Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

У серпні 2023 року Акціонерне товариства «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулося до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.06.2021 року [PERSON] , з метою отримання банківських послуг, звернувся до АТ «А-Банк» та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 27.06.2021 року. Таким чином, 27.06.2021 року між АТ «А-Банк» та [PERSON] був укладений договір, відповідно до умов якого останньому був відкритий поточний рахунок та наданий кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та сплатою відсотків за його користуванням у розмірі 40,8% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином умови укладеного договору не виконував, своєчасно та у повному обсязі кредит не погашав, у зв`язку із чим заборгованість за договором станом на 24.07.2023 рік становить 86\~236,94 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у сумі 51477.36 гривень та заборгованості по відсотках 34759,58 гривень. За таких обставин просив суд стягнути з відповідача на користь банку 86\~236,94 гривень заборгованості за Договором б/н від 27.06.2021 року та 2684,00 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Просив справу розглядати за його відсутності, про що вказав у самому позові. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просив розглянути справу за його відсутності з урахуванням поданих письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог. У письмових поясненнях представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що відповідно до поданої заяви від 27.06.2021 року умов про сплату відсотків за користування кредитним коштами між сторонами не було визначено та сторонами не погоджувалося. За таких обставин банком неправомірно та безпідставно нараховувалися та стягувалися відсотки за користування кредитними коштами. До того ж оскільки банк просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором споживчого кредиту достроково, він мав дотриматися вимог ч.10 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», а саме направити [PERSON] письмову вимогу про дострокове погашення відповідної заборгованості. Оскільки такі вимоги Банком до [PERSON] не пред`являлися, відповідно у останнього не виник обов`язок достроково повернути кредит. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.06.2021 року [PERSON] підписав Анкету-заяву проприєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Положеннями Анкети-заяви визначено, що він погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг при наданні банківських послуг в АТ «А-Банк», що вказана заява, разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, становлять Договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору [PERSON] в АТ «А-Банк» було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку № [NUMBER] строком дії до червня 2028 року і № [NUMBER] строком дії до жовтня 2027 рік. Також на вказаний рахунок банком був вставний кредитний ліміт у сумі 22\~000,00 гривень. 24.07.2021 року розмір кредитного ліміту був збільшений до 50\~000,00 гривень, а 25.04.2023 року таку ліміт був встановлений у розмірі 51\~500,00 гривень. Згідно представленого банком розрахунку заборгованість [PERSON] за договором б/н від 27.06.2021 року станом на 24.07.2023 рік становить 86\~236,94 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у сумі 51477.36 гривень та заборгованості по відсотках 34759,58 гривень. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2\~ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Як передбачено ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені\~Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування»\~(далі - Закон №1734-VIII). За змістом ч. 2\~ст. 9 Закону №1734-VIII\~до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього\~Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, АТ «А-Банк» надав суду: Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 27.06.2021 року, Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «зелена»; довідку про видачі карток, довідку про встановлення кредитного ліміту, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», Тарифи по кратці «Зелена». Разом з цим суд зазначає, що Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 27.06.2021 року не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів, неустойки. Позивачем наданий витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», а також Тарифи по картці «Зелена» які визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, розмір кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. Однак, вказані документи не підписані [PERSON] , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. При цьому долучені Умови та правила надання банківських послуг в АТ «А-Банк» та Тарифи не містять зазначення дати, на яку вони були чинні. Таким чином, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в Анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, підстави та порядок нарахування процентів, неустойки надані банком Умови та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вказані документи достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1\~ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~має враховуватися судами при застосуванні норм права. Посилання банку на те, що 27.06.2021 року [PERSON] була обізнана та погодився на відповідні умови і тарифи обслуговування кредитної картки, що підтверджується підписанням ним паспорту кредитування, суд вважає безпідставними, оскільки підписання паспорту кредитування свідчить лише про надання банком клієнту інформації про різні можливі умови кредитування та не є доказом погодження між сторонами конкретних умов укладеного договору кредиту. Із представленого банком розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 24.07.2023 рік заборгованість відповідача за договором б/н від 27.06.2021 року становить 86\~236,94 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту у сумі 51477.36 гривень та заборгованості по відсотках 34759,58 гривень. При цьому із представленої банком виписки по рахунку відповідача встановлено, що до складу заборгованості по тілу кредиту за весь період користування відповідним рахунком, банком нараховувалися та списувалися відсотки за користування кредитними коштами та штрафи у загальній сумі 31\~997,58 гривень. Зважаючи на недоведеність правомірності нарахування відсотків за користування кредитними коштами та штрафів такі суми не можуть включатися до загальної суми заборгованості яка підлягає стягненню. З огляду на вищевказані обставини (безпідставність нарахування відсотків за користування кредитними коштами) сплачена відповідачем сума таких відсотків повинна бути зарахована в якості погашення заборгованості за тілом кредиту. Таким чином суд приходить до висновку, що поданий позивачем позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 27.06.2021 року у сумі 54239,36 гривень, із розрахунку: 205\~220,14 гривень (загальна сума витрат по рахунку за період) + 1611,17 гривень (баланс на початок періоду) 120\~594,37 гривень (загальна сума зарахувань за період ) 31\~997,58 гривень (нараховані та списані відсотки). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 1688,12 грн. із розрахунку: 54239,36 грн. * 2684,00 грн./ 86\~236,94 грн.

Outcome: partial