду зверху. Дівчата, які працювали у магазині, все, що могли познімали. Центральний стелаж з технікою залило водою, виключили світло. Все упаковане в папір розмокло, тому продати його не можуть, пошкоджені і упаковки, і товар. Затоплено більше 60 відсотків обладнання. Викликали адвоката Парубія І., щоб скласти акт, разом із працівниками водоканалу та поліції піднялися на поверх вище, воду перекрили знизу у підвалі. У квартирі, звідки сталося затоплення, двері були відчинені, там проводився ремонт, стелі і підлога демонтовані, вікна відкриті, в кутку була стара колонка, прорвало трубу під нею. Коли оглянули ту квартиру, пішли вниз рятувати те, що залишилося. Шукали власників, щоб вони відреагували на це все. Приміщення, яке залило, закрили, син звільнив працівників. Після того випадку приходив чоловік, сказав, що він власник, але з того часу нічого не відшкодував. Пошкоджене майно ремонту не підлягає, гарантія на нього не може бути оформлена, оскільки упаковки розмокли, продажу не підлягають. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що 25 грудня 2021 року йому зателефонував племінник [PERSON] та повідомив, що у приміщенні, яке він орендує, протекла стеля і попросив допомогти. Приїхали на вулицю Франка в м. Тернополі. Тече вода зі стелі, все приміщення затоплено. В приміщенні були люди, викликали поліцію. Було багато води, 810 см, текло по центру стелі. Вода залила весь товар, перукарське обладнання, косметику, частина яких була в упаковках, частина відкрита на стелажах. По центру, де текла вода, була електрика, з порога вода витікала на вулицю. Джерело прорив труби у квартирі на другому поверсі, біля котла. В приміщенні звідки сталося затоплення були розібрані стіни і підлога. Свідок не чув, щоб власник квартири пропонував чи компенсував кошти за збитки. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, покази свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 05 жовтня 2010 року [PERSON] видано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців серії ААВ № 032747. Згідно довідки про взяття на облік платника податків № 45463 від 07 жовтня 2011 року, [PERSON] є фізичною особоюпідприємцем. Як вбачається із витягу з реєстру платників єдиного податку, [PERSON] перебуває на другій групі спрощеної системи оподаткування. 30 травня 2012 року Державною податковою службою України Павловському Т. видано свідоцтво платника єдиного податку серії Б. № 851388. [PERSON] (орендар) та [PERSON] (орендодавець) уклали 29 квітня 2021 року договір оренди приміщення за адресою [ADDRESS] , загальною площею 139,9 кв.м. на строк з 01 червня 2021 року до 31 травня 2022 року включно. Вказане приміщення передано 21 червня 2021 року від орендодавця до орендаря, згідно акту прийманняпередачі від 01 червня 2021 року. 25 січня 2022 року між сторонами договору оренди було укладено додаткову угоду № 1, згідно якої сторони дійшли взаємної згоди про дострокове припинення та розірвання з 25 січня 2022 року договору оренди. Також 25 січня 2022 року складено акт прийманняпередачі (повернення об`єкта оренди), згідно якого приміщення за вищевказаною адресою повернуто орендодавцю. 25 грудня 2021 року власник затопленого приміщення ( [PERSON] ) та орендар ( [PERSON] ) за участі свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (працівник ПП «Східний Масив»), [PERSON] (працівник ПП «Східний Масив»), працівників КП Тернопільської міської ради «Тернопільводоканал» та Приватного підприємства «Східний масив» склали акт про залиття приміщення [ADDRESS] . 25 грудня 2021 року сталось затоплення з приміщення квартири, що розташована поверхом вище (2 поверх). З працівниками ПП «Східний масив», Тернопільводоканалу було здійснено вихід на квартиру на другому поверсі, з якої відбувалось затоплення. Оглядом квартири було встановлено, що вона складається з кількох квартир. В квартирі проводились ремонтні роботи, відсутні меблі, відкриті вікна. Також було встановлено причину витоку води, а саме з колонки водонагрівача, яка розміщена па боковій стіні зліва від входу в квартиру. Одночасно було встановлено і друге джерело витоку води з труби, яка йде в інше приміщення квартири неподалік від колонки. Було проведено фіксацію події на фото і відео присутніми особами та поліцією. З метою припинення витоку води та залиття приміщень, що розташовані нижче, працівниками аварійної служби «Тернопільводоканал» було перекрито крани в квартирі, які знаходяться безпосередньо біля колонки і інші крани в квартирі і виток води припинився. В квартирі було виявлено калюжу з водою розміром орієнтовно 2 м на 4 м та глибиною біля 5 см. Виходячи з огляду квартири, було встановлено причину витоку води, а саме пошкодження, розгерметизація і виток води із труб, як колонки так і труби, яка є в квартирі. Виток води спричинив затоплення приміщення магазину « [INFO] » знизу. Факт затоплення і пошкодження магазину « [INFO] » та речей, товару в магазині зафіксовано фото і відеозйомкою. Очевидним є вина (недбалість) власників квартири, чим нанесено збитки. Встановлено і зафіксовано в акті нанесення збитків (шкоди) і пошкоджень у приміщенні магазину: затоплення стелі приміщення, оскільки вода розтеклась по всьому периметру стелі. Стеля змонтована з гіпсокартону. Видимі потьоки води по стінах приміщення, на підлозі приміщення розтікання води глибиною 10 см, затоплено стелажі магазину, замочено електрообладнання приміщення, замочено товар магазину електротовари, косметика тощо. 27 грудня 2021 року між ФОП [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (виконавець) укладено договір № 2712/1 на проведення товарознавчого експертного дослідження. Згідно рахунку № 2712/1/1 від 27 грудня 2021 року, ФОП [PERSON] сплачено ФОП [PERSON] 10\~000 грн. 22 лютого 2022 року ФОП [PERSON] складено висновок експерта № 2712/1 за результатами проведення експертного товарознавчого дослідження майна що знаходилось в приміщенні за адресою: [ADDRESS] , магазин « [INFO] », згідно якого розмір матеріального збитку, нанесеного майну, що знаходилось в магазині « [INFO] », за адресою: [ADDRESS] , внаслідок його залиття, що сталося 25 грудня 2021 року, може становити: 313 491,54 грн. 29 грудня 2021 року адвокатом Покотилом Ю. В. направлено голові ОСББ «Івана Франка 20» два примірники акту від 25 грудня 2021 року для затвердження, з проханням затвердити один примірник акту та повернути заявнику за адресою: [ADDRESS] . Також було запропоновано викласти, якщо вони виникатимуть, свої зауваження чи пропозиції. 24 січня 2022 року адвокатом Парубієм І. направлено керівнику ОСББ «Івана Франка 20» два примірники акту від 25 грудня 2021 року для затвердження, з проханням затвердити один примірник акту та повернути заявнику за адресою: [ADDRESS] . Також було запропоновано викласти, якщо вони виникатимуть, свої зауваження чи пропозиції. Керівник ОСББ «Івана Франка 20» 15 лютого 2022 року надіслав відповідь № 15/02, якою повернув направлені йому копії актів з поясненням, що затвердити їх не може через його відсутність на місці події. 08 лютого 2022 року експертом Тернопільського відділення Київського науководослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України складено висновок експертного дослідження за результатами проведеного будівельнотехнічного дослідження за заявою [PERSON] від 17 січня 2022 року № 79/2222, згідно якого вартість ремонтнобудівельних робіт по відновленню технічного стану приміщень № 4 по [ADDRESS] , станом на день проведення обстеження, становить 230 104,00 грн, в тому числі 64 247 грн 1,2 (ПДВ) = 77096,40 грн вартість будівельних матеріалів. На адвокатський запит І. Парубія, КП «Тернопільводоканад» 27 січня 2022 року надало відповідь № 197/22, у якій повідомило, що 25 грудня 2022 року було здійснено виклик в телефонному режимі гр. [PERSON] про затоплення приміщення магазину « [INFO] » за адресою [ADDRESS] , з верхнього поверху будинку. При виїзді аварійної бригади за згаданою адресою було встановлено, що причиною затоплення стала пошкоджена водяна труба підведена до газової колонки, яка встановлена в приміщенні на другому поверсі над вищезгаданим магазином. Оскільки приміщення зверху було відкрите, працівниками підприємства було перекрито запірну арматуру перед водолічильником в даному приміщенні для уникнення подальшого затоплення. Надано копію витягу із журналу звернень за 25 грудня 2021 року. 24 січня 2022 року адвокат Парубій І. М. надіслав ПП «Східний масив» запит № 24/01/22, у якому просив надати інформацію про вихід працівників ПП «Східний масив» на подію затоплення приміщення магазину « [INFO] » за адресою [ADDRESS] ; надати інформацію про встановлені причини затоплення приміщення магазину « [INFO] » за адресою [ADDRESS] . Надати копію журналу звернень про факт затоплення приміщення магазину « [INFO] » за адресою [ADDRESS] . 01 березня 2023 року між ФОП [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (виконавець) укладено договір № 0103/3 на проведення додаткової товарознавчої експертизи. Згідно рахунку № 0103/3 від 01 березня 2023 року, ФОП [PERSON] сплачено ФОП [PERSON] 10\~000 грн. 10 квітня 2023 року ФОП [PERSON] складено висновок експерта № 0103/3 за результатами проведення додаткової товарознавчої експертизи майна що знаходилось в приміщенні за адресою: [ADDRESS] , магазин « [INFO] », згідно якого розмір матеріального збитку, нанесеного майну, що знаходилось в магазині « [INFO] », за адресою: [ADDRESS] , внаслідок його залиття, що сталося 25 грудня 2021 року, може становити: 313 491,54 грн. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 292673287 від 26 грудня 2021 року, квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] 25 грудня 2021 року між адвокатом Парубієм І. М. (виконавець) та [PERSON] (замовник) укладено додатковий договір про надання правничої (юридичної) допомоги, ведення справи в суді, на представництво інтересів, згідно якого між Адвокатом та Клієнтом укладено Договір від 25 грудня 2021 року про правничу допомогу у справі щодо затоплення приміщення. Відповідно до п. 6.1, 6.2 Договору Клієнтом виплачується Адвокату винагорода (гонорар) розмір якої та порядок виплати узгоджується за домовленістю між Сторонами шляхом укладення додаткового договору у порядок і спосіб передбачений для основного договору. Клієнт зобов`язується, окрім гонорару, сплатити кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням умов Договору. На виконання Договору Сторони дійшли згоди про суму гонорару Адвоката за Договором у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн, в які входять наступні нарахування і виплати: а) 40 000 грн за послуги надані Адвокатом Клієнту під час проведення фіксації події, підготовки претензійних матеріалів, підготовки до судового процесу; б) 20 000 грн за послуги надані Адвокатом Клієнту за участь у судовій справі в суді першої інстанції; B) 10 000 грн за послуги надані Адвокатом Клієнту за участь у судовій справі в суді другої інстанції; г) 10 000 грн за послуги надані Адвокатом Клієнту за участь у судовій справі в суді третьої інстанції За встановлених обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будьякими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будьякого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Частинами 1 та 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 3 ст.\~386\~ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За змістом ч. 1, 2 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, цивільноправова деліктна відповідальність це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду. Аналіз положень ст.\~1166\~ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будьякої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~27\~березня 1992\~року №\~6\~«Про практику\~розгляду судами\~цивільних справ\~за позовами\~про відшкодування\~шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Судом беззаперечно встановлено, що на час затоплення 25 грудня 2021 року офісне приміщення за адресою [ADDRESS] , загальною площею 139,9 кв.м., орендував [PERSON] , який здійснював підприємницьку діяльність у магазині « [INFO] » з продажу товарів для салонів краси, перукарень та фізичних осіб. Власником та орендодавцем цього приміщення була [PERSON] . Причиною затоплення приміщення магазину « [INFO] » за адресою [ADDRESS] , стала пошкоджена водяна труба підведена до газової колонки, яка встановлена в приміщенні на другому поверсі над вищезгаданим магазином. Власником квартири за адресою [ADDRESS] , з якої сталося затоплення 25 грудня 2021 року була [PERSON] 25 грудня 2021 року власник затопленого приміщення ( [PERSON] ) та орендар ( [PERSON] ) за участі свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (працівник ПП «Східний Масив»), [PERSON] (працівник ПП «Східний Масив»), працівників КП Тернопільської міської ради «Тернопільводоканал» та Приватного підприємства «Східний масив» склали акт про залиття приміщення [ADDRESS] . Керівник ОСББ «Івана Франка 20» не підписав вищевказаний акт через його відсутність на місці події. Власник квартири [PERSON] також не підписувала вищевказаний акт в силу того, що була відсутня у належному їй житлі, де на час події затоплення проводились ремонтні роботи, в подальшому нею не вживалися заходи щодо з`ясування наслідків затоплення та відшкодування спричиненого позивачу матеріального збитку. Отож, факт залиття нежитлового приміщення яке орендував [PERSON] та причина, яка призвела до такої події судом встановлена, а складений на підтвердження цих обставин акт від 25 грудня 2021 року є належним та допустимим доказом у вказаній справі. Недотримання форми акта не спростовує факту залиття нежитлового приміщення, що узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 727/2372/18ц. Внаслідок залиття приміщення магазину « [INFO] » було пошкоджено належний позивачу товар, вартість такого збитку, згідно висновків експерта від 22 лютого 2022 року № 2712/1 та № 0103/3 за результатами проведення додаткової товарознавчої експертизи майна складає суму 313\~491,54 грн. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України. Статтею 22\~ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Тобто, законодавством установлено, що відшкодування шкоди полягає у відшкодуванні затрат, необхідних для приведення пошкодженої речі у її попередній стан та у компенсації супутніх витрат, необхідних для такого відновлення. Відтак,\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~слід стягнути 313\~491,54 грн матеріальних збитків. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. У відповідності з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної діями відповідачки, суд виходить з того, що залиття офісного приміщення загальною площею 139,9 кв.м. у буд. [ADDRESS] , яке орендував позивач з метою здійснення там підприємницької діяльності, належним чином підтверджено, як і те, що внаслідок події затоплення було пошкоджене майно [PERSON] товар для салонів краси, перукарень та фізичних осіб, який ремонту та продажу не підлягає через його пошкодження водою та втрату гарантійного обслуговування. Подія залиття орендованого приміщення та як наслідок неможливість здійснювати торговельну діяльність у цьому орендованому приміщенні, пошкодження майна, яке було виставлене на продаж, завдало негативних емоцій та переживань позивачу і, в свою чергу, призвело до душевних страждань [PERSON] , порушення його звичного способу життя. Отож, враховуючи конкретні обставини справи, розмір, тривалість та характер заподіяних моральних страждань й виходячи із засад розумності й справедливості, суд доходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 10\~000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Щодо вимоги про стягнення понесених витрат на правничу допомогу та на проведення експертного дослідження, то суд зазначає наступне. Відповідно до приписів частини 1 та 2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В свою\~чергу до\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: 1)\~на професійну\~правничу допомогу; 2)\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; 3)\~пов`язані з\~витребуванням доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 133 ЦПК України). У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що Цивільним процесуальним кодексом України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Так, відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати позивача на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню. Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Отож, суд, приймаючи рішення про розмір стягнення витрат на правничу допомогу, виходить зі змісту додаткового договору від 25 грудня 2021 року, укладеного між адвокатом Парубієм І. М. (виконавець) та [PERSON] (замовник). Відповідно до п. 6.1, 6.2 Договору Клієнтом виплачується Адвокату винагорода (гонорар) розмір якої та порядок виплати узгоджується за домовленістю між Сторонами шляхом укладення додаткового договору у порядок і спосіб передбачений для основного договору. Клієнт зобов`язується, окрім гонорару, сплатити кошти, необхідні для покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням умов Договору. На виконання Договору Сторони дійшли згоди про суму гонорару Адвоката за Договором у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн, в які входять наступні нарахування і виплати, в тому числі: б) 20 000 грн за послуги надані Адвокатом Клієнту за участь у судовій справі в суді першої інстанції. Крім того, при вирішенні даного питання суд враховує правовий висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження №6110459св20), а саме, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Відтак, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд доходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. Також [PERSON] було понесено витрати в розмірі 20\~000, 00 грн, пов`язані зі складенням висновків експерта від 22 лютого 2022 року № 2712/1 та № 0103/3 за результатами проведення додаткової товарознавчої експертизи майна від 10 квітня 2023 року Зазначені витрати позивача є витратами, пов`язаними із забезпеченням доказів у справі в розумінні статті 133 ЦПК України, а тому підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Врахувавши встановлені судом обставини в сукупності із зібраними доказами, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 313\~491,54 грн матеріальних збитків, 10\~000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, 20\~000,00 грн понесених витрат на проведення експертного дослідження, 20\~000,00 грн - витрат на правничу допомогу. З приводу вимог позивача про стягнення 106 822,77 грн нарахування різниці курсів гривні та 300\~000,00 грн матеріальні збитки за неможливість здійснення підприємницької діяльності, то суд відмовляє в їх задоволенні. Свої мотиви відмови суд обґрунтовує наступним. У пункті 8 частини другої статті 16 ЦК України зазначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Заявляючи вимоги про стягнення курсової різниці,\~позивач просив стягнути її на підставі статті 22 ЦК України. Проте відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності,\~яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Позивач, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. При цьому, курсова різниця - різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах. Курсові різниці визначаються за монетарними статтями балансу. Разом з тим, «курсова різниця» жодним чином не може бути ні збитками, ні упущеною вигодою,\~оскільки позивач міг і не отримати такі доходи. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії відповідачки, що призвели до позбавлення [PERSON] можливості отримати прибуток. Такий правовий висновок повністю узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 30 травня 2018 року\~у справі № 750/8676/15, постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 127/27222/16-ц. У даному\~випадку позивач,\~реалізуючи право\~на звернення\~до суду\~і принцип\~диспозитивності щодо\~можливості самостійно\~визначити позовні\~вимоги та\~спосіб захисту\~порушеного права,\~звернувся до\~суду з\~позовом про\~стягнення збитків\~на підставі\~статті 22\~ЦК України,\~обґрунтовуючи свої\~вимоги зміною\~«курсової різниці»,\~яку пояснював\~тим,\~щостаном на день затоплення курс гривні до долара США становив за курсом НБУ 1 долар США 27,2747 грн. Відповідно, 313 491,54 грн становило 11 493,8584 долари США. На час подання позову - 25 квітня 2023 року, 11 493,8584 долари США становить 420 314,31 грн (із розрахунку 1 долар США 36,5686 грн станом на 25 квітня 2023 року за курсом НБУ). Виникає різниця: 420 314,31 грн 313 491,54 грн = 106 822,77 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Відтак, сума нанесених збитків в результаті затоплення становить 420 314,31 грн. Проте такі позовні вимоги не можуть бути задоволені, та як курсова різниця - не є збитками. \~ \~ \~ \~Щодо доводів позивача про неможливість здійснення ним підприємницької діяльності внаслідок залиття орендованого [PERSON] приміщення, то така вимога обґрунтована тільки сумою, яка підлягає до стягнення - 300\~000,00 грн, та неможливістю здійснювати торговельну діяльність у орендованому приміщенні, яке було затоплене. \~ \~ \~ \~Водночас, відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будьякі дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. \~ \~ \~ \~З підстав наведеного, суд виснував, що завдана позивачу шкода, яка полягає у затопленні його майна, яке перебувало в орендованому приміщенні не є безумовною обставиною, яка свідчить про неможливість здійснення [PERSON] підприємницької діяльності. З пояснень позивача у судовому засіданні слідувало, що він тривалий час займається та продовжує займатися підприємницькою діяльністю. Неможливість здійснення торговельної діяльності в приміщенні, яке було залите водою не доводить неможливість здійснення [PERSON] підприємницької діяльності взагалі, однак може бути підставою для вирішення питання про стягнення завданого позивачу матеріального збитку чи моральної шкоди, що судом вирішено у виниклому спорі. ЄСПЛ вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 4\~034,91 грн (323\~491,54 * 8\~703,14 : 870\~314,31), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial