Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 лютого 2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб. У шлюбі в сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через те, що у сторін виявились різні погляди на життя та вирішення питань, які постають у сімейному житті. Шлюбні відносини припинились, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Шлюб існує лише формально. Примирення між позивачкою та відповідачем, подальше збереження сім`ї та шлюбу є неможливим, суперечить інтересам позивачки, з огляду на що такий шлюб необхідно розірвати. Ухвалою судді від 06 жовтня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/19040/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав, у ньому наведених; строк на примирення просила не надавати; позивачці відомо про наявність у відповідача інших стосунків. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги визнав повністю, просив розірвати шлюб. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 20 лютого 2003 року, сторони 20 лютого 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 186. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина дочка [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Так, як відповідач визнав позов, слід повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору 536,80 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки 536,80 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved