Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

У листопаді 2022 року представник позивача звернулась до суду з позовом, по якому просить стягнути, солідарно, з [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] за період з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року борг за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 23 202,56 грн., 3 % річних в сумі 1 036,80 грн., індекс інфляції в сумі 4 819,47 грн., всього: 29 058,83 грн., а також понесені ними судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач відповідно до «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», починаючи з 01.04.2012 року надає споживачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачею абонентської книжки відповідачі вступили у фактичні договірні відносини з підприємством. Станом на 01.07.2022 року заборгованість відповідачів перед ОКВП «Дніпро-Кіровоград» становить 23 202,56 грн. за період з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Крім того, відповідачам на підставі ст. 625 ЦК України було нараховано індекс інфляції в сумі 4 819,47 грн. та 3 % річних в сумі 1 036,80 грн. за період з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.09.2022 року відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 24.11.2022 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про застосування строків позовної давності та відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити. Вказав, що регулярно сплачує кошти за послуги водопостачання та водовідведення, в квартирі встановлено лічильник вимірювання ЛК-1.5 5327735. Крім того, в квартирі значаться зареєстрованими особи, які в ній не проживають. Представником позивача 30.11.2022 року, через канцелярію суду, подано відповідь на відзив, яким позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Зазначила, що в зв`язку з відсутністю повірки протягом з ІV кварталу 2018 року лічильник знято з абонентського обліку з наступного за звітним кварталом. Тому, з січня 2019 року по січень 2022 року нарахування за надані послуги водопостачання здійснювалось за відсутності приладу обліку води відповідно до затверджених нормативів споживання, а з лютого 2022 року по червень 2022 року плата за послуги нараховувалась згідно з показаннями засобу обліку води. 24.04.2023 року до суду представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, якою просить стягнути, солідарно, з [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] за період з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року борг за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 20 120,52 грн., 3 % річних в сумі 1 036,80 грн., індекс інфляції в сумі 4 819,47 грн., всього: 25 976,79 грн., а також понесені ними судові витрати. Повідомила, що відповідачами 02.08.2022 року було частково сплачено борг за послуги централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 3 082,04 грн. Вказану суму боргу сплачено після звернення позивача з позовною заявою до суду. При цьому, аналізуючи розрахунок заборгованості відповідача вбачається, що протягом всього періоду заборгованості частково вносились оплати по особовому рахунку, що є підставою для переривання позовної давності з урахуванням ч. 1 ст. 264 ЦПК України. В судове засідання представник позивача подала заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, розгляд справи просила проводити у їх відсутності. Відповідачі до суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись, причини неявки суду невідомі, повернулися із\~відміткою пошти\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою»,\~що у\~свою чергу,\~відповідно до\~п.3\~ч.8\~ст.128\~ЦПК України\~вважається врученням\~судової повістки. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав. Судом встановлено, що ОКВП «Дніпро Кіровоград» відповідно до «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає споживачу послугу з централізованого водопостачання та водовідведення. На час виникнення спірних правовідносин на праві приватної власності [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира під номером [ADDRESS] (свідоцтво про право власності на житло від 18.12.2008 року, свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.09.2016 року). У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] з 21.06.2006 року по теперішній час, [PERSON] з 04.07.2006 року по теперішній час. Відповідно до інформації наданої ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в абонентній базі обліку за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що свідчить про фактичні договірні відносини відповідача з ОКВП Дніпро-Кіровоград». При цьому, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 638/11034/15-ц від 10.12.2018 року. 14.09.2016 року між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та [PERSON] укладено договір про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, відповідно до якого позивач зобов`язався надавати відповідачу послуги централізованого питного водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] зобов`язалась своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах договору. Таким чином, між підприємством та споживачем [PERSON] існують фактичні договірні відносини, а з 14.09.2016 року договірні відносини. Згідно довідки про нарахування плати та розмір платежів по особовому рахунку [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.09.2018 року по 30.06.2020 року, з врахуванням проплати, обліковується заборгованість в сумі 20 120,52 грн. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів /ч.1 ст.4 ЦПК/. Частинами 1\~та 3\~статті 13\~ЦПК встановлено,\~що суд\~розглядає справи\~не інакше\~як за\~зверненням особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~ Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом /ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК/. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи /ч. 1 ст. 76 ЦПК/. У цій справі між сторонами виник спір стосовно водопостачання та водовідведення, які централізовано надає позивач (виконавець послуги), та оплату за надану комунальну послугу відповідачами (споживачами). Права і обов`язки учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг регулюються законом та договором. Так, споживач наділений правом одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1875-ІV). На споживача покладається ряд обов`язків, зокрема, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом ( п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону № 1875-ІV). Водночас відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1, 3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності до Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору . Крім того,\~відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року споживач зобов`язаний: інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі звертались до ОКВП «Дніпро-Кіровоград» із письмовою заявою щодо тимчасової відсутності споживача чи інших осіб у вказаній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 37 Правил розрахунковим періодом для послуги є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Пунктом 13 Правил визначено, що обсяги споживання наданих послуг визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності за нормами споживання, встановленими органами місцевого самоврядування. Відповідно до вищевказаних Правил обслуговування засобу вимірювальної техніки здійснюється відповідно до паспорта виробу з урахуванням вимог Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженого наказом Мінекономрозвитку від 8 лютого 2016 р. № 193. Наказом Міністерства Економічного\~розвитку і\~торгівлі України\~№ 1747\~від 13.10.2016\~року встановлено\~міжповірочний інтервал\~лічильників води становить 4 роки. Згідно вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (чинних на час виникнення спірних правовідносин) - засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати на прокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Як вбачається із довідки про нарахування плати та розмір платежів за адресою: [ADDRESS] , розмір плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення розраховується за період з січня 2019 року по січень 2022 року за нормами, затвердженими в установленому порядку, а з лютого 2022 року по червень 2022 року по показникам засобу обліку. Представник позивача зазначала, що абонента [PERSON] було повідомлено особисто під підпис письмовим повідомленням 25.09.2018 року щодо повірки лічильника в IV кварталі 2018 року. Однак, абонентом не було своєчасно проведено повірку вказаного лічильника, що стало підставою для зняття такого приладу з абонентського обліку з наступного за звітним кварталу. Враховуючи викладене, суд погоджується з позицією позивача, що за вказаною адресою споживачу в період з 01.01.2019 року по 31.01.2022 року нарахування за надані послуги водопостачання здійснювались за відсутності приладу обліку води відповідно до затверджених нормативів споживання з розрахунку на три особи в місяць. З 01.02.2022 року по 30.06.2022 року нарахування за спожиті послуги водопостачання проводились за показаннями засобів обліку води, в зв`язку із повіркою приладу обліку води, про що свідчить довідка про нарахування плати та розмір платежів за вказаний період. Тому, суд приходить до висновку, що відповідачі, з врахуванням проплат, мають заборгованість за спожиті послуги у період із 01.09.2018 року по 30.06.2022 року, включно, які вступили у фактичні та договірні правовідносини з виконавцем послуг. Крім того, з урахуванням того, що суд встановив факт існування простроченого грошового зобов`язання у період з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, які передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з цим, відповідачем у справі [PERSON] подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності, відповідно до якої необхідно зазначити наступне. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судового рішення. Відповідно до частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Згідно наданого розрахунку заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення заборгованість, про стягнення якої ставилось питання у позовній заяві, нарахована за період з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. З позовом до суду Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» звернулося 11.07.2022 року, що підтверджується відміткою суду на позовній заяві. В порядку ст. 264 ЦК України, відповідачі здійснивши оплату боргу в грудні 2021 року в розмірі 1 068,00 грн., а потім 02.08.2022 року в розмірі 3 082,04 грн. своїми діями визнали існуючий борг та вчинили переривання строку позовної давності., тому строк позовної давності слід обчислювати з серпня 2022 року, відтак строк позовної давності позивачем не пропущено. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що з відповідачів, солідарно, на користь позивача підлягають стягненню заборгованість з оплати за користування послугами з водопостачання і водовідведення у період з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року в розмірі 20 120,52 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 4 819,47 грн. та 3% річних в розмірі 1 036,80 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню - по 827,00 грн., з кожного, судового збору.

Outcome: approved