Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути із [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати ним аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , за період із 20 жовтня 2018 року по 31 грудня 2022 року в розмірі 176732 грн. 80 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн. В обґрунтування позову зазначала, що з 04 листопада 2011 року вона та [PERSON] перебували у шлюбі, Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . 01 грудня 2014 року рішенням суду у справі №\~361/8304/14-ц шлюб між ними розірвано. 26 червня 2018 року рішенням суду у справі №\~361/6921/15-ц із відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на дочку [PERSON] в розмірі частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. 28 січня 2016 року на виконання цього рішення судом був виданий виконавчий лист, який пред`явлений нею для примусового виконання. Відповідач [PERSON] тривалий час матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, рішення суду щодо сплати аліментів на дочку він не виконує. У зв`язку із ухиленням відповідача від виконання обов`язку щодо утримання дитини, [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на дочку за період з 20 жовтня 2018 року по 01 січня 2023 року в загальному розмірі 176732 грн. 80 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, здійсненим Броварським відділом державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) (далі Відділ ДВС). Відповідно до здійсненого нею розрахунку, сума неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем за вказаний вище період аліментів на дочку складає 1288376 грн. 15 коп. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, представник позивача адвокат Хуторненко І.М. у судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа Відділ ДВС у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, його неявка в судове засідання розгляду справи не перешкоджає. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, роз`яснивши сторонам наслідки визнання відповідачем позову, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 04 листопада 2011 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2014 року у справі №\~361/8304/14-ц шлюб між сторонами було розірвано. 26 червня 2018 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, ухваленим у справі №\~361/6921/15-ц, із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на їхню дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист з примусового виконання рішення суду від 22 грудня 2015 року №\~361/6921/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на їхню дочку [PERSON] перебуває на виконанні у Відділі ДВС, про що свідчать постанова про відкриття виконавчого провадження №\~62241011 від 02 серпня 2020 року. Із розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого державним виконавцем Відділу ДВС віл 24 січня 2023 року №\~2448 у даному виконавчому провадженні №\~62241011, вбачається, що станом на 01 січня 2023 року відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , у загальному розмірі 176732 грн. 80 коп. За змістом ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується із обов`язком батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За змістом абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №\~572/1762/15-ц зазначила, що у ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованістю по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Із здійсненого позивачем [PERSON] розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину вбачається, що загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на малолітню дочку сторін [PERSON] , [INFO] , за період із 20 жовтня 2018 року по 31 грудня 2022 року становить 1288376 грн. 15 коп. Позивачем [PERSON] заявлено вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь на підставі ст. 196 СК України неустойки (пені) за прострочення сплати ним аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , за період із 20 жовтня 2018 року по 31 грудня 2022 року в загальному розмірі 176732 грн. 80 коп., що не перевищує 100 відсотків суми заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 січня 2023 року у вказаному розмірі 176732 грн. 80 коп. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] у суді позов визнав у повному обсязі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дочку [PERSON] в загальному розмірі 176732 грн. 80 коп. ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. У ч. 1 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. За змістом ч. ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України порядок розподілу судових витрат між сторонами, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)\~у разі задоволення позову на відповідача; 2)\~у разі відмови в позові на позивача; 3)\~у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн., позивач [PERSON] надала суду договір про надання правничої (правової) допомоги №\~25/01-23, укладений 25 січня 2023 року між нею та адвокатом Хуторненком І.М., акт-розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 06 лютого 2023 року та акт від 06 лютого 2023 року прийому-передачі наданих послуг. Із квитанції №\~0.0.2838813670.1 від 30 січня 2023 року видно, що позивач [PERSON] сплатила адвокату Хуторненку І.М. за укладеним договором про надання правової (правової) допомоги №\~25/01-23 від 25 січня 2023 року у цій справі грошові кошти в розмірі 10000 грн. Враховуючи викладене вище, надані позивачем [PERSON] докази на підтвердження понесених судових витрат на правничу професійну допомогу адвоката в розмірі 10000 грн., суд вважає, що на користь позивача [PERSON] із відповідача [PERSON] підлягають стягненню вказані судові витрати в розмірі 10000 грн. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів від сплати судового збору звільняються. За змістом ч. 6 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу до суду позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відповідач [PERSON] позов визнав до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що з відповідача [PERSON] у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків визначеної законом ставки судового збору в сумі 883 грн. 67 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved