Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

\~ [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних нарахованих на суму простроченого боргу. В обґрунтування позову вказує, що 11.11.2018 року він 11.11.2018 року відповідачу [PERSON] надав в борг грошові кошти в розмірі 2100 дол.США, які зобов`язався повернути 31.12.2018 року, що підтверджуєтеся розпискою. Днак у визначений час борг не повернув, а тому 26.11.2019 року рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси у справі №712/694419 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 11 листопада 2018 року в сумі 2100 дол.США, що в гривневому еквіваленті з розрахунку курсу НБУ за 1 долар США 27.92 грн, що становить 58632 грн. та 3% річних, за період з 11.2018 року по 22.05.2018 року 33.13 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 925.26 грн, а всього стягнуто 2134.14 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 59557.26 грн.. Однак відповідачем і на даний час зобов`язання за договором позики від 11.11.2018 року не виконані. Позивач вказує, що наслідок прострочення відповідачем грошового зобов`язання по поверненню отриманих в борг коштів, він вправі на стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, виходячи з наступного розрахунку. До стягнення з відповідача підлягає сума 3% річних за період з 22.05.2019 року по 22.06.2023 року (1492 днів прострочення): 21000 дол.СШАх3х1492 днів/365/100= 257.52 дол.США., що складає за офіційним курсом НБУ (за 1 дол.США 36.56 грн.) 9414.93 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 257.52 дол.США за період з 22.05.2019 року по 22.06.2023 року, що за офіційним курсом НБУ складає 9414.93 грн., а також судові витрати по справі. Ухвалою судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 червня 2023 року цивільну справу передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м.Черкаси Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2023 року, для розгляду справи №712/6409/23 визначено суддю Демчика Р.В. Ухвалою суду від 14 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився. 27.09.2023 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що 11.11.2018 року [PERSON] надав в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 2100 дол.США, які останній зобов`язався повернути 31.12.2018 року. Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 26 листопада 2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики від 11 листопада 2018 року в сумі 2100 доларів США, що в гривневому еквіваленті з розрахунку курсу НБУ за 1н долар 27.92 грн. становить 58 632 грн. та 3 % річних за період з 11.11.2018 року по 22.05.2019 року 33,14 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 925,26 грн., а всього стягнути 2134,14 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 59 557, 26 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, кошти не повернув. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями\~статті 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,\~статтею 625 ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання\~статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень\~статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові . При цьому в\~статті 625 ЦК України\~визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). З 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вимога позивача про застосування\~ст. 625 ЦК України\~заявленою за борговою розпискою за період з 22.05.2019 року по 22.06.2023 рік, тобто за період, в тому числі який стосується періоду дії в країні воєнного стану. Отже в силу приписів п.18 «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України\~вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягає до задоволення лише за період до 24.02.2022 року\~часу впровадження у країні воєнного стану. Сума 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання згідно боргової розписки від 11.11.2018 року за період з 22.05.2019 року по 23.02.2022 рік розраховується за формулою: (сума боргу * 3% річних * кількість днів прострочення / 100% * 365 днів) і становить: 2100 дол.СШАх3%х1009днів/100х365=232.19 дол.США, що в гривневому еквівалентні з розрахунку курсу НБУ за 1 долар 36.56 грн. становить 8\~488.86 грн. На підставі викладеного суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути три відсотка річних нарахованих на суму простроченого боргу за договором позики від 11.11.2018 року - за період з 22.05.2019 року по 23.02.2022 рік в сумі 232.19 дол.США, що в гривневому еквівалентні становить 8\~488.86 грн.. В решті у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №9309-4489-8507-9494 від 22.06.2023 року позивачем [PERSON] при поданні позовної заяви до суду про стягнення з відповідача заборгованості, сплачено судовий збір в сумі 1073.60 гривні. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково, відповідно до вимог ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, 8488.66 гривень (вимоги позивача, які підлягають задоволенню) відповідає 79 % від заявленої ціни позову 9414.93 гривень, отже саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, що в грошовому еквіваленті становить 848.14 гривень (79% від суми 1073.60 гривня дорівнює 848.14 гривень).

Outcome: approved