Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

28.04.2023 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» (надалі ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР»), через свого представника адвоката Зарівна С.В., звернулось до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості, просили стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в період з 01.08.2019 року по 31.03.2023 року в сумі 6851,62 гривні, суму інфляційних витрат 2311,87 грн., 3% річних 383,23 грн., а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2684,00 грн. та надання правової допомоги. Мотивуючи свою заяву тим, що відповідно до договору від 21.12.2012 року ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» визначено виконавцем послуг з управління будинком та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкових території, багатоквартирного будинку [ADDRESS] , з 01 квітня 2013 року по теперішній час. Відповідач [PERSON] зареєстрований та мешкає в квартирі [ADDRESS] . В період з 01.08.2019 по 31.03.2023 року ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» надавав послуги з утримання будинку та прибудинкової території, але відповідач не в повному обсязі проводив оплату, в результаті чого утворилась заборгованість, станом на 01.04.2023 року в сумі 6851 грн. 62 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, також у зв`язку із невиконанням останнього обов`язку щодо сплати заборгованості просить стягнути суму інфляційних витрат 2311 грн.87 коп., та 3% річних 38 грн. 23 коп., всього на загальну суму 9546 грн. 72 коп., а також відшкодувати судові витрати по справі . В обґрунтування своєї позиції до суду надано пояснення, заяви про надання доказів, відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області суду від 10 травня 2023 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи. Відповідач [PERSON] скористався своїм правом та надав відзив на позовну заяву, в судових засіданнях приймав участь, проти позову заперечував просив застосувати строки спливу позовної давності до вимог позивача та відмовити в задоволенні позовних вимог позивача. Зокрема, вказував, що не погоджується з розрахунками заборгованості та вважає їх неналежними доказами, оскільки вони надані без зазначення тарифу який діяв саме в період нарахування боргу та на підставі якого рішення вони затвердженні. Крім того, вважає, що сума 5907,52 грн., котра вказана в розрахунку до позову станом на 01.08.2019 року сплив строк позовної давнини, посилався на відсутність погодження з його боку на спрямування оплати за період з вересня 2019 року по березень 2023 року на погашення заборгованості за минулий період-до вересня 2019 року. Зазначає, що враховуючи наданий розрахунок позивачем нараховано за період серпень 2019 року по березень 2023 року у розмірі 8147,88 грн.,сплачено за період з серпня 2019 року по березень 2023 року у розмірі 7203,78 грн., тому борг, на його думку, станом на 01.04.2023 року становить 944 грн.10 коп. Представник позивача ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» адвокат Зарівна С.В., в судовому засіданні 01 листопада 2023 року підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судове засідання 01 листопада 2023 року відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Підстав для відкладення судового засідання судом не встановлено. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів, за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» на підставі договору, укладеного 21 грудня 2012 року між ним та УПРАВЛІННЯМ БЛАГОУСТРОЮ ТА ЖИТЛОВОЇ ПОЛІТИКИ ВИКОНКОМУ МІСЬКРАДИ МІСТА КРИВОГО РОГУ, визначено управителем та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкової території у Жовтневому районі м. Кривого Рогу (об`єкт № 4), зокрема будинком [ADDRESS] . Згідно додаткової угоди від 11.11.2013 року до вказаного договору, термін його дії з 01.04.2013 року - безстроково . В довідковій інформації ВІДДІЛУ РЕЄСТРАЦІЇ МІСЦЯ ПРОЖИВАННЯ ГРОМАДЯН ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ зазначено, що відповідач [PERSON] з 28.12.1999 року по теперішній час має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» нараховував щомісяця з 01.08.2019 року по 31.03.2023 року відповідачу плату за надані житлові послуги з утримання будинку та прибудинкової території, за адресою: [ADDRESS] , а саме з послуги з прибирання прибудинкової території, технічного обслуговування внутнішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення, і зливової каналізації, послугами з дератизації, дезінсекції, обслуговування димовентиляційних каналів; поточний ремонт конструктивних елементів будинку, та інших послуг, підтверджених інформацією про щомісячні витрати на послуги з утримання будинку за адресою: [ADDRESS] . Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 09 листопада 2022 виданий судовий наказ № 212/4310/22 про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги утримання будинків і споруд та при будинкових територій за адресою : [ADDRESS] . Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 лютого 2023 року за заявою відповідача судовий наказ скасовано. Як встановлено судом та не спростовано учасниками справи, відповідач як споживач послуг, що надаються ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» за адресою: квартири [ADDRESS] , частково здійснював оплату за отримані житлові послуги, але не своєчасно та не в повній мірі, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно\~ст.11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~управління багатоквартирним будинком здійснюється управителем на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Пунктом 1\~ст.12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»\~встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають в себе витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку, витрати на сплату винагороди управителю та інші витрати. Згідно до Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, наймачі, орендарі та власники житлових або нежитлових приміщень в житловому будинку зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території . Статтею 179 Житлового кодексу України\~передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово- будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями. Відносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, управителем, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки,регулюються\~законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 частини 1\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~- житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та /або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~послуга з управління багатоквартирним будинком належить до житлової послуги. Учасниками правовідносин є споживач та управитель -\~ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги ». Згідно зі\~ст. 1 вказаного Закону\~: Управитель багатоквартирного будинку ( далі -управитель)- фізична особа-підприємець або юридична особа-субєкт підприємницької діяльності, яка за договором з співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Споживач житлово-комунальних послуг- індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична чи юридична особа, яка є власником нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» \~передбачений обов`язок споживача здійснювати оплату житлово-комунальних послуг щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Відповідно до\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі вимог ст. ст.\~66,\~67,\~162 ЖК України\~плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги/водопостачання, газ, та інші послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належать громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін. Згідно з ч. 1ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до правової позиції Верховного Суду України: «Під час розгляду справ про стягнення заборгованості за комунальні послуги, визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією комунальних послуг особам, які є їх споживачами\~(постанова від 09.11.2016р. у справі №1238/8935/12). Зобов`язання оплатити житлово-комунальні послуги виникає у будь-якого споживача, якщо ці послуги були фактично надані, а також\~у разі, якщо споживач фактично користувався фактично наданими комунальними послугами. Саме про це йдеться мова в постановах\~Верховного Суду від 20.04.2016 року (справа №6-2951цс15); від 26.09.2018 року (справа №750/12850/16-ц); від 06.11.2019 року (справа № 642/2858/16). Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначений чіткий порядок оформлення претензій споживачів до виконавців, у разі не згоди з нарахованими або виконаними послугами, а саме : у разі\~порушення виконавцем\~умов договору\~споживач має\~право викликати\~його представника\~для складення\~та підписання\~акта-претензії\~споживача. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Отже, підтвердженням надання житлово-комунальних послуг належним чином та якості є відсутність звернень відповідача до позивача щодо порушень надання житлово-комунальних послуг, а також відсутність складених у порядку передбаченою нормою актів-претензій. Така правова позиція підтверджується численною практикою Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України, зокрема Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України у справі № 344/6846/15-ц від 07.09.2016 р. та у справі № 756/4537/14-ц від 17.06.2016 року. Заперечуючи проти вимог позивача, відповідачем не надано актів- претензій за спірною адресою, чи інших доказів, які б підтверджували звернення до позивача із заявами або скаргами щодо не надання чи неналежного надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та/або включення в розрахунки послуг, які не надаються позивачем. Так в матеріалах справи відсутні акти-претензія щодо ненадання або неналежне надання житлово-комунальних послуг. Заперечення відповідача\~спростовуються наданою\~ позивачем\~інформацією про\~щомісячні витрати\~на утримання\~будинку за\~адресою:\~будинок [ADDRESS] ,\~що є\~належним доказом.\~Аналогічна позиція\~викладена в\~постанові Верховного\~Судуу справі № 210/5796/16-ц від 18.03.2019 року. Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачем наданих позивачем житлово-комунальних послуг з утримання будинків та прибудинкової території . Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , та банківських виписок АТ «Приватбанк», вбачається отримання позивачем у липні 2019 року в сумі 969,46 грн. та суми 1217,46 грн., також в вересні 2019 року в розмірі 1217,46 грн., крім того в жовтні 2019 року -771,63 грн., а в листопаді 2019 року коштів у сумі 1217,47 грн. та 107,87 грн., що разом 4411,35 грн. від Державної виконавчої служби Покровського району м. Кривого Рогу, з вказанням призначення платежу про перерахування грошей згідно виконавчого документу 2/212/1032 від 30.11.2018 року, що спростовує доводи відповідач про невірне зарахування оплати за минулий період, а не на поточний спірний період, без його розпоряджень. Оскільки, вищевказані сплати є примусовим стягненням на виконання судового наказу, який не охоплюється спірним періодом по даній справі , проведені державною виконавчою службою, то підстав для змінення призначення платежу грошових коштів у сторін немає. Твердження [PERSON] щодо наявності боргу станом на 01.04.2023 року у сумі 944,10 грн. , так як нарахування за період серпень 2019 року по березень 2023 року у розмірі 8147,88 грн., сплачено за період з серпня 2019 року по березень 2023 року у розмірі 7203,78 грн., не знайшло свого підтвердження, спростовано банківськими виписками, бухгалтерськими виборками, детальними розрахунком в якому відображені всі сплати та їх врахування при визначені заборгованості з врахуванням норм бухгалтерського обліку. Заперечуючи проти вимог позивача, відповідачем не надано доказів сплати, власного розрахунку заборгованості, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неправильного нарахування позивачем послуг з утримання прибудинкової території, та не спростовано розрахунок заборгованості, наданого позивачем. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою\~статті 625 ЦК України\~(висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми, що складає суму інфляційних витрат 2311,87 гривень та три відсотки річних в сумі 383,23 гривні. Враховуючи зазначене, суд погоджується з визначеним позивачем розміром нарахувань 3 % річних та втрат від інфляції, який в свою чергу не спростований відповідачем у суді. Згідно із ч. 1ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не знайшов підтвердження доводам відповідача, оскільки у своїй сукупності вони не знімають з відповідача обов`язку по сплаті ним вартості отриманих житлово-комунальних послуг. \~ \~ \~ \~ \~Згідно вимог\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог\~ст. 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стосовно клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до пред`явлених ТОВ «Житлокомцентр» вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, суд зазначає наступне. У статті 253\~ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно зі статтею 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. \~ \~ \~ \~Законом України № 540-IX від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину." Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями) на території України встановлено карантин з 12.03.2020 року до 30.04.2023 року. Отже, відлік строку давності в період карантину починається з 12.03.2017 року . \~ \~ \~ \~ТОВ «Житлокомцентр» з позовом звернувся до суду 28 квітня 2023 року. Таким чином в межі строку позовної давності з урахуванням приписів пункту 12 Перехідних положень ЦК України входить заявлений період з листопада 2018 року по березень 2023 року включно. З урахуванням вчиненням відповідачами дій, що свідчать про визнання свого боргу, а саме часткової оплати послуг вбачається, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, надано достатньо доказів для задоволення позовних вимог, які в межах строків позовної давнини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч. 1\~ст. 133 ЦПК\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3\~ст. 133 ЦПК\~належать витрати на професійну правову допомогу. Відповідно до ч. 3\~ст. 141 ЦПК\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Судом було встановлено, що 25 квітня 2023 року між ТОВ «Житлокомцентр» та адвокатом Зарівною С. В. було укладено договір про надання правничої/правової допомоги, за яким за надані клієнту послуги адвокату передбачено гонорар за складання, оформлення та направлення до суду позовної заяви в розмірі 3000,00 грн.(три тисячі гривень 00 коп.), прибуття та участь у судових засіданнях у фіксованому розмір одне засідання 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.), який сплачується після набуття рішенням законної сили. Додатковою угодою №1 від 07.09.2023 року сторони визначили зміни до умов договору про надання професійної правової/правничої допомоги , якими адвокатом Зарівною С.В. взято зобов`язання за дорученням клієнта ТОВ «Житлокомцентр» скласти оформити відповідь на відзив поданого відповідачем у справі № 212/2991/23, вартість послуг є винагорода в сумі 2000,00 грн.(дві тисячі гривень 00 коп.), яка сплачується протягом 3 місяців після набрання рішення суду у справі № 212/2991/23. Фактично надані адвокатом Зарівною С. В. послуги з правничої допомоги ТОВ «Житлокомцентр» підтверджуються долученими актом прийому-передачі від 30.06.2023 року та актом прийому-передачі від 01.11.2023 року підписаний сторонами, щодо наданих адвокатом Зарівною С. В. послуг позивачу на суму 7000,00 грн.(сім тисяч гривень 00 коп.) по вказаній справі. Так до матеріалів позову адвокатом Зарівною С. В. було долучено оригінал ордеру № 1195929 від 27.04.2023 року та засвідчену копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3851 від 14.09.2018 року. \~ \~ \~ \~При цьому суд зауважує, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2021 р. по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 р. по справі № 922/445/19. Отже, з огляду на зазначені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. доведені, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також дотримані критерії розумності їх вартості. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України,стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень та послуги правничої правової допомоги в сумі 7\~000, 00 гривень також належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved