Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

12.07.2023 представник позивача звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації права оренди (номер запису 49089550). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 0522686800:01:000:0338, площею 1,943 га, яка розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. 03.10.2016 між ФГ «Нусі» та [PERSON] укладено договір оренди на вказану земельну ділянку строком на 10 років та 17.10.2016 державним реєстратором за ФГ «Нусі» зареєстровано право оренди. 19.06.2019 Могилів-Подільським міськрайонним судом винесено рішення у справі № 138/2726/17, яким визнано недійсним вказаний вище договір оренди та ухвалено скасувати рішення про державну реєстрацію права оренди на вказану земельну ділянку. Постановою Вінницького апеляційного суду від 21.02.2020 рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 19.06.2019 у справі № 138/2726/17 було скасовано. Разом з тим, позивачу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що договір оренди землі укладений 03.10.2016 між [PERSON] та ФГ «Нусі» було припинено 02.08.2019 на підставі рішення суду від 19.06.2019, яке не набрало законної сили та зареєстровано договір оренди землі № 01 від 01.08.2019 укладений між СТОВ «Прогрес» та [PERSON] , який в свою чергу було припинено додатковою угодою від 10.02.2020. В подальшому 10.03.2020 державним реєстратором зареєстровано право оренди на вказану земельну ділянку за [PERSON] на підставі договору оренди землі, укладеного 10.02.2020 строком на 15 років. Також, під час розгляду цивільної справи № 138/1938/22 за позовом ФГ «Нусі» до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі та припинення речових прав, позивачу стало відомо, що [PERSON] розірвав договір оренди, укладений 10.02.2020 між ним та [PERSON] та 01.10.2022 уклав новий договір оренди землі з [PERSON] строком на 15 років. Відтак, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про державну реєстрацію речового права - права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 0522686800:01:000:0338 на підставі договору оренди, який укладено 01.10.2022 між [PERSON] та [PERSON] , при цьому діяв чинний договір оренди землі від 03.10.2016 укладений між [PERSON] та ФГ «Нусі». Вказане порушує права позивача на користування вказаною земельною ділянкою. За таких підстав представник позивача просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № б/н від 01.10.2022 на земельну ділянку з кадастровим номером 0522686800:01:000:0338 площею 1,943 га укладений між [PERSON] та [PERSON] , а також скасувати державну реєстрацію права оренди вказаної вище земельної ділянки, номер запису 49089550. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 20.07.2023 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено відповідачу копію позовної заяви з доданими до неї матеріалами. 18.09.2023 представник позивача подала заяву про розгляд справи в загальному провадженні, яку ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 19.09.2023 було залишено без розгляду. Представник позивача, належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, інших клопотань до суду не подавала. Відповідачі, належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, правом подання відзиву на позовну заяву не скористались, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не подавали. Вказане відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України дає суду підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно зі ст.ст. 626, 629, 638 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 4 ст. 124 ЗК України (у редакції чинній станом на 03.10.2016) передбачалось, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній станом на 03.10.2016)оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи ( стаття 3, 4 Закону). Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 вказаного Закону передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду у встановленій формі. Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Суд встановив, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН, виданого 18.10.1999 Суботівською сільською радою народних депутатів [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,943 га з кадастровим номером 0522686800:01:000:0338, яка розташована на території Суботівської сільської ради Могилів-Подільського району з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно сформованим 28.03.2023 за № 327259555 (а.с. 22). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 20.07.2022 за № 305379527 вбачається, що 12.10.2016 за вказаною земельною ділянкою зареєстровано інше речове право - право оренди земельної ділянки за Фермерським господарством «Нусі», номер запису 16918510 на підставі договору оренди землі виданого 03.10.2016 строком на 10 років (а.с. 21). Постановою Вінницького апеляційного суду від 21.02.2020 було скасовано рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.06.2019 у цивільній справі № 138/2726/17 за позовом [PERSON] до Фермерського господарства «Нусі» про визнання недійним договору оренди землі укладеного 03.10.2016 між [PERSON] та Фермерським господарством «Нусі» та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено (а.с. 27-30). Частина 4 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] підписував оспорюваний договір оренди земельної ділянки та відсутні правові підстави для визнання недійним договору оренди землі від 03.10.2016. Таким чином, зважаючи на встановлені вище обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що договір оренди землі від 03.10.2016 між [PERSON] та позивачем укладений і право оренди на земельну ділянку зареєстроване відповідно до вимог чинного на той час законодавства, а відтак вказаний договір оренди землі набрав чинності 12.10.2016 та строк його дії закінчується 12.10.2026, а тому на даний час вказаний договір є чинним. Разом з тим, суд встановив, що 19.06.2019 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області від 19.06.2019 у цивільній справі № 138/2726/17 за позовом [PERSON] до Фермерського господарства «Нусі» вказаний договір оренди землі від 03.10.2016 було визнано недійним. Також, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 12.10.2023 за № 350128491, на підстав вказаного рішення суду від 19.06.2019 державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради Грудецьким Я.В. 02.08.2019 внесено відомості про припинення речового права оренди земельної ділянки за вказаним вище договором оренди від 03.10.2016. Однак, як зазначалось вище, вказане рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.06.2019 було скасовано постановою Вінницького апеляційного суду від 21.02.2020. Таким чином, внаслідок скасування рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 19.06.2019 право оренди позивача за договором оренди землі від 03.10.2016 є дійсним з моменту внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права оренди ФГ «Нусі» на спірну земельну ділянку (12 жовтня 2016 року), оскільки скасування рішення відновило дію державної реєстрації цього права. Крім того, суд встановив, що 01.10.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки № б/н відносно земельної ділянки загальною площею 1,943 га з кадастровим номером 0522686800:01:000:0338 (а.с. 14-17). Відповідно до п. 3.1 вказаного договору, договір укладено на 15 років. Договір діє з моменту його підписання сторонами. Право оренди за цим договором виникає з моменту державної реєстрації такого права. При цьому, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 12.10.2023 за № 350128491, також вбачається, що на даний час на земельну ділянку з кадастровим номером 0522686800:01:000:0338 зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі № б/н від 01.10.2022, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , номер запису про інше речове право 49089550, дата державної реєстрації 18.01.2023. Відповідно до абзацу четвертого частини 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою. Згідно з частиною першою статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини перша та друга статті 15 ЦК України). Одна й та ж сама земельна ділянка не може одночасно орендуватися різними особами (орендарями, землекористувачами). Укладення наступного правочину щодо користування земельною ділянкою можливе лише після припинення дії попереднього правочину - договору оренди землі. З огляду на те, що судом встановлено, що право оренди землі, яке виникло у позивача на підставі договору від 03.10.2016 не було припинено, право позивача на оренду земельної ділянки було порушено, а отже є підстави для визнання оскарженого договору недійсним. Вказане також кореспондується з висновками Великої Палати ВС у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц. Щодо вимоги позивача про скасування державної реєстрації права оренди суд зазначає наступне. Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. Пунктом 9 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Відтак, рішення суду про визнання недійсним договору оренди землі від 01 жовтня 2022 року, на підставі якого проведено державну реєстрацію права оренди [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 0522686800:01:000:0338, є достатньою самостійною підставою для проведення державної реєстрації припинення права оренди землі за [PERSON] , а тому позовні вимоги ФГ «Нусі» про скасування державної реєстрації права оренди задоволенню не підлягають . Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 11 від 12.07.2023 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2481 грн. Разом з тим, враховуючи, що позивач звернувшись до суду заявив дві вимоги немайнового характеру, при цьому вимога про скасування державної реєстрації є похідною, а тому сплаті підлягає судовий збір як за одну вимогу немайнового характеру. Стаття 4 Закону України «Про судовий збір» визначає, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2684,00 грн. Частина 3 вказаної статті також визначає, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином позивач за подання даного позову до суду мав сплатити судовий збір в розмірі 2147,20 грн. (2684,00 грн. х на коефіцієнт 0,8 = 2147,20 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів в рівних частинах на користь позивача слід стягнути судовий збір, який необхідно було сплатити позивачу за подання даного позову у сумі 2147,20 грн. Доказів на підтвердження понесення позивачем інших судових витрат представником позивача до суду не додано.

Outcome: partial