Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

27.07.2023 року заявник [PERSON] а звернулась до Корабельного районного суду м. Миколаєва з заявою про встановлення факту народження дитини, уточнивши яку просила суд встановити факт народження дитини жіночої статі - [PERSON] , [INFO] , у місті Венстпілс Латвійської Республіки у громадянки України - [PERSON] , [INFO] . Заява мотивована тим, що [PERSON] будучи вагітною, через повномасштабну агресію росії проти України, змушена була виїхати з м.Миколаєва до Латвійської Республіки, де [INFO] в місті Вентспілс, народила доньку [PERSON] . 24 серпня 2022 року Вентспільським міським відділом громадянського стану було видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , номер запису в реєстрі 10803D2022. Свідоцтво про народження було належно засвідчено Послом України в Латвійській Республіці та дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована громадянином України. На зараз [PERSON] повернулася з дитиною в Україну до міста Миколаєва. З метою реалізації інтересів дитини, для отримання свідоцтва про народження Українського зразка, [PERSON] звернулася до Корабельного відділу ДРАЦС у місті Миколаєві де їй було повідомлено, що видати свідоцтво не представляється можливим, так як за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутній актовий запис про народження гр. [PERSON] , [INFO] , яка народилась у місті Вентспілс Латвійської Республіки у громадянки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, з юридичної точки зору, для Держави Україна такої дитини не існує. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення та необхідне їй для державної реєстрації народження дитини та отримання свідоцтва про народження дитини. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєві від 21.08.2023 р. відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересованих осіб про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог. В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про слухання справи у її відстуності, вимоги заяви підтримала повністю та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Корабельного відділу ДРАЦС у м. Миколаєві ПМУЮ (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника на підставі наявних у справі доказів, не заперечував проти задоволення заяви. Взявши до уваги заяви сторін по справі, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] у місті Вентспілс, Латвія народилася дитина [PERSON] , про що латвійською Республікою 24.08.2022 року видане Свідоцтво про народження [NUMBER] та зроблений запис в реєстрі № 10803D2022. З названого свідоцтва вбачається, що у розділі відомостей про матір дитини записана [PERSON] , громадянка України. У розділі відомостей про батька записи відсутні. Дане свідоцтво видане Вентспілським міським відділом громадянського стану, легалізований е-Апостилем, а також перекладений з латиської мови на українську. З довідки, виданої Посольством України в Латвійській Республіці 27.09.2022 р. № 536-94, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована громадянином України. Проте, з наданої суду інформації Корабельного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що за результатами перевірки даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян за період з 20.08.2022 р. до 16.08.2023 р., відсутній актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , яка народилась у місті Вентспілс Латвійської Республіки у громадянки [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Виходячи з вищезазначеного, законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження його дитини, виданого державним органом України, аніж звернення до суду та винесення судом відповідного рішення. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 глави 1 розділу III Наказу Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. № 52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» (надалі «Наказ № 52/5»), підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі подання до органу державної реєстрації актів цивільного стану дубліката документа, визначеного у підпунктах «б»-«ґ» цього пункту, державна реєстрація народження здійснюється після перевірки факту проведення державної реєстрації народження за місцем народження дитини, за місцем проживання батьків дитини на момент її народження згідно з даними поданого документа. Відсутність актового запису про народження підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану за формою, наведеною у додатку 22 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382 (із змінами). Якщо в результаті перевірки виявлено актовий запис про народження, який зберігається на тимчасово окупованій території України, відділ державної реєстрації актів цивільного стану поновлює його в установленому законодавством порядку. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. Відповідно до абз. 5 п. 4 глави 1 розділу III Наказу № 52/5, якщо державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження, дані про дату і місце народження дитини зазначають відповідно до рішення суду. Народження особи є юридичним фактом, що має наслідком виникнення та зміну багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно з ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Статтею 133 Сімейного кодексу України визначено, що якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини. Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. З наданих суду матеріалів вбачається, що заявник [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебуває, доказів протилежного суду не надано. Встановлення факту народження дитини має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє провести державну реєстрацію народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини - громадянина України. Зважаючи на викладене, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] про встановлення факту народження дитини, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved