Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

У червні 2023 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" звернулось до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що з метою отримання банківських послуг відповідачка [PERSON] підписала заяву без номера від 28.09.2015 року, при укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Укладений між сторонами договір складається з заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів банку. Отримані відповідачем кошти до моменту подання позовної заяви до суду банку не повернуті. Відповідач порушила умови договору, в зв`язку з чим у неї станом на 15.04.2023 року виникла заборгованість в сумі 35040,21 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 27804,51 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом\~в сумі 7235,70 грн., а тому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором в сумі 35040,21 грн. та 2684,00 грн. судових витрат. 12.08.2023 відповідачка [PERSON] подала до суду пояснення та заперечення на позовну заяву, в яких просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду (а.с. 113). В судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 85). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду пояснення по справі, де зазначила, що розгляд справи проводити у її відсутність (а.с. 113). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що 28.09.2015 року відповідачка [PERSON] підписала заяву без номера від 28.09.2015 року (а.с. 14), за якою відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між відповідачкою та позивачем Договір про надання банківських послуг (а.с. 14-68). 11.04.2017 відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт в розмірі 300,00 грн., остання зміна кредитного ліміту, відповідно до довідки наданої позивачем, відбулася 26.12.2022 року (а.с. 12). Відповідно до довідки АТ КБ "ПРИВАТБАНК", між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким відповідачу було надано кредитні картки, термін дії останньої до 04/22 (а.с. 13). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит. Відповідачем [PERSON] порушено умови договору, внаслідок чого відповідно до розрахунку банку вона має прострочену заборгованість станом на 15.04.2023 року в сумі 35040,21 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 27804,51 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 7235,70 грн. (а.с. 6-11). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Щодо пояснення відповідача про те, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення до суду, то суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Частиною п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Такий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252цс18). Судом встановлено, що в укладеному сторонами кредитному договорі у вигляді анкети-заяви строк дії кредитного договору не зазначено, тому суд вважає, що, звернувшись з позовом у червні 2023 року, позивач АТ КБ "ПРИВАТБАНК" не пропустив позовну давність, оскільки позивачем подані докази про строк дії картки відповідача до квітня 2022 року. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Дані обставини відповідачем не спростовано, тому суд до уваги їх не приймає. Таким чином, позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК" щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в сумі 35040,21 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 27804,51 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом\~в сумі 7235,70 грн., підлягає до задоволення. Загальна сума заборгованості визначена судом складає суму 35040,21 грн. (тридцять п`ять тисяч сорок гривень 21 копійка). Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, в загальній сумі 35040,21 гривень, тобто 100,00 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судові витрати в суми 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved