Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

у червні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивувало тим, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 06.07.2020 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом заяві. Відповідно до умов укладеного договору, відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 28 000 грн. Відповідач взяла на себе зобов?язання слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який відповідно до умов договору є короткостроковим кредитом, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 10.03.2023 року становить 31 969,02 грн., з яких: 26023,26 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5945,76 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 21.06.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с. 54-55). Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, примірник позовної заяви з додатками направлено відповідачу за місцем реєстрації. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 06.07.2020 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої банк відкрив відповідачу картковий рахунок (а.с. 26-36). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов укладеного договору, відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 28 000 грн. Відповідач взяв на себе зобов?язання слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, який відповідно до умов договору є короткостроковим кредитом, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано 31 969,02 грн. боргу за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1-3 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У матеріалах справи міститься довідка АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що між банком та відповідачем був підписаний кредитний договір № б/н, за яким відповідачу відкрито наступні рахунки: - номер картки [NUMBER] , дата відкриття 06.07.2020, термін дії 02/24, тип картки - картка Універсальна; - номер картки [NUMBER] , дата відкриття 27.09.2021, термін дії 02/24, тип картки - картка Універсальна; - номер картки [NUMBER] , дата відкриття 16.11.2021, термін дії 12/25, тип картки - картка Універсальна (а.с. 25). З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на відповідача вбачається, що 06.07.2020 року відбувся старт карткового рахунку [NUMBER] ; 06.07.2020 встановлення кредитного ліміту 2 500 грн; 07.09.2020 збільшення кредитного ліміту 8 000 грн; 04.11.2020 збільшення кредитного ліміту 14 000 грн; 25.06.2021зменшення кредитного ліміту 3 000 грн; 27.09.2021 збільшення кредитного ліміту 15 000 грн; 13.10.2021 збільшення кредитного ліміту 23 000 грн; 16.11.2021 збільшення кредитного ліміту 28 000 грн; 26.12.2022 зменшення кредитного ліміту 0 грн (а.с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості станом на 10.03.2023 року вбачається, що заборгованість за кредитом складає 31 969,02 грн. (а.с. 6-12). На підтвердження факту користування відповідачем кредитними коштами та часткового виконання своїх зобов`язань щодо їх повернення стороною позивача наданий суду розрахунок заборгованості, а також виписку за договором по рахунку відповідача за період з 06.07.2020 року по 15.03.2023 року (а.с. 13-23). Відповідачем не надано контррозрахунку заборгованості з обґрунтуванням його правильності та повноти. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, наявні правові підстави для стягнення із відповідача суми непогашеного кредиту у розмірі 31 969,02 грн., з яких: 26 023,26 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5 945,76 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 2 684 грн. судового збору.

Outcome: approved