Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

У вересні 2021 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі - позивач) звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, мотивуючи тим, що відповідач є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] , однак не виконує свої зобов`язання щодо оплати наданих йому послуг, у зв`язку з чим станом на 01.07.2021 року у останнього наявна заборгованість у розмірі 19 056 грн. 98 коп., а саме: 6 073 грн. 94 коп. - заборгованість за надані послуги з централізованого опалення; 12 983 грн. 04 коп. - заборгованість за постачання гарячої води. Крім того, на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», останнє прийняло право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 1 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 103 грн. 62 коп. Таким чином, КП «Київтеплоенерго» просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 4 223 грн. 61 коп.; заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6 073 грн. 94 коп.; заборгованість за спожиті до 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7 880 грн. 01 коп., заборгованість за спожиті з 1 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 983 грн. 04 коп.; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн., судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 08.10.2021 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін (т. 1 а.с. 62). Ухвалою суду від 19.01.202 року позов залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків, а саме для правильного зазначення відповідачів у справі та відповідно надання копій позовної заяви з додатками для вручення відповідачам (т. 1 а.с. 73). Після усунення недоліків (т. 1 а.с. 77-78) ухвалою суду від 10.08.2022 року у справі замінено неналежного відповідача [PERSON] на належних відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , розгляд справи призначено у порядку спрощеного (позовного) провадження з повідомленням сторін, який призначено на 23.09.2022 року (т. 1 а.с. 94). Ухвалою суду від 08.12.2022 року позов КП «Київтеплоенерго» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду (т. 1 а.с. 116). 14.12.2022 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 118-121), відповідно до якого заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] , з 17.09.2021 року, оскільки в цей день було укладено договір купівлі-продажу часток квартири, згідно з яким власником 1/3 частки квартири стала [PERSON] . Згідно з витягом з реєстру територіальної громади м. Києва в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зазначена частка квартири належала [PERSON] з 15.10.2003 року до 17.09.2021 року, відколи її батько [PERSON] подарував їй 1/3 частку. У даній квартирі [PERSON] ніколи не проживала, а також не мала доступу до цього нерухомого майна через неприязні стосунки з співвласницею [PERSON] , яка всіляко здійснювала перешкоди у доступі до житла. Також [PERSON] здійснювала оплату комунальних послуг шляхом доступу до особистого кабінету через сайт КК «Центр комунального сервісу», оскільки іншого способу дізнатися про нараховані платежі відповідач не мала змоги. Станом на 08.12.2022 року в особистому кабінеті за [PERSON] не зазначено жодних заборгованостей за комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] . Особові рахунки на комунальні послуги між власниками квартири були розподілені, а оскільки відповідач не мала доступу до нерухомого майна, то й лічильників для обліку спожитих комунальних послуг встановлювати остання не могла. Крім того, надані позивачем розрахунки заборгованості не відповідають дійсності, оскільки містять дані про спожиті послуги протягом кожної доби, а обраховувати їх було неможливо, враховуючи, що прилади обліку відповідачем не встановлювались. Постановою Київського апеляційного суду від 13.04.2023 року (т. 1 а.с.204-208) ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08.12.2022 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 12.06.2023 року від представника позивача Боката О.В. до суду надійшла заява (т. 1 а.с. 218-220), відповідно до якої просила стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь КП «Київтеплоенерго» суму заборгованості за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води 7 000,00 грн., за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води 1 310,03 грн., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн., судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп., посилаючись на те, що після подання позовної заяви до суду відповідачі частково сплатили заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. 06.10.2023 року від представника позивача Боката О.В. до суду надійшли письмові пояснення (т. 2 а.с. 1-3), згідно з якими в квартирі [ADDRESS] , наявні три особові рахунки та за кожним із них наявна заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. За період ПАТ «Київенерго» до 01.05.2018 року наявна заборгованість станом на 01.10.2023 року: - за особовим рахунком [NUMBER] , що значиться за [PERSON] за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7 000,00 грн., - за особовим рахунком [NUMBER] , що значиться за [PERSON] за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 4 236,90 грн. та заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 15 760,01 грн., - за особовим рахунком, що значиться [NUMBER] , що значиться за [PERSON] за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 4 223,61 грн. та заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7 880,01 грн. За період КП «Київтеплоенерго» з 01.05.2018 року по 01.07.2021 року: - за особовим рахунком [NUMBER] , що значиться за [PERSON] наявна заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1 294,03 грн., - за особовим рахунком [NUMBER] , що значиться за [PERSON] наявна заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6 015,90 грн. та заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2 7304,52 грн., за особовим рахунком, що значиться [NUMBER] , що значиться за [PERSON] за спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 6 124,90 грн. та заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 13 854,26 грн. Ухвалою суду від 02.11.2023 року провадження у справі в частині позовних вимог до [PERSON] закрито. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з`явились, хоча про час, день та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Таким чином, з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». 11.10.2018 року між ПАТ «Київенерго» (далі - Кредитор) та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - Новий Кредитор/Позивач) було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії, позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п. 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Крім того, відповідно до п. 1.3 договору цесії Кредитор відступає, Новий кредитор/Позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші (без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511). Нарахування за спожиті відповідачем послуги здійснювалось на підставі постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , по 1/3 частині на праві власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води врегульовані Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. На виконання вимог Закону, КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до пункту 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на те, що в квартирі [ADDRESS] , наявні три особові рахунки та за кожним із них наявна заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг позивача за вказаною адресою, зокрема, позивачем не надано доказів того, що саме на ім`я відповідачів відкриті особові рахунки, що обліковують заявлену позивачем заборгованість. При цьому, у поданих представником позивача письмових поясненнях зазначено, що особовий рахунок [NUMBER] значиться за [PERSON] за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 року одночасно і за [PERSON] з 01.05.2018 року, особовий рахунок [NUMBER] значиться за [PERSON] за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води до 01.05.2018 року та з 01.05.2018 року. При цьому, суд звертає увагу, що зазначена позивачем в прохальній частині позовної заяви та у поданій 12.06.2023 року заяві сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води не відповідає сумі заборгованості, зазначеної у наданих представником позивача розрахунках заборгованості, що також підтверджує необґрунтованість позовних вимог. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи наведене, оскільки позивач належних і допустимих доказів на підтвердження наявної у відповідачів заборгованості у розмірі за житлово-комунальні послуги, зазначеної у наданих позивачем розрахунках заборгованості, позивач не надав, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed