Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

19 травня 2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] , через свого представника [PERSON] , з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем та встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Позивачка доводиться померлій [PERSON] донькою. [PERSON] батько позивачки, який доводиться чоловіком [PERSON] , помер [INFO] . Від шлюбу позивачка [PERSON] та [PERSON] мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище - « [PERSON] »), [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 03 вересня 1993 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Ляховою Р.М. був посвідчений заповіт за реєстровим № 2-5652 за яким [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилась: «усе моє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось заповідаю [PERSON] ». 06 квітня 2023 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко Л.О. із заявою про прийняття спадщини та проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] . 06 квітня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко Л.О. заведена спадкова справа №\~8/2023 до майна [PERSON] . Крім того, на замовлення позивачки було виготовлено технічний паспорт від 14.04.2023 р. № ДМР48171 (кв. 2110) на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.04.2023 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко Л.О. було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] . Відмова обґрунтована відсутністю заяви про прийняття спадщини поданої у встановлений законом строк, а також через те, що спадкоємиця не прийняла спадщину, так як не проживала та не була зареєстрована разом з померлою за однією адресою на день її смерті. Однак, строк на прийняття спадщини позивачка не пропустила і не могла пропустити, оскільки позивачка проживала разом із матір`ю, на час відкриття спадщини за своєю адресою реєстрації: [ADDRESS] , тому вона вважається такою, що прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. До того ж позивачкою при подачі документів нотаріусу, було встановлено, що в заповіті ім`я спадкодавця зазначено « [PERSON] », а в свідоцтві про народження позивачки ім`я спадкодавця мовою оригіналу зазначено « [PERSON] ». Невірне зазначення імені спадкодавця у заповіті складеного на позивачку та у свідоцтві про народження позивачки, порушує її права, оскільки прямо впливає на виникнення, зміну та припинення особистих майнових прав, а саме створить суттєві перешкоди в подальшому при оформленні її спадкових прав. Враховуючи викладене позивачка просить суд встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановити факт родинних відносин зі спадкодавцем та встановити факт належності правовстановлюючого документу, судові витрати по справі покласти на позивачку. (а.с.1-9) Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру та відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідачів - фізичних осіб [PERSON] та [PERSON] (а.с.а.с.65, 69), ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. (а.с.70-71) В підготовче судове засідання 23 серпня 2023 року з`явились представник позивачки та відповідач [PERSON] , відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с.67) В\~даному підготовчому\~судовому засіданні\~було задоволено\~клопотання представника\~позивачки,\~витребувано копію\~спадкової справи\~та оголошено\~перерву до\~11\~вересня 2023\~року. (а.с.а.с.79, 80-81) 29 серпня 2023 року від приватного нотаріуса надійшла копія спадкової справи. (а.с.86-91) В підготовче судове засідання 11 вересня 2023 року сторони по справі не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких просили призначити справу до судового розгляду. (а.с.а.с.93,\~94) Також в даному підготовчому засіданні було задоволено клопотання представника позивачки про виклик свідків. Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 11 вересня 2023 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 жовтня 2023 року. (а.с.а.с.95 ,96) Судове засідання 11 жовтня 2023 року не відбулося у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. (а.с.99) В судовому засіданні 31 жовтня 2023 року за участю позивачки, її представника та відповідача [PERSON] було проведено розгляд справи по суті. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява від неї, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. (а.с.67) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами позивачки. Позивачка та її матір [PERSON] разом проживали за адресою: [ADDRESS] . Позивачка проживала зі своєю матір`ю з моменту її хвороби і до смерті останньої, доглядала її, вела господарство. Заслухавши думку сторін по справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11 травня 2021 року, виданим Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (актовий запис № 344); довідкою про причину смерті від 11 травня 2021 року № 75; довідкою на одержання та поховання праху від 12 травня 2021 року № 4438. (а.с.а.с.14, 15, 16-17) Позивачка [PERSON] , [INFO] , доводиться померлій [PERSON] донькою, що підтверджується свідоцтвом про народження (мовою оригіналу) « [PERSON] » (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) серії [NUMBER] від 21 травня 1952 року (актовий запис № 165) та свідоцтвом про укладення шлюбу між (мовою оригіналу) « [PERSON] и [PERSON] » від 23 березня 1974 року серії [NUMBER] (актовий запис № 542). (а.с.а.с.18, 19) [PERSON] батько позивачки [PERSON] , який доводиться чоловіком [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07 липня 1975 року (актовий запис № 3313). (а.с.20) Від шлюбу позивачка [PERSON] та [PERSON] мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище - « [PERSON] »), [INFO] . (а.с.а.с.21-24, 25-27) Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13 травня 1987 року (актовий запис № 47). (а.с.28) На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складається з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Фартушною Т.М. від 14 грудня 2018 року за реєстровим № 1169, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.12.2018 № 149548453. (а.с.а.с.29-30, 31) 03 вересня 1993 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Ляховою Р.М. був посвідчений заповіт за реєстровим № 2-5652 за яким [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилась: «усе моє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось заповідаю [PERSON] ». (а.с.37-38) 06 квітня 2023 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко Л.О. із заявою від 06.04.2023 р. № 24 про прийняття спадщини та проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] . (а.с.39) 06 квітня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко Л.О. заведена спадкова справа № 8/2023 до майна [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 06.04.2023 № 72062595. (а.с.40) На замовлення позивачки було виготовлено технічний паспорт від 14 квітня 2023 року № ДМР48171 (кв. 2110) на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.41-53) Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 квітня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Коваленко Л.О. було відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] . Відмова обґрунтована відсутністю заяви про прийняття спадщини поданої у встановлений законом строк, а також через те, що спадкоємиця не прийняла спадщину, так як не проживала та не була зареєстрована разом з померлою за однією адресою на день її смерті. (а.с.54) Щодо позовних вимог про встановлення факту спільного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини слід зазначити наступне. Як вбачається з відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа № 8/2023. Померла [PERSON] склала заповіт на ім`я своєї доньки - [PERSON] . Наявність заповіту усуває від спадкування спадкоємців за законом. Але через відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у позивачки є необхідність встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Необхідною умовою для встановлення факту проживання позивачки разом із спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків. Позивачка [PERSON] та її матір [PERSON] проживали однією сім`єю на час відкриття спадщини, матір позивачки переїхала жити до її квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на період ремонту у новій квартирі. Згодом здоров`я [PERSON] значного погіршилось тому в неї не було можливості повернутись до нової квартири. За адресою реєстрації позивачки вона разом з матір`ю проживали до її смерті. За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] були пов`язані спільним побутом та мали спільний бюджет, вели спільне господарство, разом оплачували комунальні послуги, спільно витрачали кошти на продукти. Позивачка купувала ліки та здійснювала лікування та догляд за своєю матір`ю. Вказані факти підтвердили допитані у судовому засіданні свідки. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Таким чином щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом, як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно п.п.4.10 п.4 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.п.3.22 п.3 гл.10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Метою встановлення факту спільного проживання позивачки зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Іншої можливості встановити цей факт крім, як в судовому порядку позивачка не має. Враховуючи наведене, можна дійти висновку про обґрунтованість позовної вимоги про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки вищевказаними обставинами підтверджується факт проживання позивачки [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , саме за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. Щодо позовних вимог про встановлення факту належності заповіту спадкодавцю слід зазначити наступне. Судом встановлено, що в заповіті матері позивачки [PERSON] на першій сторінці по тексту де вказуються данні про прізвище, ім`я, по батькові заповідача, українською мовою зазначено - « [PERSON] ». В свою чергу в свідоцтві про смерть спадкодавця - [PERSON] серії [NUMBER] від 11 травня 2021 року, по тексту в графі де вказуються прізвище, ім`я, по батькові померлої особи, українською мовою зазначено « [PERSON] ». Тобто ім`я матері позивачки, яке вказано українською мовою на першій сторінці заповіту від 03\~вересня 1993 року № 2-5652, не співпадають з ім`ям матері, яке вказано українською мовою в свідоцтві про смерть спадкодавця - [PERSON] серії [NUMBER] від 11 травня 2021 року. Факт належності заповіту від 03 вересня 1993 року № 2-5652, посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Ляховою Р.М., матері позивачки [PERSON] , підтверджується наступними письмовими доказами: - копією договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14.12.2018 р. № 1169; - копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.12.2018 № 149548453; - копією довіреності посвідченої від 14.07.2018 р. № 2-529; - копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 11.05.2021 р.; - копією довідки про причину смерті [PERSON] від 11.05.2021 р. № 75; - копією довідки на одержання під поховання праху [PERSON] від 12.05.2021 р. № 4438. Враховуючи, що у представлених документах збігаються прізвище, ім`я та по батькові матері позивачки, дата її народження та дата смерті, суд приходить до висновку, що зібрані докази вказують на наявність підстав вважати, що розбіжності в написанні імені матері позивачки у заповіті ніж в інших документах є результатом допущеної орфографічної помилки через співзвучність імен до прикладу « [PERSON] » та « [PERSON] », що стало наслідком допущеної помилки в написанні імені спадкодавця в заповіті. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення факту необхідно позивачці для оформлення документів про прийняття спадщини за заповітом, суд приходить до висновку, що така вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про встановлення факту родинних відносин позивачки із спадкодавцем слід зазначити наступне. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження позивачки серії [NUMBER] від 21 травня 1952 року, ім`я спадкодавця [PERSON] мовою оригіналу зазначено « [PERSON] ». В свою чергу в свідоцтві про смерть спадкодавця - [PERSON] серії [NUMBER] від 11 травня 2021 року, по тексту в графі де вказуються прізвище, ім`я, по батькові померлої особи, українською мовою зазначено - « [PERSON] ». Тобто ім`я матері позивачки, яке вказано російською мовою в свідоцтві про народження позивачки серії [NUMBER] від 21 травня 1952 року, не співпадають з ім`ям матері, яке вказано українською мовою в свідоцтві про смерть спадкодавця - [PERSON] серії [NUMBER] від 11 травня 2021 року. Невірне зазначення імені спадкодавця у свідоцтві про народження позивачки прямо впливає на виникнення, зміну та припинення її особистих майнових прав, що може створити суттєві перешкоди при подальшому оформленні її спадкових прав. Позивачка [PERSON] доводиться донькою спадкодавцю [PERSON] , з огляду на свідоцтво про народження (мовою оригіналу) « [PERSON] » (дошлюбне прізвище- [PERSON] ) серії [NUMBER] від 21 травня 1952 року (актовий запис № 165). Факт родинних відносин між [PERSON] як спадкоємцем та [PERSON] як спадкодавцем підтверджується тим, що правовстановлюючі документи на спадкове майно перебувають у позивачки, позивачка за довіреністю виданою спадкодавцем займалась пошуком та покупкою спадкової квартири. Також факт родинних відносин підтверджується, долученими до позовної заяви, спільними фотокартками. (а.с.55-59) Крім того, допитані у судовому засіданні свідки, підтвердити той факт, що [PERSON] доводилась донькою [PERSON] , та вони тривалий час мешкали разом за однією адресою: [ADDRESS] . Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими та електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Верховний Суд України в листі від 01.01.2012 року «Про Судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. У відповідності до вимог ст.ст.234, 256, 258 ЦПК України, роз`яснень п.1, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту за наявності певних умов: згідно з законом факт породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту; заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи вищевикладене та докази надані позивачкою в їх сукупності, а також те, що встановлення факту необхідно позивачці для оформлення документів про прийняття спадщини за заповітом, суд приходить до висновку, що така вимога є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Судові витрати позивачки, які складаються зі сплаченого нею судового збору в розмірі 3 220 грн. 80 коп., на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів. Однак, враховуючи волевиявлення позивачки, судовий збір з відповідачів на її користь не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved