Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~16.08.2023\~року [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому\~просила суд: стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця і жителя м. Харків, Харківської області аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з моменту звернення до суду та до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову вказувала, що вона проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від громадського шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції від 17 грудня 2015 року. Спільне подружнє життя у них не склалось з причин несумісності характерів, відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на життя. З червня 2017 року вони проживають окремо, син проживає разом зі нею та знаходиться на її матеріальному утриманні, відповідач з червня 2017 року матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. За рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 22 березня 2019 року (справа №645/133/19) з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 гривень щомісяця, до досягнення сином повноліття. На даний час її матеріальний стан змінився, оскільки зросли: витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Посилалась на те, що відповідно до закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 2833 гривні, вона від відповідача допомоги не отримує, їй дуже тяжко утримувати сина. Відповідач аліменти не сплачує в повному обсязі, і на таку суму практично не можливо утримувати сина. Інфляція у державі зростає з кожним місяцем, оплата за комунальні послуги зростає. На теперішній час вони з сином проживають у Польщі. Згідно договору оренди кімнати вона сплачує 1400 злотих на місяць, що еквівалентно за курсом НБУ 11946.9 гривень. Син навчається у репетитора англійської мови. Послуги його коштують 1000 гривень, які вона оплачує кожного місяця. Окрім того, позивач вказала, що сину треба придбати майже кожен день продукти харчування, тільки за 30 серпня 04 вересня 2023 року нею витрачено більше 320 злотих, що еквівалентно 2730.7 гривень по курсу НБУ, який станом на 09 вересня 2023 року складає 8533.5 гривень за 1 злотий. Вказала, що заробітна плата підвищується, а аліменти залишаються на тому ж рівні 1800 гривень, які відповідач не постійно сплачує. На теперішній час відповідач працює приватним підприємцем, має дохід, тому вона вважає за доцільне визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) [PERSON] . Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2023 відкрито спрощене позовне провадження. 24.08.2023 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву сторони відповідача, в якому представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилалась на те, що позивач не надала жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що відповідач не сплачує або сплачує нерегулярно аліменти, встановлені рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.03.2019 р. Також позивач не надала доказів того, що відповідач працює та має заробіток. Так, позов поданий на підставі ст. 192 СК України, всі обґрунтування позову зводяться до того, що позивач не задоволена розміром присуджених аліментів, їй нібито важко утримувати дитину та сплачувати комунальні послуги, а тому вона хоче отримувати аліменти у більшому розмірі. Позивач не надала жодних доказів зміни матеріального становища відповідача, не доказала наявність у нього доходу та/або збільшення розміру його доходу. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2023 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. 11.09.2023 року до суду на виконання вимог вищевказаної ухвали надійшла уточнена позовна заява від представника [PERSON] - адвоката Швеця С.І. У судовому засіданні, приймаючи участь дистанційно в режимі відеоконференції, представник позивача - [PERSON] , позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Посилався на те, що на теперішній час матеріальний стан [PERSON] змінився. Утримувати сина на аліменти, які відповідач нерегулярно сплачує, не виявляється можливим. Окрім того, виникли додаткові витрати. На разі через воєнний стан в Україні позивач із сином проживає у Польщі, витрати на оренду кімнати складають близько 11000 грн. Окрім того, син займається з репетитором з англійської мови, витрати на це складають 1000 грн. в місяць. Представник відповідача - [PERSON] у судовому засіданні просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити за недоведеністю. В обґрунтування заперечень зазначила, що позивачем не надано доказів того, що відповідач не сплачує або сплачує аліменти не у повному обсязі, не доведено зміни матеріального стану та наявність доходу у [PERSON] . Окрім того, зазначила, що судочинство в Україні ведеться державною мовою, тому документи, надані представником позивача на підтвердження витрат позивачки, складені польською мовою, є недопустимими і неналежними. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17 грудня 2015 року Відділом державної РАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2551. Батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 березня 2019 року \~позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 800 гривень, але не\~менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму на\~дитину відповідного\~віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на утримання дитини [PERSON] ,\~ [INFO] , підлягали стягненню починаючи з 11 січня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3\~ст. 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі за №152/100/18. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1\~ст. 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України). Cт. 192\~СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись до суду із позовом [PERSON] просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 березня 2019 року, та стягувати в подальшому аліменти з відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на збільшення витрат на утримання дитини, у зв`язку зі зростанням цін на продукти, комунальні послуги, наявність у відповідача стабільного доходу, на нерегулярну сплату аліментів відповідачем. \~ \~ \~ \~Проте позивачем в межах розгляду даної справи не надано доказів, які б вказувати на те, що її матеріальний стан на теперішній час суттєво погіршився у порівнянні з минулими роками, чи того, що здійснені нею витрати на забезпечення потреб сина у повсякденному житті суттєво впливають на її матеріальний стан. Разом з тим, позивачем також не надані суду докази того, що матеріальний стан відповідача покращився і він здатний сплачувати аліменти у більшому розмірі. Також позивачем не надано доказів того, що відповідач не сплачує або сплачує нерегулярно аліменти на утримання дитини. \~ \~ \~ \~Документи, надані представником позивача на підтвердження її витрат на продукти, оренду кімнати та репетитора, складені польською мовою, є недопустимими, тому не можуть бути прийняті судом, з огляду на наступне. Відповідно до частини першої статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. Частиною першою статті 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова. У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа № 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті\~\~10 Конституції України). Відповідно до частини четвертої статті 9 ЦПК України учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом. З огляду на зазначене, усі документи, що подаються до суду повинні бути викладені державною (українською) мовою. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доводи позивача з приводу необхідності зміни способу стягнення аліментів у зв`язку з тим, що законом кожен рік збільшується прожитковий мінімум в розрахунку на місяць на дитину віком від 6 до 18 років, суд також вважає необґрунтованими, оскільки законодавче збільшення гарантованого мінімального розміру аліментів має застосовуватися в силу положень закону і не є підставою для ухвалення нового судового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17 та від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17. Отже, тривале зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності грошової одиниці (інфляція) саме по собі не потребує звернення отримувача аліментів до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, оскільки законодавством передбачено відповідний механізм індексації (підвищення) розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі. Таким чином, позивач [PERSON] не довела належними та допустимими доказами обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших змін, які відповідно до вимог\~ст. 192 СК України, є підставою для зміни способу стягнення аліментів. За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача належними і допустимими доказами, тому в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача. Згідно п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed