Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про зобов`язання вчинити дії. Свої вимоги мотивує тим, що 22 квітня 2021 року на засіданні постійно діючої комісії для проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України за результатами розгляду документів, конкурсних пропозицій та співбесід його було визнано переможцем конкурсного відбору на посаду генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку. Зазначена посада не відноситься до посад державної служби. 17 травня 2021 року наказом № 305 Голови Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України з 18 травня 2021 року було припинено виконання обов`язків генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку [PERSON] та покладено виконання обов`язків генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку до призначення керівника цього підприємства на нього. Відповідно до наказу Державного підприємства спеціального зв`язку № 135к від 18 травня 2021 року було здійснено прийом-передачу справ підприємства. Таким чином, з 18 травня 2021 року він фактично виконує повноваження генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку. 09 червня 2021 року відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 607-р його кандидатуру було погоджено на посаду генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку. Разом з тим, всупереч п. 7.4. Статуту підприємства з ним не укладено трудового контракту на виконання повноважень генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку. Просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідача укласти трудовий контракт з [PERSON] - переможцем конкурсного відбору на посаду генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 20 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. З відзиву на позовну заяву представника Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вбачається, що вона просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що з 14 травня 2021 року позивач працював у Державному підприємстві спеціального зв`язку першим заступником генерального директора (наказ Державного підприємства спеціального зв`язку від 14 травня 2021 року № 133к). позивач приймав участь у проведенні конкурсу на посаду генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку. 22 квітня 2021 року під час засідання постійно діючої комісії для проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки позивач презентував конкурсну пропозицію претендента на посаду керівника Державного підприємства спеціального зв`язку. Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 607-р від 09 серпня 2021 року погоджено кандидатуру [PERSON] на посаду генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку. Разом з тим, розпорядження не було реалізовано з наступних підстав. На початку своєї діяльності з 18 травня 2021 року [PERSON] отримав можливість реалізувати на практиці свої пропозиції та рекомендації попереднього аудиту щодо покращення фінансового стану підприємства, зменшити витрати та збільшити доходи. Проте, за час керівництва позивача з 18 травня 2021 року по 23 серпня 2021 року Державне підприємство спеціального зв`язку отримало збитки на загальну суму 5416000 гривень. У зв`язку з цим, відповідно до наказів Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 26 липня 2021 року № 457 та від 09 вересня 2021 року № 549 у період з 02 серпня 2021 року по 08 жовтня 2021 року було проведено позаплановий внутрішній аудит з оцінки діяльності та заходів керівництва підприємства з окремих питань та впровадження наданих за результатами попереднього аудиту рекомендацій і усунення недоліків. 09 серпня 2021 року позивача було відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення позапланового внутрішнього аудиту. [PERSON] 09 серпня 2021 року не прибув на робоче місце, про причини відсутності підприємство не повідомив, службовий автомобіль, що був у його користування, не повернув до підприємства. У ході проведення позапланово аудиту встановлені ризикові сфери підприємства та визначено фінансових порушень на загальну суму 9736400 гривень, які були здійснені за час керівництва позивача. 25 серпня 2021 року [PERSON] було подано власноручно підготовлену та підписану заяву про звільнення із займаної посади за згодою сторін з 25 серпня 2021 року. У зв`язку з цим, підприємством було видано наказ від 25 серпня 2021 року № 242к, в якому міститься відмітка про ознайомлення та отримання позивачем. Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України листом від 15 вересня 2021 року повідомила Кабінет Міністрів України щодо поданої [PERSON] заяви про звільнення. Кабінетом Міністрів України було прийнято розпорядження від 22 вересня 2021 року № 1135-р «Про скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 09 червня 2021 року № 607» як таке, що не реалізоване. Таким чином, відсутні підстави для призначення [PERSON] керівником підприємства. З відповіді на відзив позивача вбачається, що доводи сторони відповідача не мають обґрунтованих доказів та нікчемні. Це підтверджується поданим ним до Державного бюро розслідувань України повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень за ст. 426-1, 172, 219 КК України щодо голови аудиторської групи. Це повідомлення в подальшому направлено до територіального управління Державного бюро розслідувань. Відповідач не зазначає про те, що у період з 22 березня 2021 року по 28 травня 2021 року на підприємстві вже проводився позаплановий внутрішній аудит, за результатами якого на підприємство лише 01 липня 2021 року надійшов лист від 29 червня 2021 року «Щодо усунення недоліків та впровадження рекомендацій». Надумані доводи відповідача щодо не прибуття на робоче місце та подальше його звільнення ображають його честь та гідність. Зазначає, що листом від 01 вересня 2021 року керівник Апарату КМДА повідомив, що листом виконавчого органу КМР (КМДА) від 13 травня 2021 року було погоджено призначення його на посаду генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку на умовах контракту, а листом від 22 червня 2021 року було погоджено укладання контракту на вказану посаду. З заперечень на відповідь на відзив представника відповідача вбачається, що вона підтримує викладене у відзиві на позовну заяву. Зазначено, що звернення позивача до Державного бюро розслідувань відносно голови аудиторської групи підтверджує факт чинення позивачем перешкод для забезпечення належного дослідження. Відповідно до норм постанови КМУ від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору» установлено, що контракти з керівником підприємства, що є у державній власності, укладаються іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади, у віданні яких перебувають ці підприємства, за погодженням з місцевою державною адміністрацією. Тобто, погодження контракту не є зобов`язанням щодо його укладання. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17 травня 2021 року наказом № 305 Голови Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України з 18 травня 2021 року було припинено виконання обов`язків генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку Фоменка Р.В. та покладено виконання обов`язків генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку до призначення керівника цього підприємства на [PERSON] . Відповідно до наказу Державного підприємства спеціального зв`язку № 135к від 18 травня 2021 року було здійснено прийом-передачу справ підприємства. 09 червня 2021 року відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 607-р кандидатуру [PERSON] було погоджено на посаду генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку. З позову вбачається, що всупереч п. 7.4. Статуту підприємства з позивачем не укладено трудового контракту на виконання повноважень генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку. З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову з огляду на наступне. З 14 травня 2021 року позивач працював у Державному підприємстві спеціального зв`язку першим заступником генерального директора (наказ Державного підприємства спеціального зв`язку від 14 травня 2021 року № 133к). Відповідно до розділу ІІ Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженого постановою КМУ від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору», наймання на роботу керівника підприємства, що є у державній власності, здійснюється відповідними міністерствами або іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади (надалі - органи управління майном). Контракт з керівником підприємства укладається за попереднім погодженням з органом, до номенклатурної групи якого належить ця посада, згідно з пунктом 2 цієї постанови. [PERSON] приймав участь у проведенні конкурсу на посаду генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку. 22 квітня 2021 року під час засідання постійно діючої комісії для проведення конкурсного відбору керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки позивач презентував конкурсну пропозицію претендента на посаду керівника Державного підприємства спеціального зв`язку. З відзиву на позов представника відповідача вбачається, що розпорядженням Кабінету Міністрів України № 607-р від 09 серпня 2021 року погоджено кандидатуру [PERSON] на посаду генерального директора Державного підприємства спеціального зв`язку. Разом з тим, зазначене розпорядження не було реалізовано з наступних підстав. На початку своєї діяльності з 18 травня 2021 року [PERSON] отримав можливість реалізувати на практиці свої пропозиції та рекомендації попереднього аудиту щодо покращення фінансового стану підприємства, зменшити витрати та збільшити доходи. Проте, за час керівництва позивача з 18 травня 2021 року по 23 серпня 2021 року Державне підприємство спеціального зв`язку отримало збитки на загальну суму 5416000 гривень. У зв`язку з цим, відповідно до наказів Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 26 липня 2021 року № 457 та від 09 вересня 2021 року № 549 у період з 02 серпня 2021 року по 08 жовтня 2021 року було проведено позаплановий внутрішній аудит з оцінки діяльності та заходів керівництва підприємства з окремих питань та впровадження наданих за результатами попереднього аудиту рекомендацій і усунення недоліків. 09 серпня 2021 року позивача було відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення позапланового внутрішнього аудиту. У ході проведення позапланово аудиту встановлені ризикові сфери підприємства та визначено фінансових порушень на загальну суму 9736400 гривень, які були здійснені за час керівництва позивача. 25 серпня 2021 року [PERSON] було подано власноручно підготовлену та підписану заяву про звільнення із займаної посади за згодою сторін з 25 серпня 2021 року. Наказом від 25 серпня 2021 року № 242к звільнено [PERSON] за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. У цьому наказі міститься відмітка про ознайомлення та отримання його позивачем. Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України листом від 15 вересня 2021 року повідомила Кабінет Міністрів України щодо поданої [PERSON] заяви про звільнення. Кабінетом Міністрів України було прийнято розпорядження від 22 вересня 2021 року № 1135-р «Про скасування розпорядження Кабінету Міністрів України від 09 червня 2021 року № 607» як таке, що не реалізоване. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Доказів на спростування доводів сторони відповідача позивачем суду не надано. Звернення позивача із повідомленням до Державного бюро розслідувань України про вчинення кримінальних правопорушень за ст. 426-1, 172, 219 КК України щодо голови аудиторської групи не спростовують факту подання ним заяви про звільнення за згодою сторін. За таких обставин, судом встановлено, що в діях відповідача щодо не укладення трудового контракту з позивачем відсутні ознаки неправомірності та вимога позивача про зобов`язання підприємства укласти з ним контракт задоволенню не підлягає. З огляду на наведене, у задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed