Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати поважною причиною пропуск строку звернення до суду та поновити їй строк звернення до суду з даним позовом, стягнути з відповідача на її користь невиплачену компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5364,58 грн, а також понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що, згідно з п. 9 наказу № 1-к від 02.01.2023 її звільнено з посади сестри медичної терапевтичного кабінету Вигодської амбулаторії загальної практики сімейної медицини з 02.01.2023 з переведенням до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної допомоги» Вигодської селищної ради (далі КНП "ЦПМД" ВСР), п. 5 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Із витягу з наказу № 1-к від 02.01.2023 вбачається невикористання нею відпустки в кількості 11 к.д. за період роботи з 01.11.2018 по 02.01.2023. При звільненні їй не виплачена грошова компенсація за не використані відпустки в кількості 11 к.д. (щорічна основна відпустка). Також грошова компенсація за не використані дні відпустки не була перерахована на рахунок КНП "ЦПМД" ВСР. У КНП «ЦПМД» ВМР їй відмовлено в наданні не використаної частини відпустки за період роботи в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медичної допомоги» Долинської міської ради (далі КНП "ЦПМД" ДМР), повідомивши, що грошова компенсація за не використані дні відпустки не була перерахована на рахунок КНП «ЦПМД» ВСР. Листом КНП «ЦПМД» ВСР від 07.09.2023 № 140/09/23 повідомлено, що КНП «ЦПМД» ВСР з моменту створення по даний час кошти на компенсацію за не використані відпустки з КНП «ЦПМД» ДМР не отримувало. КНП «ЦПМД» ДМР ж відмовило в перерахунку грошової компенсації в КНП «ЦПМД» ВСР. У зв`язку з цим працівниками КНП "ЦПМД" ВСР було подано колективне звернення до КНП «ЦПМД» ДМР з проханням виплати грошову компенсацію безпосередньо працівникам за не використані дні відпустки. Однак КНП «ЦПМД» ДМР листом від 06.09.2023 №5 відмовило у виплаті працівникам грошової компенсації за не використані відпустки, мотивуючи це переведенням працівників. Таким чином, грошова компенсація за не використані дні відпусток їй не виплачена. 07 вересня 2023 року вона письмово звернулась до КНП "ЦПМД" ДМР з проханням письмово повідомити про суми нараховані та виплачені їй при звільненні із зазначенням окремо кожного виду виплати, в тому числі про суми грошової компенсації за всі не використані дні щорічної та додаткової відпустки при звільненні 02.01.2023 з переведенням до КНП «ЦПМД» ВСР, а також виплатити їй грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки. На направлене нею звернення КНП «ЦПМД» ДМР листом від 13.09.2023р № 8 відмовило у виплаті грошової компенсації, мотивуючи це переведенням, та не надало інформації про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні. У зв`язку з цим вона змушена самостійно розрахувати грошову компенсацію за не використану відпустку, виходячи із відображеної у Формі ОК-5 заробітної плати. Визначений сукупний розмір річної заробітної плати за останній рік, за який підприємством подавалися відомості про заробітну плату до органу пенсійного фонду (з січня 2022 по грудень 2022), становить 182 474,71 грн - 5 931=176 543,71 грн. Кількість днів для розрахунку 362 к.д. (ч. 6 ст. 6 Закону України від 15.03.2022 № 2136-ІХ). 176543,7184 грн : 362 = 487,70 гривень. 487,7 грн х 11 дні = 5364,58 гривень. Отже, компенсація за 11 днів не використаної щорічної відпустки становить 5364,58 гривень, які повинні бути стягнуті на її користь. Статтею 233 КЗпП передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Пунктом 1 Прикінцевих положень КЗпП України, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Сo V-2» №1236 від 09.12.2020, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Сo V-2 (далі - СОVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України було встановлено карантин. Про порушення свого права на отримання грошової компенсації вона довідалась в серпні 2023 року при відмові працівникам надати не використану відпустку за період роботи в КНП «ЦПМД» ДМР та відмови відповідача виплати грошову компенсацію. Тому вважає, що встановлений законом тримісячний строк нею не пропущено, оскільки відповідачем не надано письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені їй при звільненні Крім того зазначила, що у зв`язку з військовою агресією московії проти України з 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану". Просить дані обставини врахувати при вирішення питання строків звернення до суду з даним позовом, що дає їй підстави звернутися з клопотанням про їх поновлення. Відповідач подав відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позову. Свою позицію мотивував тим, що, відповідно до наказу «Про звільнення працівників Вигодської, Шевченківської та Вишківської амбулаторії ЗПСМ у зв`язку з переведенням в КНП «ЦПМД» Вигодської селищної ради» № 1-к від 02.01.2023, позивачку було звільнено у зв`язку з переведенням та проведено з нею розрахунок за відпрацьовані години. Даним наказом також було переведено дні не використаної відпустки, які належали позивачці до КНП «ЦПМД» ВСР. Останньою особисто була написана заява на звільнення у зв`язку з переведенням та прохання перенести не використану відпустку за період роботи в КНП «ЦПМД» ДМР до КНП «ЦПМД» ВСР. На підставі заяви позивачки КНП «ЦПМД» ДМР здійснило її звільнення у зв`язку з переведенням та перенесло не використану відпустку за період роботи в КНП «ЦПМД» ДМР до КНП «ЦПМД» ВСР. Гарантійним листом № 92/12/22 від 29 грудня 2022 року КНП «ЦПМД» ВСР звернулось до КНП «ЦПМД» ДМР із проханням здійснити звільнення в порядку переведення працівників Вигодської, Шевченківської та Вишківської амбулаторії ЗПСМ з перенесенням невикористаних днів відпустки до КНП «ЦПМД» ВСР. Тобто, КНП «ЦПМД» ВСР взяло на себе зобов`язання перенести невикористані дні відпустки на своє підприємство. Враховуючи вищенаведене, вважає, що обов`язок виплати компенсацій за невикористану відпустку за період роботи в КНП «ЦПМД» ДМР покладається на КНП «ЦПМД» ВСР. Позивачка подала відповідь на відзив на позов, в якій вказала, що грошова компенсація за невикористані дні відпусток їй не виплачена і відповідач відмовив у перерахунку грошової компенсації в КНП «ЦПМД» ВСР. 07 вересня 2023 року вона письмово звернулась до КНП "ЦПМД "ДМР" з проханням письмово повідомити її про суми, нараховані та виплачені при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати, в тому числі про суми грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, при звільненні 02.01.2023 з переведенням до КНП «ЦПМД» ВСР, а також виплатити їй грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки. Однак КНП «ЦПМД» ДМР відмовило у виплаті грошової компенсації, мотивуючи переведенням, та не надало інформації про суми, нараховані та виплачені при звільненні. У зв`язку з цим, вона змушена самостійно розрахувати грошову компенсацію за невикористану відпустку, виходячи із відображеної у Формі ОК-5 заробітної плати. Щодо суми розрахунку компенсації відповідач не надав жодного заперечення. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Вовк В.В. позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Також заявив про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення з урахуванням позиції його довірительки будуть подані докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу. Представниця відповідача в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала клопотання, в якому просила проводити розгляд справи за їх відсутності та поданий ними відзив на позов підтримала в повному обсязі. Також надала письмові пояснення, в яких вказала, що нарахування відпускних провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців роботи або за менший фактично відпрацьований період, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка, на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановленим законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Кількість днів для розрахунку 362 к.д. 176543,71 грн : 362=487,69 грн. 489,69 грн* 11 днів= 5364,59 грн. Отже, компенсація за 11 днів невикористаної щорічної відпустки становить 5364,59 грн. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 25.09.2023 відкрито провадження у даній справі та постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 12 жовтня 2023 року від відповідача поступив відзив на позов. 24 жовтня 2023 року позивачка подала відповідь на відзив на позовну заяву. 31 жовтня 2023 року від представниці відповідача поступило клопотання про проведення розгляду справи без їх участі, а також письмові пояснення. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як вбачається з наказу № 1-к від 02.01.2023 "Про звільнення працівників Вигодської, Шевченківської та Вишківської амбулаторій ЗПСМ у зв`язку з переведенням в КНП "ЦПМД" Вигодської селищної ради, а саме з п. 9, звільнено [PERSON] , сестру медичну терапевтичного кабінету Вигодської амбулаторії ЗПСМ з 02.01.2023 у зв`язку з переведенням до КНП "Центр первинної медичної допомоги" Вигодської селищної ради п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. У п. 9.1 "Бухгалтерії" вказаного наказу зазначено: головному бухгалтеру [PERSON] доручити бухгалтеру з розрахунку з працівниками [PERSON] провести остаточний розрахунок з [PERSON] ; перевести відпустки, які належать [PERSON] до КНП "ЦПМД" ВСР за заявою [PERSON] в кількості 11 кл.дн. за період роботи 01.11.2018-02.01.2023 (а.с. 7, 25-34). Згідно із гарантійним листом КНП "ЦПМД" ВСР № 92/12/22 від 29.12.2022, КНП "ЦПМД" ВСР звернулося до КНП "ЦПМД" ДМР з проханням здійснити звільнення в порядку переведення працівників Вигодської, Вишківської та Шевченківської амбулаторій загальної практики - сімейної медицини відповідно до Додатку 1 до даного листа з перенесенням невикористаних днів відпустки до КНП "ЦПМД" ВСР в порядку ч. 1 ст. 32 КЗпП України. Звільненя в порядку переведення працівників просили здійснити 02.01.2023, гарантувавши прийняття працівників з 03.01.2023 (а.с. 35). Директор КНП "ЦПМД" ВСР звернувся з відповідним листом до директора КНП "ЦПМД" ДМР, в якому, у зв`язку з переведенням працівників з 02.01.2023 з КНП "ЦПМД" ДМР в КНП "ЦПМД" ВСР, за якими залишилися невикористані відпустки за попередні періоди роботи, просив перерахувати компенсацію за невикористані відпустки на рахунок КНП "ЦПМД" ВСР (а.с. 9). Згідно із відповіддю КНП "ЦПМД" ДМР від 24.01.2023 № 34/01-16/30, адміністрація повідомила, що, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо опимізації трудових відносин" від 01.07.2022, який набрав чинності 19.07.2022, були внесені зміни у низку законодавчих актів, які регулюють трудові відносини, зокрема, була виключена ч. 3 ст. 24 Закону України "Про відпустки", якою визначалося, що в разі переведення працівника на роботу на інше підприємство грошова компенсація за невикористані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке перейшов працівник. У зв`язку з цим, КНП "ЦПМД" ДМР не перераховуватиме компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки на рахунок КНП "ЦПМД" ВСР (а.с. 10). Як вказала позивачка, вона 07.09.2023 звернулася до КНП "ЦПМД" ДМР з проханням письмово повідомити її про суми, нараховані та виплачені при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати, в тому числі про суми грошової компенсації за всі не використані дні щорічної, при звільненні 02.01.2023 з переведенням до КНП «ЦПМД» ВСР, а також виплатити їй грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки в розмірі 11 кл. дн. Виплату здійснити на її рахунок (а.с. 11). Відповіддю № 8 від 13.09.2023 КНП "ЦПМД" ДМР повідомило [PERSON] про те, що обов`язок виплати компенсацій за невикористану відпустку за період роботи в КНП "ЦПМД" ДМР покладається на КНП "ЦПМД" ВСР (а.с. 12). Як ствердив представник позивачки, оскільки на заяву [PERSON] від 07.09.2023 їй не було надано довідки про суми, нараховані та виплачені при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати, в тому числі про суми грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки, при звільненні 02.01.2023 з переведенням до КНП «ЦПМД» ВСР, вони змушені вираховувати суму компенсації з довідки форми ОК-5 (а.с. 13-15). З урахуванням даних з вказаної довідки проведено рохрахунок компенсації за 11 днів невикористаної відпустки, розмір якої становить 5364,58 грн (а.с. 1-5, 36-39). Свої розрахунки навела і сторона відповідача у додаткових письмових поясненнях, згідно з якими компенсація за 11 днів невикористаної щорічної відпустки становить 5364,59 грн (а.с. 50-51). Розбіжність в сумі в 1 копійку зумовлена заокругленнями чисел. Спір між сторонами виник з приводу невиплати компенсації за дні невикористаної відпустки. Оцінка суду: вислухавши представника позивачки, вивчивши письмові заяви сторін, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог та заперечень, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до такого висновку. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно із ч. 1 ст. 83 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Статтею 74 КЗпП України встановлено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Слід зазначити, що, відповідно до п. 2 розділу ІІ «Порядку обчислення середньої заробітної плати», який затверджений постановою КМУ від 08.02.1995 №100, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Відповідно до п. 7 розділу IV цього Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. При цьому, за змістом п. 4 розділу ІІІ цього Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі розрахунку середньої заробітної плати за 12 місяців сума матеріальної допомоги та інших виплат не враховуються. Так, судом встановлено, що позивачку [PERSON] на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України 02.01.2023 було звільнено із посади сестри медичної терапевтичного кабінету Вигодської амбулаторії ЗПСМ, у зв`язку із переведенням до КНП «ЦПМД» ВСР. Аналіз ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 83, ст. 116 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за не використану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Однак у судовому засіданні встановлено та представницею відповідача не заперечено, що в день звільнення та на даний час позивачці [PERSON] не виплачено компенсацію за невикористані 11 календарних днів відпустки за період роботи з 01.11.2018 по 02.01.2023. Стосовно розміру не виплаченої компенсації за не використану відпустку, суд зазначає таке. Так, позивачка [PERSON] була звільнена 02.01.2023, а тому для обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за не використані дні відпустки беруться останні 12 календарних місяців роботи, тобто весь 2022 рік, за який позивачка отримала 182474,71 грн. Від даної суми слід відняти 5931 грн матеріальної допомоги, на наявність якої вказав представник позивачки, оскільки така при обчисленні середньої заробітної плати не враховується. Отже, сумарний заробіток становить 176543,71 грн, який слід поділити на кількість календарних днів, а саме 362 дні, оскільки 01, 07 січня та 08 березня 2022 року були святково неробочими днями. Таким чином, середня заробітна плата для виплати компенсації позивачки становить 487,69 грн. Вказану суму необхідно помножити на число календарних днів відпустки, тобто на 11. Отже, розмір не виплаченої компенсації за невикористану відпустку становить 5364,59 грн. Враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, а до стягнення заявлено суму в розмірі 5364,58 грн, тому саме вказану суму слід стягнути з відповідача на користь позивачки. При цьому суд звертає увагу на те, що порядок розрахунків сторін, як і суми, які взяті у них за основу, збігаються, різниця ж в 1 копійці має місце через неправильне заокруглення отриманих внаслідок арифметичних дій сум. При цьому, суд відхиляє доводи представниці відповідача в частині того, що належні позивачці [PERSON] не використані дні відпустки було переведено до КНП «ЦПМД» ВСР, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022, який набрав чинності 19.07.2022, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про відпустки», якою було передбачено право працівника, за його бажанням, у разі переведення на роботу на інше підприємство можливість перерахування грошової компенсації за не використані ним дні щорічних відпусток на рахунок підприємства, на яке він перейшов, виключено. Позивачку звільнено 02.01.2023, тобто після набрання даним законом чинності, а тому [PERSON] при звільненні мало бути виплачено в тому числі і компенсацію за не використані 11 календарних днів відпустки за період роботи з 01.11.2018 по 02.01.2023. Право перерахування цієї грошової компенсації КНП "ЦПМД" ВСР на момент звільнення позивачки чинним законодавством не було передбачено. Відхиляє суд і доводи представниці відповідача про те, що КНП «ЦПМД» ВСР гарантійним листом від 29.12.2022 взяло на себе зобов`язання перенести не використані дні відпусти, зокрема, і позивачки [PERSON] на своє підприємство, оскільки такий лист не є належним доказом, адже ним жодним чином не підтверджується перебування останньої у трудових відносинах із КНП «ЦПМД» ВСР, в тому числі й у вказаний період. Більше того, з тексту цього гарантійного листа вбачається, що КНП «ЦПМД» ВСР гарантувало лише прийняття звільнених працівників. Отже, в ході судового розгляду, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, які підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 5364,58 грн не виплаченої компенсації за не використану відпустку. При цьому, суд зазначає, що з вказаної суми мають бути відраховані податки та інші обов`язкові платежі, які підлягають утриманню із цієї суми відповідно до законодавства України, що відповідає вимогам ПК України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Щодо клопотання позивачки про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, то суд виходить з вимог ч. 2 ст. 233 КЗпП України, відповідно до якої із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, та зазначає, що оскільки на час звернення до суду із даним позовом [PERSON] не отримувала письмового повідомлення про нараховані та виплачені їй суми, тому строк на звернення до суду нею пропущено не було, а відтак і поновляти його не потрібно. Не пропущений строк звернення до суду і в силу того, що визначений ч. 2 ст. 233 КЗпП України строк був продовжений на строк дії карантину, який закінчився 30.06.2023. Тому навіть з цього часу [PERSON] , звернувшись до суду з позовом 21.09.2023, подала такий в межах тримісячного строку. V. Розподіл судових витрат: беручи до уваги, що, згідно із положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1073,60 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. При вирішенні питання понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує те, що її представником заявлено про намір відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подати докази про розмір понесених судових витрат. Тому при поданні таких у визначений строк, буде призначено судове засідання для вирішення питання понесення позивачко витрат на професійну правничу допомогу. Такої заяви стороною відповідача не зроблено, доказів понесення витрат в цій частині не надано, тому такі вирішенню не підлягають. На підставі викладеного, ст. 43 Конституції України, ст. 3, 47, 74, 83, 116 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки», Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінену Міністрів України від 08.02.1995 № 100 в редакції від 29.04.2022,

Outcome: approved