Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

У липні 2023 р. адвокат Суха М.В., яка представляє інтереси позивача звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №22030000491556 від 16.02.2021 р. у розмірі 179642,02 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на укладення 16.02.2021 року між позивачем та відповідачем кредитного договору №22030000491556, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлені даним договором розмірах і строки. У порушення умов вказаного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 18 травня 2023 року за неї утворилась заборгованість за кредитним договором, загальний розмір якої становить 179642,02 грн. з яких: 113346,24 грн - залишок строкового кредиту; 12712,04 грн - залишок простроченого кредиту; 1,35 грн - залишок прострочених відсотків; 53582,39 грн - залишок прострочених комісій. Тому АТ "Банк Кредит Дніпро" просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором та судовий збір. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.07.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. Відповідач не скористався правом подачі відзиву. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 16.02.2021 р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №22030000491556, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлені даним договором розмірах і строки. В свою чергу, банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту - 136998,92 грн. дата надання кредиту - 16.02.2021 року; кінцева дата погашення кредиту - 16.02.2026 року; валюта кредиту - UAH; строк користування кредитом - 60 місяців; цільове призначення - на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 16.02.2021 по 15.06.2022 - 3 % від суми кредиту, з 15.06.2022 по 15.09.2023 - 2,5 % від суми кредиту, з 15.09.2023 по 15.12.2024 - 1,5 % від суми кредиту, з 16.12.2024 по 16.02.2026 - 0,925 % від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001 % річних, Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість - 56,0 % річних. Відповідно до п. 1.4 договору, кредит надавався шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта. 16.02.2021 року між банком та відповідачем було укладено договір банківського рахунку та надання додаткових послуг №РКО-1168697/16022021/0167, на підставі якого банк здійснює обслуговування поточних рахунків, в тому числі операції, за якими можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу, відкритих на ім`я клієнта. На підставі поданої відповідачем заяви про відкриття поточного рахунку та випуск електронного платіжного засобу, що подавалась одночасно з укладанням цього договору, банк відкрив поточний рахунок на ім`я [PERSON] . Також, 16.02.2021 року між відповідачем та ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія Аска-життя" було укладено договір добровільного страхування життя позичальника №NS-22030000491556, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи. Винагородонабувачем, у разі настання страхового випадку, виступає АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО". Згідно договору страхова сума була встановлена у розмірі 110483,00 грн., а розмір страхового внеску відповідача склав 26515,92 грн. У подальшому, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, Правилами роботи банків затвердженими постановою Правління Національного банку України від 25.02.2022 N 23 "Про деякі питання діяльності банків України та банківських груп" (із подальшими змінами), Національний банк України дозволив банкам не враховувати несплату за кредитами протягом 24 лютого 2022 року - 30 червня 2022 року як прострочення (кредитні канікули). Про запровадження, умови та строк дії кредитних канікул у зв`язку із введенням на території України воєнного стану AT "Банк Кредит Дніпро" повідомляло клієнтів у низці публікацій на сторінках офіційного сайту Банку. У п. 2.1 кредитного договору передбачено, що [PERSON] мала здійснювати платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії у вигляді щомісячних рівномірних платежів, які є обов`язковим платежем. На час дії кредитних канікул було відтерміновано сплату боргу відповідачем, в результаті чого кошти, що підлягали сплаті у період кредитних канікул, могли нею не сплачуватися і не враховувалися як прострочена заборгованість. Разом з тим, кредитні канікули не зменшили суму боргу, а лише відтермінували його сплату. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частини 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Так, позивач АТ "Банк Кредит Дніпро" свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач [PERSON] , у свою чергу, свого зобов`язання належним чином не виконала, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти не повертала, що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості та виписками по особовому рахунку. Оскільки сторони досягли згоди за істотними умовами кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію його правомірності. У зв`язку з цим і відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Враховуючи вищевикладене, доведено, що між АТ " Банк Кредит Дніпро " та [PERSON] було укладено кредитний договір та, що остання була обізнана про його умови, строки та необхідні платежі. Вказане підтверджується підписанням відповідчкою кредитного договору, паспорту споживчого кредиту, договору банківського рахунку та надання додаткових послуг, де містяться усі умови надання кредиту, що свідчить про обізнаність [PERSON] з умови кредитування та неможливістю безвідсоткового отримання кредиту. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача доведені повністю та не спростовані в жодній мірі належними та допустимими доказами відповідача. Отже, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 179642,02 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved