Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач\~ АТ КБ «Приватбанк» подав суду позов про стягнення з [PERSON] \~ заборгованості за кредитним договором в сумі 43007,85 грн., та судові витрати по справі у розмірі 2684 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] \~ звернувся до АТ КБ "Приватбанк"\~ з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 21.05.2014 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, що викладені на банківському сайті, та надані їй для ознайомлення в письмовій формі складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку\~ та кредитного договору. Позивачем на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а Відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 35000.00грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 28.05.2023 року має заборгованість 43007,85 грн., яка складається з наступного: 34834,38 грн. - заборгованість за кредитом; 8173,47 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2023 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 03.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження, призначено справу до розгляду. Позивач в судове засідання свого представника не направив, до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить провести розгляд справи без її участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 21.05.2014 року [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Також, встановлено, що 18.11.2021 р. було сформовано паспорт споживчого кредиту. Встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу на підставі вказаного договору від 21.05.2014 року наступні кредитні картки: [NUMBER] дата відкриття 21.05.2014 р., термін дії 07/17; [NUMBER] дата відкриття 25/05/2015 р., термін дії 06/18 (Універсальна GOLD); [NUMBER] дата відкриття 26.11.2018 р., термін дії 09/22 (Універсальна GOLD) . Позивач стверджує, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання щодо належного та вчасного повернення коштів і станом на 28.05.2023 року у [PERSON] виникла заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі: заборгованість 43007,85 грн., яка складається з наступного: 34834,38 грн. - заборгованість за кредитом; 8173,47 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. З наданого позивачем розрахунку, вбачається, що заборгованість за договором станом на 28.05.2023 року має заборгованість - 43007,85 грн., яка складається з наступного: 34834,38 грн. - заборгованість за кредитом; 8173,47 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до Договору, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінювати /зменшити або збільшити/ кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно Договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотків за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору була ознайомлена, підписала заяву і отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, отримала картку, яку за закінченням терміну змінювала. Відповідач умови договору порушила, у встановлені терміни кошти не повернула. Враховуючи викладене, суд вважає, що згідно ст.611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення коштів, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Відповідач позов визнала. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданим позивачем в їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 43007,85 грн. Звертаючись до суду з позовною заявою позивач просив суд стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2684,00 грн. Однак, згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 1342,00 грн. сплаченого при поданні позову у розмірі 2684,00 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 1348,00 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved