Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

До суду звернулася позивач [PERSON] (в особі представника - адвоката Губіна О.Т.) до Київської міської ради, третя особа: Друга Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] з 14 червня 2018 повністю належала [PERSON] . 19 січня 2018 року державним нотаріусом П`ятнадцятої київської міської нотаріальної контори, Демяносовою В.Ф. було посвідчено заповіт [PERSON] , за яким останній зробив на випадок своєї смерті розпорядження.: "належні мені на праві особистої власності 2/3 частини квартири номер [ADDRESS] заповідаю сестрі - [PERSON] , [INFO] ". [INFO] помер брат позивачки, [PERSON] , [INFO] . 22 червня 2022 року позивачка звернулась до третьої особи із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим державний нотаріус Зайома Т.Р. зареєструвала спадкову справу №309/22, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 10 листопада 2022 року [PERSON] звернулась до державного нотаріуса П`ятої державної нотаріальної контори, Гриценко О.В., яка видала довіреність на представництво інтересів позивачки на ім`я [PERSON] та Губіна Олександра Тимофійовича , в тому числі щодо усіх питань, пов`язаних з оформленням спадщини після смерті [PERSON] . Однак, як виявилось, оригінал свідоцтва було втрачено, оскільки позивачка не виявила його у квартирі, подальші пошуки результатів не дали. 7 грудня 2022 року [PERSON] , діючи на підставі довіреності в інтересах позивачки, звернулась до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про видачу дублікату Свідоцтва, однак їй було відмовлено, оскільки ні вона ні позивачка не приймали участі у приватизації квартири. Згодом представник позивачки зверталась до Деснянського УП ГУНП у м.Києві із заявою про втрату свідоцтва. В результаті, державний нотаріус Другої київської державної нотаріальної контори, Зайома Т.Р. видала на руки позивачці постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23 травня 2023 року №1800/02-31. У зв`язку із вищевикладеним позивачка звертається до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку цивільного судочинства. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. від 12.07.2023 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в загальному порядку, призначено підготовче засідання. 01.08.2023 від представника відповідача - Жуковської Я. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суду у задоволенні позову відмовити, у зв`язку з його пред`явленням до неналежного відповідача. 06.09.2023 на електронну адресу суду надійшло клопотання від представника позивачки - адвоката Губіна О.Т. про заміну неналежного відповідача, а саме з неналежного - Деснянської районної в місті Києві держаної адміністрації на належного відповідача - Київську міську раду. Ухвалою суду від 11.09.2023 задоволено клопотання представника позивача та замінено неналежного відповідача на належного, а також витребувано докази по справі. 27.09.2023 на адресу суду через засоби поштового зв`язку "Укрпошта" від відповідача - Київської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому просять суд ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства України та розглядати справу за відсутності представника відповідача. 02.10.2023 на адресу суду через засоби поштового зв`язку "Укрпошта" від Другої Київської державної нотаріальної контори надійшла витребувана судом, належним чином завірена копія спадкової справи. Ухвалою від 18.10.2023 що занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, вимоги позову підтримують, просять задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи проводити у його відсутність, рішення прийняти згідно норм чинного законодавства України.. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. На виконання ухвали суду, надано копію спадкової справи. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При здійсненні правосуддя (ст. 5 ЦПК) суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 02 грудня 1996 року № [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №13861 - [PERSON] , померла [INFO] . Відповідно до дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем після смерті [PERSON] на майно, що скаладається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] став її син - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №1532 - [PERSON] , померла [INFO] Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцем після смерті [PERSON] на майно, що скаладається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] став її чоловік - [PERSON] . [PERSON] , помер [INFO] у віці 78 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Київ). Згідно копії заповіту від 19.01.2018 року [PERSON] , [INFO] , належні йому на праві особистої власності 2/3 частини квартири [ADDRESS] заповів своїй сестрі - [PERSON] , [INFO] . Згідно постанови Другої київської державної нотаріальної контори від 23 травня 2023 року №1800/02-31 [PERSON] відмовлено на підставі п.2 ст. 49 Закону України "Про нотаріат" у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини квартири за [ADDRESS] та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири за [ADDRESS] , після смерті її брата - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності померлого на 1/3 частину зазначеної квартири. Судом встановлено, що за життя спадкодавцю [PERSON] належала 1/3 частка кв. [ADDRESS] на успадкування якої за законом має право [PERSON] . Позивач вказує, що у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, вона не може у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права на квартиру, а тому звернулась до суду із даним позовом за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1261, 1267 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. У відповідності до ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 Цивільного Кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Встановлено, що за життя спадкодавець склав заповітне розпорядження, яким після смерті [PERSON] належні йому на праві особистої власності 2/3 частини квартири заповів свїй сестрі [PERSON] . Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернулась із заявою до державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріальної контори, однак позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, у зв`язку з відсутністю оригіналу документів, що посвідчують право власності померлого на 1/3 частину зазначеної квартири. Відповідно до п. 3.5. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, об`єктивно дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи, викладені в позові, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. У зв`язку з тим, що позивачка просить судові витрати покласти на неї, то питання про стягнення судового збору не вирішується. На підставі викладеного,

Outcome: approved