Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У позовній заяві керівник Ковельської окружної прокуратури просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача в користь Відділу освіти, культури молоді та спорту Рівненської сільської ради 76310,60 гривень шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Любомльського районного суду від 24.12.2021 задоволено позовну заяву [PERSON] до Рівненської сільської ради, сільського голови Рівненської сільської ради Фініковського Ю.М., Комунального закладу "Центр культури, дозвілля, спорту та туризму" Рівненської сільської ради про визнання протиправним і скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 33 193,40 грн. Постановою Волинського апеляційного суду від 12.05.2022 рішення Любомльського районного суду від 24.12.2021 залишено без змін. Рішенням суду в частині поновлення [PERSON] на посаді стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць ухвалено допустити до негайного виконання. На виконання рішення суду розпорядженням Рівненського сільського голови Фініковського Ю.М. від 27.06.2022 № 30-к скасовано розпорядження № 7-к від 19.01.2022, № 46-к від 09.08.2021 та поновлено [PERSON] на посаді директора КЗ "Центр КДСТ" з 10.08.2021. Таким чином фактично рішення суду від 24.12.2021 в частині поновлення [PERSON] на посаді директора КЗ "Центр КДСТ" виконано не було, хоча така вимога була звернута до негайного виконання. Поряд з цим [PERSON] поновлено на посаді і останній приступив до своїх робочих обовязків лише 27.06.2022. Такі обставини дають підстави для висновку, що [PERSON] в період з 25.12.2021 по 26.06.2022 був позбавлений можливості працювати за вини роботодавця. На виконання рішення Любомльського районного суду Волинської області від 24.12.2021 у справі № 163/2243/21 Відділом освіти, культури, молоді та спорту Рівненської сільської ради 13.07.2022 зараховано заробітну плату за час вимушеного прогулу [PERSON] в сумі 33193,40 грн. Поряд з цим на виконання рішення Любомльського районного суду Волинської області від 26.12.2022 у справі №163/1697/22 Відділом освіти, культури, молоді та спорту Рівненської сільської ради 12.04.2023 зараховано заробітну плату за час вимушеного прогулу [PERSON] в сумі 43117,20 грн. Таким чином загальна сума перерахованих коштів становить 76310,60 грн., що підлягає стягненню з [PERSON] у порядку зворотної вимоги (регресу) на користь Відділу освіти, культури, молоді та спорту Рівненської сільської ради. Стислий виклад позиції відповідача. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали з примірником позову відповідач в порядку ч. 6 ст. 130 ЦПК України отримав 29 вересня 2023 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 27 липня 2023 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року № 958, відповідач відзиву на позов не подав. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла 12 липня 2023 року. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 27 липня 2023 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Розпорядженням Рівненського сільського голови Фініковського Ю.В. від 09 серпня 2021 року № 46-к припинено (розірвано) контракт з директором КЗ "Центр КДСТ" від 26 червня 2019 року та звільнено 09 серпня 2021 року [PERSON] з посади директора КЗ "Центр КДСТ" відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 24.12.2021 у справі №163/2243/21 визнано незаконним та скасовано розпорядження Рівненського сільського голови Фініковського Ю.М. від 09 серпня 2021 року № 46-к "Про звільнення та припинення контракту з директором КЗ "Центр культури, дозвілля, спорту та туризму" [PERSON] " та поновлено [PERSON] на посаді директора Комунального закладу "Центр культури, дозвілля, спорту та туризму" Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області з 10 серпня 2021 року. Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 24.12.2021 у справі №163/1697/22 стягнуто з Комунального закладу "Центр культури, дозвілля, спорту та туризму" Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 25 грудня 2021 року по 26 червня 2022 року в розмірі 43\~117 (сорок три тисячі сто сімнадцять) гривень 20 копійок. Розпорядженням сільського голови від 27.06.2022 поновлено [PERSON] на посаді директора комунального закладу «Центр культури, дозвілля, спорту та туризму» з 10.08.2021. А Відділу освіти, культури, молоді та спорту Рівненської сільської ради як правонаступнику комунального закладу «Центр культури, дозвілля, спорту та туризму» забезпечено виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу [PERSON] за період з 10.08.2021 по 24.12.2021 в розмірі 33193.40 грн. Рішенням Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області № 7/187 від 06.05.2021 реорганізовано комунальний заклад «Центр культури, дозвілля, спорту та туризму» Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області шляхом приєднання до відділу освіти Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області. Копією Наказу Відділу освіти, культури, молоді та спорту Рівненської сільської ради № 43 від 10.04.2023, копією розрахунку за квітень 2022 року та зведеної відомості сум для зарахування на картрахунки та платіжними інструкціями № 180 від 12.04.2023, №181 від 12.04.2023, №182 від 12.04.2023, №183 від 12.04.2023, №74 від 13.07.2022, № 75 від 13.07.2022,№ 76 від 13.07.2022 №77 від 13.07.2022 стверджуються сплата [PERSON] сум визначених у рішеннях Любомльського районного суду Волинської області у справах № 163/1697/22, №163/2243/21. Відомостей про відшкодування відповідачем матеріальних збитків матеріали справи не містять та відповідачем надано не було. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Згідно з ч.ч. 4, 5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, є доведеним встановлений судом факт, що звільнення [PERSON] з посади директора КЗ "Центр культури, дозвілля, спорту туризму" Рівненської сільської ради, яке здійснено на підставі розпорядження сільського голови Фініковського Ю.М. було з порушенням вимог трудового законодавства та те, що [PERSON] в період з 25.12.2021 по 26.06.2022 позбавлений можливості працювати за вини роботодавця, оскільки обставини встановлені рішеннями суду, які набрали законної сили. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу (пункт 8 частини 1 статті 134 КЗпП України). Статтею 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільнені або переведені працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі, і з цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресної вимоги. Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 11 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 КЗпП України та нової редакції статті 237КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] , будучи особою, яка винесла розпорядження про звільнення [PERSON] , тому на нього як на посадову особу, яка винна в незаконному звільненні працівника, покладається обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну установі. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу є підставними, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, що регулює питання матеріальної відповідальності керівника підприємства, установи, організації за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації. Відповідно до частини 4 статті 136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. Згідно з частиною другою статті 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. На час подання позову до суду, Рівненська сільська рада заходів щодо стягнення завданої шкоди з [PERSON] не вживала, і не повідомила прокурора про те, що буде самостійно вживати заходів щодо звернення до суду з відповідним позовом, що свідчить про їх бездіяльність. Отже, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач [PERSON] , як службова особа, згідно із п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України несе повну матеріальну відповідальність, тому з нього підлягає до стягнення у порядку зворотної вимоги (регресу) матеріальна шкода у розмірі 76310,60 грн, завдана виплатою [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги про відшкодування відповідачем понесених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн.

Outcome: approved