Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] , діючий в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову представник вказував, що 24 лютого 1996 року [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають чотирьох дітей: повнолітня [PERSON] , [INFO] ; повнолітня [PERSON] , [INFO] ; неповнолітня [PERSON] , [INFO] та неповнолітня [PERSON] , [INFO] . Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року у справі №757/46604/ шлюб між сторонами було розірвано, а відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] від 23 травня 2019 року, виданого Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції позивачка змінила прізвище на [PERSON] . Представник також вказував, що діти проживають разом із позивачкою за адресою: с. Багрин, Васильківського району, Київської області, що підтверджується довідкою з місця проживання №166 від 10 липня 2018 року та довідкою №198 від 31 травня 2019 року, виданих виконкомом Дібрівської сільської ради Васильківського району, Київської області, а також дана обставина встановлена рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2017 року у справі №757/46604/16-ц. На підставі судового наказу від 12 жовтня 20187 року, виданого Печерським районним судом м. Києва 07 червня 2019 року (справа №757/33358/18-ц) було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини заробітку (доходу), але не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. Однак, з 06 липня 2018 року і до 25 листопада 2020 року, аліменти відповідачем сплачені не були, також відповідачем були проігноровані вимоги про спільне розподілення. Постановою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 06 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу від 12 жовтня 2018 року в справі №757/33358/18-ц (ВП №59716083). В рамках даного виконавчого провадження через несплату відповідачем аліментів державним виконавцем було винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22 серпня 2019 року, 08 листопада 2019 року та від 19 червня 2020 року, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 07 вересня 2020 року, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 07 вересня 2020 року, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 07 вересня 2020 року, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 07 вересня 2020 року та постанова про арешт коштів боржника від 09 жовтня 2020 року. Відповідачем, в рахунок погашення заборгованості по аліментам з 01 червня 2018 року по 31 жовтня 2020 року, 25 листопада 2020 року було сплачено 118 000 грн. Поряд з цим, згідно із розрахунком заборгованості по сплаті аліментів №59716083/2 від 05.11.2020 року, виданого Шевченківським РВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції України, станом на 25 вересня 2020 року заборгованість відповідача по аліментам складала 121 789 грн. 91 коп. Посилаючись на викладене, та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, представник позивачки просив задовольнити позов та у відповідності до вимог ст. 196 СК України стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2018 року по 15 грудня 2020 року (по аліментним платежам з 06 липня 2018 року по 31 жовтня 2020 року) у розмірі 111 117 грн. 05 коп. та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 05 лютого 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу за правилами загального позовного провадження. 24 травня 2021 року від адвоката Ющенко О.О., яка діє в інтересах [PERSON] , надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вказувала, що сума пені (неустойки) є такою, що розрахована у неналежний спосіб, а тому не відображає дійсний (справедливий) її розмір, інформація, яка наведена у розрахунку про наявність заборгованості є помилковою і неточною через численні помилки державного виконавця у проведенні розрахунку заборгованості. 6 жовтня 2021 року на підставі розпорядження керівника апарату від 5 жовтня 2021 року, у зв`язку зі смертю судді [PERSON] здійснено повторний автоматизований розподіл та визначено суддю Бусик О.Л. для розгляду справи та передано згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді від 08 жовтня 2021 року вказана справа була прийнята до провадження, та призначено справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 26 січня 2022 року витребувано у Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з липня 2018 року по жовтень 2020 року у виконавчому провадженні № 59716083 від 06.08.2019 р., відкритого на підставі судового наказу від 12 жовтня 2018 року по справі №757/33358/18-ц, виданого 07.06.2019 року про стягнення з [PERSON] аліментів. В судове засідання учасники справи не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивачки надійшла заява, в якій вона просила розглядати справу у її відсутність та у відсутність позивачки, позов просила задовольнити з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог. Від представника відповідача надійшла заява про можливість розгляду справи у відсутність відповідача та його представника, проти задоволення позову заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 1996 року. Від даного шлюбу мають чотирьох дітей: повнолітня [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва 08 жовтня 1996 року; повнолітня [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Департаментом громадянських справ Міністерства внутрішніх справ Палестинської влади, справжність якого засвідчено [INFO] ; неповнолітня [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 11 жовтня 2006 року, та неповнолітня [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 03 червня 2011 року. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 237 лютого 2017 року у справі №757/46604/16 шлюб позивачкою та відповідачем було розірвано, а відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] від 23 травня 2019 року, виданого Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції позивачка змінила прізвище на [PERSON] . На підставі судового наказу від 12 жовтня 20187 року, виданого Печерським районним судом м. Києва, виданого 07 червня 2019 року (справа №757/33358/18-ц) було стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі половини заробітку (доходу), але не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. Однак, з 06 липня 2018 року і до 25 листопада 2020 року, аліменти відповідачем сплачені не були внаслідок чого утворилась заборгованість по їх сплаті. Постановою Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 06 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу від 12 жовтня 2018 року в справі №757/33358/18-ц (ВП №59716083). В рамках даного виконавчого провадження через несплату відповідачем аліментів державним виконавцем було винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22 серпня 2019 року, 08 листопада 2019 року та від 19 червня 2020 року, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 07 вересня 2020 року, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 07 вересня 2020 року, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 07 вересня 2020 року, постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 07 вересня 2020 року та постанова про арешт коштів боржника від 09 жовтня 2020 року. Листом Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 07 вересня 2020 року за №59716083/2 відповідача [PERSON] було повідомлено, про те, що станом на 07 вересня 2020 року у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої на підставі розрахунку за період з 06 липня 2018 року по 31 серпня 2020 року становить 104 765 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, в зв`язку з чим відомості про [PERSON] внесені до Єдиного реєстру боржників. Також з матеріалів справи слідує, що 25 листопада 2020 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості по аліментам з 01 червня 2018 року по 31 жовтня 2020 року, було сплачено 118 000 грн. Заперечуючи проти позовних вимог позивачки, представник відповідача зазначала про те, що сума пені (неустойки) є такою, що розрахована у неналежний спосіб, а тому не відображає дійсний (справедливий) її розмір, інформація, яка наведена у розрахунку про наявність заборгованості є помилковою і неточною через численні помилки державного виконавця у проведенні розрахунку заборгованості, а саме: відсутні відомості щодо оплати відповідачем за період з січня по серпень 2019 року, в той час як відповідач добровільно сплачував аліменти за вказаний період, доказом чого є відповідні квитанції; не вірно зазначені суми в колонці «заборгованість на 30 число поточного місяця», оскільки вони дублюють суми сукупного розміру заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження, невірно нарахований розмір аліментів з березня 2019 року, так як 25 лютого 2019 року донька Камілія досягла повноліття, однак аліменти на повнолітню доньку продовжували нараховуватись і сплачуватись, що є порушенням ч.3 ст. 183 СК України. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 7 СК України визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Так, згідно з ч. 1, 7-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину визначена статтею 196 СК України. Так, згідно з ч. 1-2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу),визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід)в Україні чи закордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (ч.1, 3 ст. 195 СК України). За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Позивачкою до позовної заяви наданий розрахунок заборгованості відповідача по сплаті аліментів №59716083/2 від 05.11.2020 року, виданий Шевченківським РВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), згідно якого заборгованість відповідача по аліментам станом на 25 вересня 2020 року складала 121 789 грн. 91 коп. Під час розгляду справи за клопотанням представника позивачки ухвалою суду від 26 січня 2022 року було витребувано у Васильківського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області розрахунок зі сплати аліментів за період з липня 2018 року по жовтень 2020 року у виконавчому провадженні №59716083. На виконання вказаної ухвали суду виконавчої службою було надіслано довідку - розрахунок за №59716083/2 від 05.11.2020 року, видану Шевченківським РВДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), за якою заборгованість відповідача по аліментам станом на 25 вересня 2020 року становить 121 789 грн. 91 коп. Посилання представника відповідача про те, що на день звернення позивачки до суду (07 грудня 2020 року) розрахунок про наявність заборгованості зі сплати аліментів, виданий 05 листопада 2020 року та складений станом на 25 вересня 2020 року був недійсним у зв`язку із закінченням строку дії, не заслуговують на увагу, оскільки п.13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначений місячний строк дії довідки про наявність заборгованості по аліментам. Враховуючи те, що розрахунок заборгованості по сплаті аліментів виданий 05 листопада 2020 року, в той час, як позовна заява до суду була подана 12 грудня 2020 року, а отримана судом 15 грудня 2020 року, відсутні підстави вважати, що довідка-розрахунок по аліментам є недійсною. Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Аналізуючи наявні у справі докази суд приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 % При застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, висловленим у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 у справі № 711/679/21. Відповідно до ч.2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.3 ст.13 ЦПК України). Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд погоджується із розрахунок неустойки (пені), наданого стороною позивача, оскільки вказаний розрахунок не суперечить зібраним по справі доказам, сумнівів у суду не викликає і стороною відповідача належними та достовірними доказами спростований не був. Твердження представника відповідача про те, що відповідач сплачував у добровільному порядку аліменти, доказом чого є відповідні поштові квитанції, і що вказані кошти не були зазначені у довідці-розрахунку заборгованості по аліментам, не заслуговують на увагу, оскільки спростовують наданим позивачкою листом- відповіддю за №17.12.2019 року від Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» ЦПЗ №5, надісланого позивачці на її звернення, в якому було зазначено, що за період з грудня 2018 року по травень 2019 року, вересень 2019 р., жовтень 2019 р. та листопад 2019 р. поштові перекази за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , відправник [PERSON] [ADDRESS] , не надходили. За червень 2019 року - 21 червня 2019 року надійшов електронний переказ №0175 на суму 4500 грн. 31 липня 2019 року повернутий для виплати відправнику за закінченням терміну чинності (1 місяць); липень 2018 р. - 19 липня 2019 року надійшов е/переказ №0002 на суму 4000 грн. 22 серпня 2019 року повернутий для виплати відправнику за закінченням терміну чинності (1 місяць); серпень 2019 року - 16 серпня 2019 року надійшов електронний переказ №0054 на суму 4 000 грн. 19 вересня 2019 року повернутий для виплати відправнику за закінченням терміну чинності (1 місяць). Стороною відповідача вказані докази спростовані не були. З матеріалів справи слідує, що відповідач не погоджується із розміром по сплаті по аліментам, однак належних та достовірних доказів того, що він звертався із відповідною заявою або скаргою на дії державного виконавця щодо незгоди із сумою заборгованості, матеріали справи не містять. Враховуючи приписи ч.1 ст.196 СК України, та правові висновки, викладені у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2022 у справі № 711/679/21, а також з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч.6 ст. 141 ЦПК України). Позивачка на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подачу позовної заяви. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1111 грн. 17 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved