Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

14.02.2023 року АТ «Сенс Банк» звернулось із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 16.09.2015 року рішенням суду у справі №520/3545/14 Київського районного суду м.Одеси стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» з відповідачів солідарно заборгованість 102,771,34 грн. та судові витрати. Посилаючись на те, що рішення суду відповідачем не виконується, позивач просив стягнути з відповідачів 3% річних за користування грошовими коштами у розмірі 53112,62 грн. та судові витрати. Відповідачі процесуальним правом надання відзиву не скористалися, до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній». Дослідивши матеріали справи, наявні докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.09.2015 року рішенням Київського районного суду м.Одеси у справі №520/3545/14 стягнуто солідарно з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, ЄДРПОУ 00039019, п/р [NUMBER] в ПАТ «Укрсоцбанк»)\~заборгованість за кредитним договором №690/Ф03.14-065 від 24 травня 2006 року в розмірі 102 771 (сто дві тисячі сімсот сімдесят одну) гривну 34 копійки, з яких: - заборгованість за кредитом - 59 902 (п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дві) гривні 29 копійок; - заборгованість за відсотками - 28628 (двадцять вісім тисяч шістсот двадцять вісім) гривень 41 копійка; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 8 235 (вісім тисяч двісті тридцять п`ять) гривень 86 копійок; - пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 4 160 (чотири тисячі сто шістдесят) гривень 50 копійок; - інфляційні витрати за кредитом - 1 196 (одна тисяча сто дев`яносто шість) гривень 94 копійки; - інфляційні витрати за відсотками - 647 (шістсот сорок сім) гривень 34 копійки. Рішення суду відповідачами не виконано. Правонаступником АТ «Укрсоцбанк» є позивач. Відповідно до\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином -ст.599 ЦК України. В порядку ст.\~625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так,статтею 625\~ЦК\~України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт), тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування суми боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржників за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц. Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625\~ЦК\~України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625цього Кодексу\~за увесь час прострочення. Зазначений висновок узгоджується із постановами Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. Так, нарахування 3% річних відповідно до статті 625\~ЦК\~України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~ст. 625ЦК України\~за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц прийшла до висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. За наданим позивачем розрахунком 3% річних за користування грошовими коштами та інфляційні нарахування становлять 53112,62 грн. Однак, враховуючи п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), з відповідачів на користь позивача слід стягнути у межах 3 річного строку до дня подачі позову і до 24.02.2022р., 3% річних у сумі 6159,19 грн. та інфляційні нарахування 20821,87 грн., а разом 26981,06 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню. Судовий збір підлягає присудженню на користь позивача в порядкуст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial