Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 7 000 грн. щомісячно, починаючи з 10.08.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання дитини, у зв`язку з чим позивач вимушена звертатись до суду з вказаним позовом. Зокрема зазначає, що відповідач з липняя 2022 р. почав надсилати грошові кошти у розмірі 3000 грн. щомісячно як допомогу на утримання сина, але такої суми явно недостатньо. Вказує, що відповідач фізично здоровий, має легковий автомобіль та заробляє на життя роботою в таксі, має стабільний дохід та інших утриманців немає, а відтак просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 7 000 грн. на утримання дитини. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 11.08.2023 позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва Саламон О.Б від 16.08.2023 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач скористався правом подачі відзиву, подавши до суду відзив на позовну заяву, в якому визнав позов частково та просив стягувати з нього аліменти в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу). Зазначає, що систематично бере участь в матеріальному забезпеченні сина, постійно надає кошти та в разі необхідності бере додаткову фінансову участь для придбання одягу та інших речей. Крім того. Вказує, що офіційно ніде не працює, являється інвалідом другої групи і єдиним джерелом офіційного доходу в нього є пенсія по інвалідності. 02.10.2023 позивачем було подано відповідь на відзив, в якому вказує, що відзив на позовну заяву поданий відповідачем не повинен бути врахований судом при винесенні рішення, оскільки з тих документів, які відповідач долучив до відзиву, не зрозуміло, коли він отримав інвалідність та коли йому була призначена пенсія. При цьому звертає увагу, що весь час, коли сторони мешкали в одній квартирі, відповідач на стан здоров`я не скаржився. Позивач вважає, що крім пенсії по інвалідності відповідач має також неофіційний дохід, оскільки має у власності автомобіль, займається перевезенням пасажирів без офіційного працевлаштування. 06.10.2023 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких додатково зазначає, що позовні вимоги визнає частково та просить стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 2 000 грн., а твердження позивача, щодо наявності у відповідача автомобіля не відповідають дійсності, оскільки даний автомобіль належить матері відповідача [PERSON] , яка надавала його відповідачу у користування. 16.10.2023 від позивача надійшла відповідь на заперечення на відзив, в якій остання просить суд не брати до уваги вказані вище заперечення, оскільки вони є неправдивими та спрямованими на ухилення від призначення аліментів в тому розмірі, який нею заявлений. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2010 року. Сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.09.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. [PERSON] є пенсіонером по інвалідності 2 групи загального захворювання довічно, про що свідчить пенсійне посвідчення серії [NUMBER] видане 19 грудня 2018 року. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значенняРозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач періодично надає кошти на утримання сина в розмірі 3 000 грн. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що офіційним доходом відповідача є пенсія по інвалідності, крім того позивачем та відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження матеріального стану відповідача. Доказів того, що за станом здоров`я відповідач не може сплачувати аліменти на утримання дитини, суду не надано. Суд приходить до висновку щодо необґрунтованості позивачем розміру аліментів, які остання просить стягнути з відповідача. Позивачем не наведено підстав стягнення з відповідача аліментів саме в розмірі 7 000 грн. щомісячно, зокрема, не зазначено доказів матеріальної можливості відповідача сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Суду не надано доказів на підтвердження необхідності саме вказаного розміру аліментів для забезпечення належного розвитку та належного рівня життя дитини, виходячи з рівного обов`язку батьків брати участь в її матеріальному утриманні. Відповідачем не надано до суду доказів неможливості сплати аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі, не надано доказів перебування на його утриманні інших дітей, батьків, тощо. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина в розмірі 3 000 грн. щомісячно. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п.9 ч.1 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Outcome: partial