Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить суд встановити факт смерті громадянки України, [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Донецьк, Донецька область, місце реєстрації: [ADDRESS] , яка померла [INFO] в Донецькій області, м. Донецьк, причина смерті: загальне недокрів`я, протикаючі колото-різані поранення грудної клітини з ушкодженнями серця та легень. Встановлення факту смерті необхідне для отримання в органах державної реєстрації свідоцтва про смерть. А отримати свідоцтво у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не виявляється за можливе, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, а тому неможливо отримати документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Крім того, заявниця вказала, що відсутність свідоцтва про смерть її невістки перешкоджає зверненню до Святошинського відділу держаної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві для отримання свідоцтва про народження її онука [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 15.06.2017 року по справі №237/2332/17 встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO] , народила дитину хлопчика. Однак, [PERSON] у зв`язку із тим, що перебувала на тимчасово окупованій території України, не змогла отримати рішення суду та не звернулась до РАЦС для отримання свідоцтва про народження сина встановленого законодавством України зразка. Чоловік померлої (батько дитини) - [PERSON] , [INFO] (син заявниці), станом на теперішній час знаходиться на тимчасово окупованій території України у м. Донецьк, що унеможливлює звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті дружини та отримання свідоцтва про народження дитини. Інших близьких родичів у померлої немає. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року відкрито провадження у справі. Заявниця у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зважаючи на положення ч. 2 ст. 317 ЦПК України, відповідно до яких справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні матеріали справи, зробив наступні висновки. Ч. 1 ст. 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого органами окупаційної влади, [PERSON] 10.11.2015 року уклав шлюб із [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що встановлено із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , який видано нелегітимним органом на тимчасово-окупованій території України (а.с. 12). Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 15 червня 2017 року у справі №237/2332/17 (провадження №2-о/237/286/17) встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецьк, [INFO] у м. Донецьк, Донецька область, Україна, народила дитину - хлопчика. Пологи за рахунком перші (а.с. 16-17). Дані докази суд вважає достатніми для встановлення родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] на тимчасово-окупованій території України у м. Донецьк, Донецька область, Україна, на підтвердження чого заявниця надала суду копії документів, виданих нелегітимними органами влади на тимчасово-окупованій території України, зокрема: - свідоцтво про смерть серії [NUMBER] з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Донецьк (а.с. 15); - довідку про причину смерті (до форми №106/у №7715), з якої вбачається, що причиною смерті [PERSON] є загальне гостре недокрів`я; протикаючі колото-різані поранення грудної клітини з ушкодженнями серця та легень (а.с. 14). Відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків. Положення ч. 1 ст. 317 ЦПК України встановлюють, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Крім того, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey», «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia», де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Суд зауважує, що визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309 встановлено, що до тимчасово окупованої Російською федерацією території України відноситься, зокрема, вся територія Донецького району із 07.04.2014 року. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я або судово-медичною установою документ встановленої форми, що підтверджує факт смерті. За відсутності такого документа, що підтверджує факт смерті, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Пунктом 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року встановлено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного, встановлених у судовому засіданні обставин справи суд дійшов висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті громадянки України, [PERSON] , [INFO] , місце народження: м. Донецьк, Донецька область, місце реєстрації: [ADDRESS] , яка померла [INFO] в Донецькій області, м. Донецьк, причина смерті: загальне недокрів`я, протикаючі колото-різані поранення грудної клітини з ушкодженнями серця та легень. На підставі викладеного,

Outcome: approved