Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 09 липня 2010року. Від шлюбу у них є малолітні діти - сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що збереження сім`ї неможливе, оскільки між ним та відповідачем спільне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинені та на сьогоднішній день шлюб носить формальний характер. Вважає, що подальше сімейне життя з відповідачем неможливе. Просить шлюб укладений між ними розірвати та встановити факт, що він самостійно виховує синів, визначити місце проживання синів з ним (позивачем), та встановити факт, що він самостійно виховує синів. В судове засідання позивач не з`явився, від нього до суду надійшла заява в якій просив суд справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явилася, від неї до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 липня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №938, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу у сторін є малолітні діти - син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У постанові від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18 Верховний Суд визначив, що за загальним правилом за відсутності спору, щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. У статті 112 СК України зазначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки їхня сім`я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сім`ї між сторонами неможливе, та зокрема суперечить правам та інтересам позивачки, відсутність спору між сторонами, щодо визначення місця проживання та порядку утримання їх спільних дітей, та те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved