Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~У жовтні 2023 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 28 серпня 2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 1234. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Через певний період часу перебування у шлюбі кожен із подружжя зрозумів, що у них настав кризовий період, який призвів до припинення шлюбних відносин. Основною причиною розпаду сім`ї стала різниця характерів та наявність між ними протилежних поглядів на життя, шлюб та сім`ю. На даний час спільного господарства вони не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного. На примирення позивачка не згідна, просить шлюб розірвати, сина залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 28 серпня 2003 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 1234. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Через певний період часу перебування у шлюбі настав кризовий період, який призвів до припинення шлюбних відносин. Основною причиною розпаду сім`ї стала різниця характерів та наявність між сторонами протилежних поглядів на життя, шлюб та сім`ю. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітню дитину суд залишає проживати з матір`ю. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved