Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

позивач, в особі свого представника, звернувся до суду через систему «Електронний суд» із позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за судовим наказом Франківського районного суду м. Львова від 21.12.2021 року з до 1/6 частини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до її повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що 21.01.2021 року Франківським районним судом Львівської області було винесено судовий наказ про стягнення щомісячно з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї четвертої заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання заяви, з 01 грудня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття. Хоча подружнє\~життя не\~склалось і\~зараз Позивач\~з Відповідачем\~проживають окремо,\~дитина для\~нього \~найцінніше,\~він забезпечує\~її всім\~необхідним,\~надсилає гроші на\~її утримання.\~Тобто Позивач\~виконує свій\~батьківський обов`язок\~та належним чином сплачує аліменти, що підтверджується витягом про відсутність Позивача в Єдиному державному реєстрі боржників. Позивач військовослужбовець, та аліменти на утримання дитини раніше стягувались лише з виплат, які мали постійний характер. Проте, наразі Урядом постановою № 1263 від 11.11.2022 року були внесені зміни, відповідно до яких вищезазначені категорії осіб будуть відтепер сплачувати аліменти також з інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану. Також законодавством встановлений максимальний розмір аліментів, який не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку. З 1 грудня 2022 року максимальний розмір аліментів становить: для дітей віком до 6 років 22 тис. 720 грн; для дітей віком від 6 до 18 років 28 тис. 330 грн. Відповідач отримала за грудень 2022 р. 21882,91 грн. Так, ця сума не перевищує максимальний розмір аліментів, але в кілька разів вища за рекомендований розмір, що не співмірна з потребами дитини. Позивач вважає, що аліменти стягуються не на утримання дитини, а Відповідач розтрачує їх на свої потреби. Відповідач має багато боргів за кредитами в різних фінансових установах, що свідчить про нецільове використання коштів. У той же час, Позивач вважає, що зможе сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). Отож, саме такий розмір аліментів, з врахуванням принципу справедливості та розумності буде доцільним та не буде суперечити чинному законодавству. Ухвалою суду від 18.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено розгляд справи. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не надала. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи повторну\~неявку відповідача\~в судове\~засідання та\~відсутність заперечень\~позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Справа вирішується за наявними матеріалами, згідно з ч.8ст.178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 21.01.2021 року Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини\~ [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину, та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання заяви, з 01 грудня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 227 грн. Позивач [PERSON] проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується листом військової частини [NUMBER] від 17.01.2023 року. З листа військової частини [NUMBER] від 13.01.2023 року №113 вбачається, що відповідно до постанови ВП №64333108 від 02.02.2023 р. Франківського ВДВС м. Львова Західного МРУ МЮ (м. Львів) з заробітної плати позивача стягуються аліменти у розмірі заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Рахунок стягнених аліментів надано за період з січня 2021 року по листопад 2021 року. Відповідно до ч.ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Крім того,стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3ст.181СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з постановою Верховного Суду від 29 січня 2021 року по справі № 303/369/20, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах\~учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ч.3\~ст.12 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В частині 2статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, у розумінні ст.81\~ЦПК України та ст.192\~СК України мається на увазі необхідність саме позивачу доводити обставини змін у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Суд звертає увагу, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі. Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру присуджених аліментів, позивач, як на підставу такого зменшення покликається на обставини зміни його матеріального стану, а саме те, що він має високий дохід, з якого стягується великий розмір аліментів, який перевищує реальні потреби неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Окрім цього, позивач вказує, що аліменти стягуються не на утримання дитини, а відповідачка розтрачує їх на свої потреби, оскільки має багато боргів у фінансових установах, проте на підтвердження даних обставин жодних належних та достатніх доказів матеріали справи не містять. Разом з тим, визначений судовим наказом розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] відповідає вимогам сімейного законодавства, а саме положенням ст.ст.182,183 СК України, а його зменшення у зв`язку з тим, що у позивача покращився матеріальний стан, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне майнове забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати на утримання доньки, а також такі витрати не позбавлять позивача матеріального забезпечення. Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] , відтак суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів слід відмовити. У зв`язку з тим, що у задоволені позовних вимог відмовлено судові витрати залишаться за позивачем.

Outcome: dismissed