Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

17 травня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», мотивуючи тим, що відповідач протягом тривалого часу з 16 серпня 1993 року по 14 грудня 1997 року; з 09 грудня 2002 року по 18 липня 2006 року працював у різних структурних підрозділах на різних посадах у Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля». 18 липня 2006 року його було звільнено. Всі вказані вище обставини про роботу позивача та його звільнення підтверджуються його трудовою книжкою та не можуть і не будуть заперечуватись відповідачем. За час роботи на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом № 30 розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку форми Н-1/П від 30 вересня 2020 року. П. 4 акту № 30 форми Н-1/П від 30 вересня 2020 року вказує на обставини, за яких стався нещасний випадок, а саме: 24.09.2020р. в першу зміну начальник дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад [PERSON] видала наряд ланці робітників в кількості 5 осіб (2 машиніста крана (кранівник), 1 вантажник, 2 гірника) на навантаження, розвантаження кранами ККС-10, ККС- 16, складування матеріалів, відвантаження матеріалів в шахту. Роботами в зміні керував в.о. майстра [PERSON] . Близько 08 години 00 хвилин МГВМ [PERSON] підійшов до машиніста крану [PERSON] і попросив перемістити вибрані ним рештаки з місця, де вони складовані рядами на інше місце. Машиніст крана [PERSON] направила його д в.о. майстра поверхні [PERSON] для узгодження роботи. Близько 10 години 00 хвилин МГВМ [PERSON] підійшов до машиніста крану [PERSON] та вони розпочали переміщати за допомогою крана ККС-10, вибрані [PERSON] рештаки з місця, де вони складовані рядами на інше місце. При цьому вони не попередили і не отримали дозволу на ці роботи від в.о. майстра [PERSON] , який в цей час керував розвантаженням матеріалів з вантажних автомобілів за допомогою крану ККС-16 на відстані 50 м від місця, де складовані рештаки. О 10 годині 40 хвилин МГВМ [PERSON] зачепив стропи на крюку козлового крану до чергової пари рештаків, розмістився навколюшки на сусідньому рештаку, тримаючи стропи, щоб вони не вийшли з зачеплення з рештаками і дав команду машиністу крану ККС-10 [PERSON] на натягнення строп. В момент, коли стропи натягнулись, рештак, на якому сидів [PERSON] , нахилився до підіймаємого рештака і затиснув коліно лівої ноги і поперек [PERSON] між цими рештаками. [PERSON] , відчувши біль, повідомив про травму машиніста крана [PERSON] , яка зупинила роботи і покликала на допомогу робітників дільниці СО-1 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які знаходились неподалік. Вони звільнили [PERSON] , повідомили про нещасний випадок гірничого диспетчера та супроводили постраждалого до здоровпункту шахти. Після огляду і надання першої медичної допомоги у здоровпункті шахти, бригадою реанімації 8 ВГРЗ м. Павлограду, [PERSON] був доставлений до Комунального некомерційного підприємства «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування Павлоградської міської ради». Діагноз: забої ссадини м.т. лівого колінного суглобу, поперекового відділу хребта. Відповідно до п. 7 акту № 30 форми Н-1/П від 30 вересня 2020 року зазначено, що нещасний випадок вважати пов`язаним з виробництвом. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 18 серпня 2022 року серії 12 ААА № 061932 (копія додається) позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності та визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60%. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою стаціонарного хворого травматологічного відділення від 09.10.2020 року; випискою №69 із медичної картки хворого денного відділення від 23.12.2021 року; випискою №199 із медичної картки хворого денного відділення від 24.06.2022 року; випискою №2325 із медичної картки хворого денного відділення від 23.02.2023р. У зв`язку з вказаною травмою порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманої травми, що супроводжується значною втратою працезданості, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Ушкодження має негативний вплив не лише на працездатність позивача, а й загалом на можливість організовувати своє життя. Ця набута, внаслідок виробничої травми, вада нагадує про себе позивачу щохвилини та створює для нього постійний безперервний дискомфорт. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Просить стягнути з відповідача на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з нещасним випадком, пов`язаного з виробництвом суму грошових коштів у розмірі 245\~000,00 грн. 14 червня 2023 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначає наступне. Представник Позивача вказав на порушення душевної рівноваги, психологічного дискомфорту вираженої в переживаннях, дратівливості, стражданнях, стресі та депресії і що все це моральна шкода він визначив самостійно, не маючи фахових знань та досвіду. Доказів симптомів моральної шкоди не надано. Представник позивача вважає доказом наявності і права і факту моральної шкоди неповну копію довідки про результати встановлення процента втрати профпрацездатності МСЕК серія 12ААА без номера від 02.09.2021р.. про 50% втраті працездатності без посилання на акт Н-1 , що не відповідає формі первинної облікової документації №158-1/0 затв. Наказом МОЗ №577 від 30.07.2012р. та є неналежним доказом. Це також не відповідає симптомам моральної шкоди, які зазначені в ст.237-1 КЗпП та позовній заяві де зазначено, що моральні страждання виникають і разі порушення його законних прав та призвели до моральних страждань, що полягають у втраті нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач не вказав, які саме нормальні життєві зв`язки він втратив, в чому полягає погіршення психологічного стану та чи звертався він до лікарів з приводу стресу та депресії, та які саме додаткові зусилля він витрачає для організації свого життя. Будь-яких доказів цього до позову не надано. Крім того зазначені у довідці МСЕК ушкодження здоров`я відшкодовані позивачеві Фондом соціального страхування у повному обсязі, шо свідчить про припинення деліктного зобов`язання з відшкодування шкоди пов`язаної з ушкодженням здоров`я та його припинення згідно ст.599 Цивільного кодексу України. Згідно відповіді на відзив, яку представник позивача надіслала на електронну пошту суду 27.06.2023 року, позивач і представник позивача не погодились з доводами та аргументами відповідача, які ним були викладені у відзиві. Заперечила щодо ненадання належних доказів позивачем, так як на підтвердження обставин подано належні та допустимі письмові докази. Позивачем в позові зазначається, що моральна шкода йому заподіяна внаслідок нещасного випадку на виробництві, втрати професійної працездатності та встановлення інвалідності. На підтвердження цих обставин подано належні та допустимі письмові докази, а саме копії акту розслідування нещасного випадку на виробництві на підтвердження обставин виникнення травми, довідок МСЕК на підтвердження втрати професійної працездатності та встановлення інвалідності, документів із медичних установ на підтвердження необхідності лікування. Позивачем надано переконливі та змістовні роз`яснення, в чому саме полягає заподіяна йому моральна шкода. Ухвалою суду відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду в задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, письмове опитування позивача відмовлено. Ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, згідно якої просив провести розгляд справи без його участі. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, підтримав доводи, викладені у відзиві. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", 16.08.1993 року прийнятий учнем гірника поверхні, 16.05.1994 року переведений учнем гірничого підземним з повним робочим днем в шахті, 19.05.1994 року звільнений за власним бажанням, 09.12.2002 року прийнятий гірником поверхні другого розряду терміном на 1 рік, з 06.12.2004 року переведений гірничим очисного забою четвертого розряду з повним робочим днем в шахті, 18.07.2006 року звільнений за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, 18.08.2008 року прийнятий гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею на дільницю з монтажу та демонтажу гірничого обладнання №2, з 12.05.2012 року обіймав посаду гірника очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею на дільницю №1, 26.11.2018 року переведений машиністом гірничих виїмкових машин 5 розряду з повним робочим днем під землею на дільницю з видобутку вугілля №6, 05.07.2021 року позивача було звільнено у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваної роботи внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи п.2 ст.40 КЗпП України. На підставі висновку комісії згідно акту форми Н-1/П розслідування нещасного випадку, що стався 22.09.2020 р. о 10 годині 40 хвилин від 30.09.2020 року ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПАВЛОГРАДСЬКЕ» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» нещасний випадок є пов`язаним з виробництвом. Складено акт за формою Н-1/П та прийнято до обліку на ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПАВЛОГРАДСЬКЕ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ». Згідно акту від 22.09.2020 року за формою Н-1/П, [PERSON] машиніст гірничих виїмкових машин ВСП «ШАХТОУПРАВЛІННЯ ПАВЛОГРАДСЬКЕ» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», порушив трудову і виробничу дисципліну, в частині невиконання вимог інструкцій з охорони праці (порушення п.1.3.12, «Інструкції №2 з охорони праці, безпечному виконанню робіт та поведінці у шахті машиніста гірничих виїмкових машин (очисні роботи)»). Порушення трудової і виробничої дисципліни в частині невиконання вимог інструкцій з охорони праці (порушення п. 3.16, п.3.17, п.3.18. «Інструкції №37 з охорони праці, машиніста крана (козлового)»). Порушення трудової і виробничої дисципліни в частині невиконання посадових обов`язків (порушення п.2.4, п.2.25 «Посадової інструкції майстра дільниці підготовки виробництва та матеріальний склад»). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА від 02.09.2021 року, виданої Міжрайонною Павлоградською МСЕК, [PERSON] , первинно встановлена третя група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 50% (п`ятдесят), дата огляду - 02.09.2021 року. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА № 0619352 від 18.08.2022 року, виданої Міжрайонною Павлоградською МСЕК, [PERSON] , повторно встановлена третя група інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 60% (шістдесят), безстроково. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №152548 від 18.08.2022 року, виданої Міжрайонною Павлоградською МСЕК, [PERSON] , [INFO] , встановлена третя група інвалідності, внаслідок трудового каліцтва, безстроково. Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно з частиною другою статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Конституційний Суд України визнав, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця) (абзац 9 пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008). Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України). Моральна шкода вважається заподіяною, якщо особа і заподіювач такої шкоди перебувають у трудових правовідносинах або на них поширюється дія трудового законодавства; вона виникла внаслідок порушення трудових прав із боку роботодавця; працівник зазнає моральних\~втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення його трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків, а також вимагають від працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Отже, підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статтею 237-1 КЗпП України, є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди. Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року). У частині першій статті 1167 ЦК України визначено що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У частині другій статті 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача, який вважає не доведеним позивачем факт заподіяння моральної шкоди так як не встановлені зміни у психічному стані, відповідні записи лікаря-психіатра, психотерапевта, психолога, відсутній висновок судової експертизи, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок нещасного випадку. Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню позивачу внаслідок нещасного випадку на виробництві, завданої моральної шкоди з підстав, визначених статтею 1167 ЦК України. Винні дії позивача не можуть бути підставою для відмови у задоволенні його позову про відшкодування моральної шкоди, внаслідок нещасного випадку, що стався на виробництві, оскільки такі дії мають бути враховані при визначенні розміру моральної шкоди, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 14 червня 2021 року у справі № 235/3191/19. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину позивача у настанні нещасного випадку, характер та обсяг страждань позивача з урахуванням їх тривалості й тяжкість внаслідок ушкодження здоров`я позивача, що сталося внаслідок нещасного випадку на виробництві, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних змін життєвих зв`язків, а саме 60% втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, з огляду на ступінь та характер ушкоджень, отриманих позивачем, а саме забої ссадни м.т. лівого колінного суглобу, поперекового відділу хребта, враховує обставини, які спричинили нещасний випадок, що є безумовно психотравмуючими обставинами, які вимагають в подальшому докладання зусиль для організації життя та відновлення нормального психоемоційного стану, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 120 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Відповідно до Закону України №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України). Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом (26800 грн станом на 01.01.2023 року). Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. У зв`язку із зазначеним, моральна шкода на користь позивача підлягає стягненню з урахуванням утримання податку та обов`язкових платежів. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 ч. 1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1200 грн.

Outcome: partial