Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.09.2023 через свого представника адвоката Ющенко О.О. звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Ролідас». Просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 100 329,22 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. В обгрунтування позовних вимог вказував, що 04.01.2022 позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 100 329,22 грн, що підтверджується меморіальним ордером №МВ88947390 від 04.01.2022, як оплату за автомобіль (призначення платежу: легкове авто, б/у, марка Mitsubishi outlander, 2009 року). Однак, транспортний засіб не був переданий позивачу. З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією від 25.07.2023 про повернення коштів, однак, жодних дій відповідачем здійснено не було. Окрім того, позивач зауважує, що з метою здійснення оплати за автомобіль ним було укладено договір кредиту №501414210 від 30.12.2021 на суму 223 000,00 грн. Також, позивач стверджує, що діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 10 000,00 грн. У позовній заяві представником позивача Ющенком О.О. вказано попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи, а саме: судовий збір за подання позову в розмірі 883,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою суду від 12.09.2023 року відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, судові повістки направлялись за юридичною адресою, однак були повернуті підприємством поштового зв`язку без вручення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з меморіальним ордером №МВ 88947390 від 04.01.2022 [PERSON] сплатив на користь відповідача ТОВ «АВТО РОЛІДАС» грошові кошти в розмірі 100 329,22 грн (а.с. 17). За загальним поняттям договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків . Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст.626 ЦК України). Згідно положень ст. 627, 628 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність. Тобто дії учасників цивільних правовідносин повинні відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. З конструкції частини третьої статті 13 ЦК України слідує, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю та повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №390/34/17 (провадження №61-22315сво18). Таким чином, суд приходить до висновку про існування між сторонами цивільно-правових (договірних) відносин щодо купівлі-продажу автомобіля. Судом в ході розгляду справи встановлено, що між сторонами виникли та існували на момент здійснення позивачем оплати відповідачу в розмірі 100 329,22 грн договірні відносини щодо купівлі-продажу Mitsubishi outlander, 2009 року, номер [NUMBER] , що підтверджується меморіальним ордером №МВ 88947390 від 04.01.2022. Відповідно до претензії від 25.07.2023 позивач звертався до відповідача в досудовому порядку з вимогою повернення коштів. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд зазначає, що позивачем доведено факт укладення договору з відповідачем та здійснення оплати в сумі 100 329,22 грн. Враховуючи викладене суд вважає звернення позивача правомірним, відповідач переконливих заперечень на позов не подавав, доводи позивача не спростував, наявність правових підстав для відмови в позові не наведені. Таким чином, під час судового розгляду встановлено порушення прав та законних інтересів позивача, які підлягають судовому захисту. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позов є законним і обґрунтованим, та підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 100 329,22 грн. Разом з тим, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають виходячи з наступного. За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач посилався на те, що ним понесено моральні та душевні страждання внаслідок неправомірних дій відповідача, які виразились у не поставці замовленого та оплаченого товару, позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, проте зазначені обставини не підтверджені відповідними доказами. Позивачем також не вказано, з яких міркувань він виходив, визначаючи суму моральної шкоди у розмірі 10 000 грн, будь-яких розрахунків до матеріалів справи позивачем не надано, у зв`язку з чим підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Питання щодо стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України (а.с. 31). На підставі викладеного та

Outcome: partial