Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого володіння та визнання права власності. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 13 листопада 2015 року [PERSON] , який діяв від імені ТОВ "Порше Лізинг Україна", укладено договір комісії транспортних засобів та номерних агрегатів, з видачею довідки рахунку з [PERSON] .. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] придбав транспортний засіб Volkswagen Polo, 2014 року виробництва, шасі № [NUMBER] , який належав позивачу на праві власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацією транспортного засобу [NUMBER] . Вказаний договір [PERSON] підписав від імені позивача на підставі довіреності від 13 листопада 2015 року, якою директор товариства Андрес Целлер уповноважив його зняти з обліку та продати вказаний автомобіль та наказу №139 від 13 листопада 2015 року про продаж автомобіля. Однак, ні довіреність, ні наказ директор ТОВ "Порше Лізинг Україна" Андреас Целлер не видав. Рішенням Радивілівського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2021 року по справі №568/1612/18 позов ТОВ "Порше Лізинг Україна" задоволено: визнано недійсною довіреність від 13 листопада 2015 року, видану від імені ТОВ "Порше Лізинг Україна", якою уповноважено [PERSON] , зняти з обліку та продати автомобіль Volkswagen Polo, шасі № [NUMBER] ; визнано недійсним наказ №139 від 13 листопада 2015 року, виданий від імені ТОВ "Порше Лізинг Україна", про продаж автомобіля Volkswagen Polo, шасі № [NUMBER] , 2014 року випуску; визнано недійсним договір комісії транспортних засобів та номерних агрегатів, з видачею довідки рахунку від 13 листопада 2015 року, укладений [PERSON] від імені ТОВ "Порше Лізинг Україна" та [PERSON] .. На підставі вищевикладеного, позивач просить витребувати у [PERSON] транспортний засіб Volkswagen Polo, шасі № [NUMBER] , 2014 року випуску у власність ТОВ "Порше Лізинг Україна", визнати право власності на вищевказаний транспортний засіб та стягнути понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пославшись на те, що постановою Рівненського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року скасовано рішенням Радивілівського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2021 року по справі №568/1612/18. У задоволенні позову ТОВ "Порше Лізинг Україна" до [PERSON] , [PERSON] про визнання правочинів недійсними відмовлено, яке набрало законної сили, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ "Порше Лізинг Україна" у даній справі. Згідно положень ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим\~\~Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно положень ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Положеннями ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 331 ЦК України передбачено якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно положень ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1); особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2). Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" вказано, що відповідно до ст.387 ЦК та ч.3 ст.10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Судом встановлено, що відповідно до довіреності від 13 листопада 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" в особі директора Андреаса Селлера, який діє на підставі статуту уповноважив [PERSON] зняти з обліку та продати автомобіль марки Volkswagen Polo, колір білий, кузов № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , 2014 року випуску(а.с.12). Наказом №139 від 13 листопада 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" наказало [PERSON] продати автомобіль Volkswagen Polo, колір білий, кузов № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , 2014 року випуску(а.с.13). 13 листопада 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір комісії транспортних засобів та номерних агрегатів з видачею довідки-рахунку про купівлю [PERSON] транспортного засобу, належного ТзОВ "Порше Лізинг Україна", Volkswagen Polo, колір білий, кузов № [NUMBER] , 2014 року випуску. Станом на 13 січня 2022 року власником транспортного засобу Volkswagen Polo, кузов № [NUMBER] , 2014 року випуску являється [PERSON] , що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, наданого Головним сервісним центром МВС за вих.№31/54аз від 17 січня 2022 року (а.с.22). В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище після реєстрації шлюбу на " [PERSON] ". Постановою Рівненського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року скасовано рішення Радивілівського районного суду Рівненської області від 01 грудня 2021 року по справі №568/1612/18(а.с.96-101), що набрала законної сили 02 лютого 2023 року, та підтверджено довідкою про набрання судовим рішенням законної сили(а.с.102). Згідно положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Положеннями ст.387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Аналізуючи положення ст.387 ЦК України суд приходить до висновку, що зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти (право власності) й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння. Цей спосіб захисту полягає у відновленні становища, що існувало до порушення права власності, шляхом повернення майна у володіння власника (титульного володільця) із метою відновлення у власника усього комплексу його правомочностей. Витребування майна шляхом віндикації застосовується якщо між власником і володільцем майна немає зобов`язальних (договірних) відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного із власником договору. При цьому у правовій конструкції витребування майна шляхом віндикації позивач повинен довести наявність таких обов`язкових елементів даного способу захисту права власності:- позивач є безсумнівним власником майна, що витребовується; - майно, що є предметом віндикації вибуло з володіння позивача поза його волею; - відсутні правові підстави для вибуття спірного майна з володіння позивача. Обов`язок доводити наявність усіх елементів такої правової конструкції покладається саме на позивача. Отже, звертаючись з віндикаційним позовом до суду, позивач насамперед має підтвердити своє право власності на витребувану річ або інше титульне право на річ, покликаючись на ті чи інші докази (свідоцтво про право власності, свідоцтво про право на спадщину, технічний паспорт, довіреність на розпорядження майном, договір тощо). Проте з огляду на докази, на думку суду, подані до позовної заяви, позивач не довів наявності усіх зазначених елементів для віндикації спірного майна. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги необґрунтовані та у їх задоволенні слід відмовити. Відповідно положень ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, понесені нею судові витрати у справі, які складаються з судового збору покладаються судом на позивача.

Outcome: dismissed