Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У лютому 2023 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до [PERSON] із позовом про стягнення заборгованості. В обгрунтування заявлених вимог вказує, що 15 лютого 2018 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Сторони визначили, що договір складається з анкети-заяви, Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та Тарифів. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 15 січня 2023 року становить 234938,31 грн, та складається з наступного: 196388,43 грн - заборгованість за кредитом; 38549,88 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. З цих підстав АТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість та судові витрати в розмірі 3524,07 грн. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 лютого 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, вирішено що спір підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого розгляду. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 23 червня 2023 року представник позивача - Савіхіна А.М. надала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором в розмірі 197953,35 грн, з яких: 196388, 43 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1564, 92 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином. 06 листопада 2023 року надала до суду клопотання, в якому просить суд проводити розгляд справи за її відсутності. Окрім того, зазначила, що позовні вимоги визнає та просить врахувати суми, які були сплачені нею в рахунок погашення заборгованості під час розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами. Судом встановлено, що 15 лютого 2018 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. З анкети - заяви, вбачається, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також витяг з Тарифів. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] згідно кредитного договору отримувала кредитні картки: картка [NUMBER], дата відкриття 04.06.2015 року, термін дії 06/16; кредитна картка [NUMBER], дата відкриття 10.06.2016 року, термін дії 06/17; картка [NUMBER], дата відкриття 10.07.2018 року, термін дії 07/21; картка [NUMBER], дата відкриття 02.03.2020 року, термін дії 02/23; картка [NUMBER] , дата відкриття 08.02.2022 року, термін дії 12/24. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором він виконав у повному обсязі, однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 09 червня 2023 року становить 197953,36 грн, яка складається з наступного: 196388,43 грн - заборгованість за тілом кредиту; 1564,92 грн - заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом. Позивачем АТ КБ «Приватбанк» надано виписку по рахунку відкритому на ім`я відповідача із зазначенням операцій, дати їх проведення та суми валютування й залишку на картці. Згідно виписки АТ КБ «Приватбанк» станом на 06 вересня 2023 року заборгованість [PERSON] становить 162953,35 грн. Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписано анкету-заяву. У даній анкеті-заяві зазначено, що підписавши заяву, відповідач ознайомилася та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua, які разом зі анкетою-заявою складають договір банківського обслуговування. Згідно паспорту споживчого кредиту, дослідженого в судовому засіданні встановлено, що позичальник підписала умови надання споживчого кредиту. Надання банком [PERSON] кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та випискою по рахунку відкритого на ім`я відповідача, з якого видно, що позичальник активно користувалася кредитним коштами, здійснювала їх часткове погашення. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді вищезазначеної справи. А отже позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Судом встановлено, що під час розгляду справи відповідач в добровільному порядку здійснювала погашення заборгованості. Згідно виписки АТ КБ «Приватбанк» станом на 06 вересня 2023 року заборгованість [PERSON] становить 162953,35 грн. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 лютого 2018 року, у сумі 162953,35 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3524,07 грн.

Outcome: partial