Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Виноградівської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори, про визнання права власності. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , останнє місце проживання якої було [ADDRESS] . На день її смерті залишилось спадкове майно: жилий будинок з надвірними спорудами який розташований в [ADDRESS] , який будівництвом завершений. За життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом до майна померлої є позивач - син померлої. Інших спадкоємців немає. Позивач в порядкуст.1268 ЦК України в 6-ти місячний строк спадщину прийняв, так як постійно проживав разом із спадкодавцем і в тому числі на день її смерті, що стверджується довідкою від 24.08.2023 року за № 10-20/667. Позивач звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Виноградівської державної нотаріальної контори, однак нотаріус Боричок К.В, відповідно до листа за№ 237/01-16 від 19.09.2023 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на спадкове майно. У зв`язку з цим просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері право власності на житловий будинок. Позивач\~ у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 27). Представник відповідача Виноградівської міської\~ ради у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.20). Представник третьої особи: Виноградівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Заяв чи клопотань не надходило. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть повторно Серія [NUMBER] від 22.08.2023 року (а.с.12). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача [NUMBER] від 24.08.1971 року (а.с.6). Батько позивача [PERSON] помер раніше [INFO] (а.с.23). Останнє місце проживання [PERSON] було [ADDRESS] , що стверджується довідкою Виноградівської міської ради №10-20/666 від 24.08.2023 року (а.с.13). На день смерті матері позивача залишилось спадкове майно жилий будинок з надвірними спорудами який розташований в [ADDRESS] , який будівництвом завершений, правовстановлюючі документи на будинок не оформлені, що стверджується довідкою КП Виноградівське РБТІ №586 від 14.09.2023 року (а.с.3). Позивачем замовлено проведення технічної інвентаризації спадкового житлового будинку, що підтверджується копією технічного паспорту житлового будинку в [ADDRESS] (а.с.7-11). Позивач спадщину за своєю матір`ю прийняв в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказані обставини підтверджуються довідкою виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 24.08.2023 року №667 (а.с.14). За прийняттям спадщини позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори, однак державний нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті померлої матері [PERSON] , яка померла [INFO] відмовила у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Вказана обставина підтверджується повідомленням Виноградівської державної нотаріальної контори від 19.09.2023 року №237/01-16 (а.с.4). Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно державний нотаріус Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовила. (а.с.10). Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Саме з вказаних підстав позивач змушена звернутися до суду з цією позовною заявою. Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації такого майна спадкодавцем. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду НЕВІЛЬНИХ і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняв, інші особи претензій до спадкового майна не ставлять, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги\~ підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved