Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання батьківства. В обґрунтування позову зазначив, що у [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , про що Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (міста Івано-Франківська) вчинено актовий запис № 2080 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13 листопада 2020 року. Батьком [PERSON] зазначено [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] перебувала з останнім у шлюбі, який згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2019 року було розірвано. Тобто, актовий запис вчинено відповідно до ч. 2 ст. 122, ст 133 Сімейного Кодексу України. Однак, [PERSON] не є батьком [PERSON] , оскільки його батьком є позивач. Про те, що у нього є син позивач дізнався близько 10-ти місяців назад, коли випадково зустрів [PERSON] разом з сином в місті Івано-Франківську. Хлопчик візуально дуже схожий на нього, що відразу насторожило позивача. Поговоривши з [PERSON] , йому стало відомо, що це його син. Після цієї зустрічі вони почали більше спілкуватися, між ними налагодились відносини і уже 04 липня 2023 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб. Відповідно, він як біологічний батько, [PERSON] , бажає в повній мірі взяти на себе обов`язки батька: турбуватися, піклуватися про нього, крім того, бажає визнати батьківство та внести відповідні зміни до існуючого актового запису про народження дитини № 2080. Враховуючи наведене просить суд визнати [PERSON] батьком [PERSON] . Внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2080 від 13.11.2020 року, складеного Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-3ахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківська), зазначивши в графі «батько» - [PERSON] . 29.09.2023 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що між ним та [PERSON] у 2015 році був зареєстрований шлюб. У шлюбі в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюбне життя не склалося, вони не змогли створити міцної сім`ї, фактично кожен жив своїм життям. Шлюб носив формальний характер, оскільки вони не проживали разом та не вели спільного господарства. В 2019 році [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання їхнього шлюбу. Як наслідок, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2019 року по справі №344/17016/19 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, малолітню дочку залишено проживати з матір`ю. 03 жовтня 2020 року, уже після їхнього офіційного розлучення [PERSON] народила хлопчика. Проте, він впевнений, що не являється його біологічним батьком, оскільки в період з 2019 по кінець 2020 року перебував за межами України, відповідно у нього з [PERSON] не було жодних інтимних відносин, наслідком яких могло б бути зачаття та народження дитини. Запис про його батьківство у свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] від 13 листопада 2020 року вчинений органом державної реєстрації актів цивільного стану, а саме Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківська) на підставі ч.2 ст. 122 СК України, тобто у зв`язку із тим, що дитина народжена до спливу десяти місяців після припинення їхнього шлюбу, а відповідно, остання, вважається такою, що походить від подружжя. Виходячи з вищенаведеного, він не заперечує щодо задоволення позову [PERSON] про визнання ним батьківства над [PERSON] , [INFO] , та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. 02.10.2023 року позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить окрім визначених в позовній заяві вимог, також просить суд змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » та по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, просить суд розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, та просила його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.12.2019 року розірвано (а.с.10-12).\~ Рішення суду набрало законної сили 20.01.2020 року (а.с.13). [INFO] народився [PERSON] , про що Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) складено відповідний актовий запис за № 2080 від 13.11.2020 року, батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 13.11.2020 року (а.с.14). 04.07.2023 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 04.07.2023 року (а.с.15). Згідно результату молекулярно-генетичного дослідження від 23.10.2023 року яким встановлювалась родинна спорідненість [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , встановлено, що результати тесту ДНК показали, що батьківство не виключено. (У передбачуваних батька і сина 25 спільних алелів.) Виходячи з результатів дослідження, отриманих в аналізі нижчезгаданих STR-локусів, імовірність батьківства становить 99.99999%. З імовірністю 99.99999% вищезгаданий батько є біологічним батьком дитини (а.с.53). Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] , [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , доведено. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Як встановлено судом, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.12.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення суду набрало законної сили 20.01.2020 року. В той же час, через дев`ять місяців після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , а саме [INFO] народився [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.122 СК України, батьком дитини записано [PERSON] . Згідно вимог ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Як убачається із абз. 2 ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини в справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства. Враховуючи результати молекулярно-генетичного дослідження від 23.10.2023 року (а.с.52-53), яким встановлено вірогідність батьківства позивача щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , на 99,9999%, визнання позову відповідачами, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. За правилами дост. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Частиною 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Враховуючи наведене, слід внести зміни до актового запису про народження № 2080 складеного 13.11.2020 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), зазначивши батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] » та по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ».

Outcome: approved