Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулася з позовом [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих коштів. Позов мотивує тим, що після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження (ВП № [NUMBER]), що здійснює відповідач 2 - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, стало відомо, що приватним виконавцем здійснюється виконання виконавчого напису № 9022 виданого 27.09.2019р. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем на не нотаріально посвідченому договорі № 708/4177ВРL2С від 01 жовтня 2012 р. укладеному нею з ПАТ «Платинум Банк». Згідно виконавчого напису № 9022, виданого 27.09.2019р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вбачається про задоволення вимог відповідача 1, стягнувши з неї за період з 27.10.2014р. по 18.09.2019р. включно суму у розмірі: 22571,47 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 7595,69грн. - заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами; 22 637,56 грн. - заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 52 954,72 грн. 16.12.2019р. в процесі здійснення виконавчих дії за виконавчим провадженням ВП № [NUMBER], відкритим приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем згідно постанови про арешт коштів боржника, було накладено арешт на кошти, що знаходились на її рахунку [NUMBER] , що відкритий в АТ Ощадбанк, на який здійснюються зарахування соціальних виплат. 19.05.2020р. з вищевказаного рахунку було списано грошові кошти у сумі 10 155,00 грн. за виконавчим провадженням ВП № [NUMBER] на виконання виконавчого напису № 9022, вчиненого 27.09.2019р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем. 08.05.2020р. згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича про зняття арешту з коштів, арешт з коштів на її рахунку був знятий, у зв`язку з тим, що рахунок використовується за цільовим призначенням - зарахування соціальних виплат, про що зазначено в мотивувальній частині постанови про зняття арешту з коштів від 08.05.2020р. (ВП № [NUMBER]). Проте, всупереч та в порушення вищезазначених норм закону, грошові кошти у розмірі 10 155,00 грн. були списані з її рахунку та згідно даних відповіді приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича № б/н від 01.06.2020р., розподілені наступним чином: 2 771, 90 грн. - перераховано як витрати виконавчого провадження приватному виконавцю Говорову Павлу Володимировичу (п/д № 11036 від 20.05.2020р.); 6 711,20 грн. - перераховано стягувачу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (п/д 11038 від 20.05.2020р.); 671,90 грн. - перераховано приватному виконавцю Говорову Павлу Володимировичу як основна винагорода (п/д № 11037 від 20.05.2020р.). Звернення стягнення на грошові кошти, що є соціальною виплатою, було здійснено відповідачем 2 не законно, а тому ці кошти підлягають поверненню як безпідставно стягнуті. При цьому, виконавчий напис № 9022 виданий 27.09.2019р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем на не нотаріально посвідченому договорі № 708/4177BPL2C від 01 жовтня 2012 р. укладеному нею з ПАТ «Платинум Банк», взагалі не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат». Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 р. № 1172, з урахуванням Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 р. № 662. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напису № 9022 виданий 27.09.2019р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] ) 22571,47 грн. (двадцять дві тисячі п`ятсот сімдесят одна гривня 47 коп.) заборгованості за тілом кредиту; 7595,69 грн. (сім тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять гривень 69 коп.) заборгованість за нарахованими та не сплаченими процентами; 22 637,56 грн. (двадцять дві тисячі шістсот тридцять сім гривень 56 коп.) заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00 (сто п`ятдесят гривень 00 коп.) - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 52954,72 грн. (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят чотири гривень 72 коп.). Повернути із ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на її користь безпідставно стягнуті у виконавчому провадженні № [NUMBER] за виконавчим написом № 9022 виданим 27.09.2019р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем грошові кошти - у розмірі 6 711,20 грн. Повернути із приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на її користь безпідставно стягнуті у виконавчому провадженні № [NUMBER] за виконавчим написом № 9022 виданим 27.09.2019р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем грошові кошти - у розмірі 2 771, 90грн. стягнутих на покриття витрат виконавчого провадження, 671,90 грн. стягнутих як основна винагорода приватного виконавця. Судові витрати покласти на відповідачів. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та задовільнити позовні вимоги. В судове засідання відповідач ТОВ « Фінансова компанія управління активами» не забезпечив явки свого представника, подав до суду заяву про визнання позовних вимог (в порядку ст. 206 ЦПК України) в якій зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» визнає позовні вимоги [PERSON] в частинні визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого за №9022 від 27 вересня 2019 р. таким що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 537 грн. (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Просить суд задовільнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» в частинні визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем зареєстрованого за № 9022 від 27 вересня 2019 року таким що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 537 грн. та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 268,4 грн. В судове засідання відповідач - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис 27 вересня 2019 року, яким пропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», код ЄДРПОУ 35017877, якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс», код ЄДРПОУ 35084758, відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1706/01 від 17 червня 2015 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», код ЄДРПОУ 33308489, на підставі договору факторингу № 20141028-Г від 28 жовтня 2014 року, відступлено право вимоги за договором № 708/4177BPL2C від 01 жовтня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум банк» та [PERSON] , за період з 27.10.2014 року по 18.09.2019 року включно, суму у розмірі: 22571,47грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7 595,69грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 22 637,56грн. - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 150,00грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 52 954,72грн. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] від 16.12.2019 приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В. відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 9022, виданого 27.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», ЄДРПОУ 35017877, якому Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс», код ЄДРПОУ 35084758, відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1706/01 від 17.06.2015, якому в свою чергу ПАТ «Платинум Банк», код ЄДРПОУ 33308489, на підставі договору факторингу № 20141028-Г від 28.10.2014, відступлено право вимоги за договором № 708/4177BPL2C від 01.10.2012, укладеного між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] , кошти в сумі 52 954,72грн. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоюються прізвище [PERSON] . Зі свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] вбачається, що 18 січня 2020 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » . Згідно постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 16.12.2019 року по виконавчому провадженні № [NUMBER] приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. постановлено стягнути з боржника [PERSON] основну винагороду у сумі 5 295,47грн. Згідно постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 20.05.2020 по виконавчому провадженні № [NUMBER] приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. постановлено визначити для боржника [PERSON] розмір додаткових витрат виконавчого провадження :2771,90грн. Згідно виписки по картковому рахунку [PERSON] 19.05.20 відбулося списання коштів з рахунку клієнта № 498779536311№ ч/о ПВ ВП № [NUMBER]/4_12/05/20, в/н № [NUMBER] вчин. 27/09/19 прив.нот.ХМНО Остапенко Є.М. про ст. заборг з [PERSON] [NUMBER] , [NUMBER] в розмірі 10 155,00грн. Згідно платіжного доручення № 11038 від 20.05.2020 року вбачається, що [PERSON] перерахував 6711,20грн. ТОВ «Фінансова компанія управління активами», код 35017877, призначення платежу: АСВП: [NUMBER]; [PERSON] часткове погашення боргу, згідно в/н № 9022 від 27.09.19. Згідно платіжного доручення № 11037 від 20.05.2020 року вбачається, що [PERSON] перерахував 671,90грн. одержувач: [PERSON] , призначення платежу: АСВП: [NUMBER]; [PERSON] основна винагорода ПВ, 10% від стягнутої суми. Згідно платіжного доручення № 11036 від 20.05.2020 року вбачається, що [PERSON] перерахував 2 771,90грн. одержувач: [PERSON] , призначення платежу: АСВП: [NUMBER]; [PERSON] компенсація витрат ВП понесених за власний рахунок. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Позивач в позові зазначає, що не визнає суму заборгованості по виконавчому напису, крім того, нотаріусом були порушенні вимоги чинного законодавства, щодо вчинення виконавчого напису. Відповідачем не подано до суду жодних доказів, які б спростовували пояснення позивача. Крім того, не подано і кредитного договору, нотаріально посвідченого, згідно якого був здійснений спірний виконавчий напис нотаріусом. Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Т ому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, таким чином, оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства Що стосується вимог про повернення Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» безпідставно набутих коштів - у розмірі 6711,20 грн. та приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим Павлом Володимировичем безпідставно набутих коштів - у розмірі 2 771, 90 грн. (витрати на покриття виконавчого провадження) та 671,90 грн. (основна винагорода приватного виконавця). Згідно з статтею 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Згідно з ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. За змістом ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що ст.1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Як зазначав Верховний Суд, норми ст.ст.1212, 1213 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Відповідно, якщо суд встановлював наявність між сторонами договору, то визнавав застосування до таких відносин ст. 1212 неправильним (постанова від 14.10.2014 р. у справі №3-129гс14, постанова від 25.02.2015 р. у справі №3-11гс15, постанова від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 та ін.). Водночас у постанові ВСУ від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 суд відзначив, що конструкція ст.1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм гл.83, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише у момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Узагальнюючи викладене, можна сказати, що норми ст.ст.1212, 1213 ЦК України, застосовуються у таких випадках: зобов`язання між сторонами виникло не на підставі договору; набуття або збереження майна є абсолютною безпідставним; безпідставне збагачення однієї особи через іншу не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Проаналізувавши викладені норми чинного законодавства України та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення безпідставно набутих коштів, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявності між сторонами будь-яких договірних правовідносин, що зумовлювали б перерахування позивачем відповідних коштів відповідачам. Відповідно, набуття цих коштів відповідачами є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на момент розгляду справи, враховуючи, що іншого стороною - відповідачами не доведено, а матеріали справи не підтверджують будь-яких підстав набуття відповідачами коштів позивача. Таким чином, оскільки,оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що набуття коштів відповідачами на підставі такого виконавчого напису, є безпідставним як на час набуття, так і на момент розгляду справи. Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що при примусовому виконанні виконавчого напису № 9022, виданого 27.09.2019 року нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю коштів в сумі 52954,72грн., відрахування із доходів боржника здійснювались за відповідними реквізитами, зокрема: частина боргу в сумі 6 711,20грн., основна винагорода приватному виконавцю в сумі 671, 90грн. та додаткові витрати виконавчого провадження в сумі 2 771,90грн., оскільки, відповідачами не доведено протилежне. В даному випадку безпідставне збагачення відповідачів за рахунок коштів позивача не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту, оскільки наявності договірних або деліктних відносин між сторонами судом не встановлено. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене з відповідачів - ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича на користь позивача слід стягнути безпідставно отримані кошти. Також, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем згідно квитанцій сплачено судовий збір у розмірі 1681,60грн. за подання позовної заяви. Відповідно до ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 840,80грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved