Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 27.04.2023 року він придбав у [PERSON] за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] . З часу укладання договору купівлі-продажу він володіє і користується квартирою як власник. Проте, за адресою належної йому на праві власності квартири зареєстрований відповідач колишній чоловік продавця квартири - [PERSON] . Згідно постанови судді Фастівського міськрайонного суду Київської області в справі № 381/518/21 від 20.04.2021 року, на час розгляду справи [PERSON] проживав не за місцем реєстрації, а за іншою адресою. Той факт, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації встановлено також вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2021 року в справі № 381/3736/21 та вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2021 року в справі № 381/3915/21. Не проживає відповідача в належній двокімнатній квартирі і на даний час. Реєстрація відповідача за адресою належної позивачу на праві власності квартири створює йому перешкоди у користуванні нею в повному обсязі як власника. Таким чином, позивач просить припинити [PERSON] , [INFO] , право користування квартирою [ADDRESS] . 05 червня 2023 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду представником позивача подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується розміщеним оголошенням на офіційному веб-порталі Фастівського міськрайонного суду Київської області про його виклик до суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27.04.2023 року та витягом з Державного реєстру речових прав /а.с.9-10/. Відповідно до довідки № 04500 від 24.04.2023 року КП ФМР «Фастівська житлово-експлуатаційна контора» та будинкової книги на квартиру у спірній квартирі зареєстрований відповідач колишній чоловік продавця квартири - [PERSON] /а.с.15-19/. Згідно постанови судді Фастівського міськрайонного суду Київської області в справі № 381/518/21 від 20.04.2021 року, на час розгляду справи [PERSON] проживав не за місцем реєстрації, а за іншою адресою /а.с.21-22/. Факт, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації встановлено також вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2021 року в справі № 381/3736/21 та вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.11.2021 року в справі № 381/3915/21 /а.с.23-27/. Не проживає відповідача в належній позивачу квартирі і на даний час. Реєстрація відповідача за адресою належної позивачу на праві власності квартири створює йому перешкоди у користуванні нею в повному обсязі як власника. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач був зареєстрований в квартирі як член сім`ї її колишнього власника [PERSON] і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. На даний час позивач [PERSON] є власником зазначеної вище квартири. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідач не є членом сім`ї позивача, спільним побутом з позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і стосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо стосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки ні позивач, ні відповідач не є наймачами житлового фонду або членами сім`ї наймача житла, а позивач є власником цього житла, то до даних правовідносин застосовуються норми закону, що стосуються власників - ст. 406 ЦК України, а не наймачів житлового фонду - ст. 64 ЖК УРСР, що узгоджується із правовою позицією ВС щодо подібних правовідносин, викладеною в Постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року в справі № 702/101/18, а також в Постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі 243/7004/17-ц. Згідно статті 95 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved