Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася в суд з позовом до відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що її бабі, [PERSON] , згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 012371 від 10.10.2001 року, який виданий на підставі рішення Петрилівської сільської ради народних депутатів № 28 від 12.06.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22, на праві власності належали дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,7100 га, що розташована на території с. Петрилів, контур № [NUMBER] , № [NUMBER] . [INFO] баба [PERSON] померла. Ще за життя остання склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на все належне їй майно і вона є єдиною спадкоємицею. Інших спадкоємців немає. ЇЇ батько, [PERSON] , помер ще [INFO] . Вона прийняла спадщину, шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном та звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, [PERSON] для оформлення права власності на спадкове майно. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки у зв`язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті [PERSON] . Даний\~факт позбавляє\~її права\~на оформлення\~спадкового майна.\~У зв`язку\~з вищевказаним,\~просила суд\~визнати за\~нею право власності на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,7100 га, що розташовані на території с. Петрилів контур № [NUMBER] , № [NUMBER] , згідно державного акта на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 012371 від 10.10.2001 року, який виданий на підставі рішення Петрилівської сільської ради народних депутатів №28 від 12.06.2001 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №22, на ім`я [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] . Позивач, [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилась, однак в позовній заяві просила, що у випадку неявки в судове засідання розгляд справи проводити без її участі. Представник\~відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в підготовче судове засідання не з`явився, однак 02.10.2023 року від нього надійшла заява, в якій зазначив, що позов визнає та просив розглядати справу без його участі (а.с. 46). 12.09.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ІФ № 012371, виданим 10.10.2001 року, виділена на підставі рішення Петрилівської сільської ради народних депутатів № 28 від 12.06.2001 року та зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 22, земельна ділянка площею 0,7100 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована у с. Петрилів контур № [NUMBER] , [ADDRESS] , на праві власності належала [PERSON] (а.с. 2). Батько позивача, [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.02.1976 року, де у графі «батько» зазначено « [PERSON] », а у графі «мати» - « [PERSON] » (а.с. 6). 10.02.1963\~року останній\~уклав шлюб\~із [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] »,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про одруження\~серії [NUMBER] від 10.02.1963 року (а.с. 6, на звороті). Позивач, [PERSON] , народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.02.1967 року, де у графі «батько» зазначено « [PERSON] », а у графі «мати» - « [PERSON] » (а.с. 6). 13.06.1987\~року остання\~уклала шлюб\~із [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] »,\~що підтверджується\~копією повторного\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] від 12.04.2022 року (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.05.1984 року батько позивача, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 3, на звороті). Баба позивача, [PERSON] померла [INFO] , що вбачається з копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.08.2023 року (а.с. 3). З копії заповіту від 28.09.1995 року встановлено, що [PERSON] склала та посвідчила у Петрилівській сільські раді Івано-Франківської області заповіт, яким все належне їм майно заповіла позивачу (а.с. 4). Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах по спадкування»\~роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР (далі - ЦК УРСР), якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] , баби позивача, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном та подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивач, [PERSON] , прийняла спадщину після смерті своєї баби, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Із копії довідки № 257, виданої Петрилівським старостинським округом Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 09.08.2023 року вбачається, що [INFO] померла її баба [PERSON] , що була постійною жителькою с. Петрилів і на день смерті була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Після її смерті в управління спадковим майном вступила її внука [PERSON] , які проживали разом, вели спільне господарство. Заповіт від імені [PERSON] в сільській раді посвідчувався, не змінювався, не відмінявся та зареєстрований в реєстрі за № 25 від 28.09.1995 року (а.с. 5). Позивач, [PERSON] , звернулася до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, Дузінкевич С.М. для оформлення права власності на спадкове майно, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що документ на право власності на спадкове майно виданий після смерті [PERSON] , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 323/02-31 від 11.09.2023 року (а.с. 8). Згідно копії спадкової справи № 217/2023, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ,\~позивач прийняла\~спадкове майно\~в порядку\~спадкування за\~заповітом після\~смерті баби\~ [PERSON] ,\~шляхом вступу\~в управління\~та володіння\~вищезазначеним майном,\~оскільки на\~день смерті\~спадкодавця проживала\~в будинку,\~проводила похорон\~та вела\~господарство,\~інших спадкоємців\~за законом\~чи за\~заповітом на\~спірне майно\~не має (а.с. 23-36). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті баби [PERSON] . Спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 Цивільного кодексу). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного Кодексу). В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 392, 1216 1222, 1268 ЦК України, ст. 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) та

Outcome: approved