Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

26.06.2023 до Ленінського районного суду м. Полтави від представника позивача - адвоката Левченка В.В. в інтересах [PERSON] , надійшов зазначений позов. В обґрунтовування позовних вимог про розірвання договору про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017, представник позивача посилається на те, що 06.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про уступку майнових прав на квартиру [ADDRESS] , що належали [PERSON] за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП/М16а-40 від 01.03.2016, укладеним між забудовником - ТОВ «Будівельна компанія Промпостач» та [PERSON] . Згідно з умовами вказаного договору уступки майнових прав на квартиру від 06.07.2017, відповідач прийняла на себе зобов`язання не пізніше 06.07.2017 здійснити оплату позивачу за передачу прав та обов`язків щодо набуття майнових прав на квартиру, шляхом безготівкового переказу грошових коштів у розмірі 280000,00 грн. 06.07.2017 відповідач подала позивачу заяву щодо відстрочення виконання грошового зобов`язання зі сплати вартості майнових прав на квартиру до 31.12.2019. 07.07.2017 позивачем відстрочено позивачу виконання грошового зобов`язання у сумі 280000,00 грн. до 31.12.2019. 25.12.2019 відповідачем подано позивачу заяву про відстрочення виконання грошового зобов`язання зі сплати майнових прав на квартиру до 31.12.2022. 27.12.2019 позивачем відстрочено відповідачу виконання грошового зобов`язання у сумі 280000,00 грн. до 31.12.2022. З урахуванням домовленостей сторін про відстрочення виконання зобов`язання, відповідач була зобов`язана перерахувати позивачці грошові кошти у розмірі 280000,00 грн. до 31.12.2022, проте свій обов`язок щодо сплати не здійснила. Відповідачем було зареєстровано право власності на квартиру. З посиланням на положення статей 525, 526, 610, 611, 612, 629, 651 ЦК України, представник позивача зазначає, що у зв`язку із порушенням відповідачкою умов Договору від 06.07.2017, яке полягає у несплаті вартості майнових прав на квартиру у розмірі 280000,00 грн., позивач в повній мірі позбавляється того, на що розраховувала при укладенні договору. Відповідачем спричинені позивачу збитки в указаній сумі. На думку представника позивача відповідачем допущено істотне порушення Договору про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017. Відповідач неодноразово висловлювала своє бажання розірвати договір про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017. Зокрема у своєму листі від 20.04.2023 зазначено, що [PERSON] визнає заборгованість, проте відповідних коштів для погашення заборгованості не має. Окрім цього зазначено, що [PERSON] не заперечує проти розірвання договору про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017 та повернення [PERSON] квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього відповідачем повернуті позивачу оригінали документів, що стали підставою для реєстрації права власності відповідача на квартиру. В обґрунтування позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності відповідача [PERSON] на квартиру, представник позивача зазначає, що 25.09.2017 відповідачем було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності на квартиру був договір про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017. З посиланням на положенням абз.3 ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч.1 ст. 19, ч.8 ст. 30 ЦПК України, представник позивача зазначає, що позовна вимога про скасування державної реєстрації на квартиру є похідною від спору щодо розірвання Договору про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017. Також зазначає, що позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення відповідачу претензій про сплату заборгованості та розірвання договору уступки майнових прав на квартиру, які були визнані відповідачем. Враховуючи викладене, представник позивача просив розірвати Договір про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру, об`єкт житлової нерухомості загальною площею 39,6 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1360667153101; номер запису про право власності: 22498002, а також стягнути з відповідача судові витрати. Після отримання відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідача [PERSON] , 18.07.2023 судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання у справі. 07.08.2023 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву від імені відповідача [PERSON] , без зазначення дати його складення та без документу, що підтверджує надіслання відзиву іншим учасникам справи, який вказаний у додатках до даного відзиву, про що складено відповідний акт від 07.08.2023 (а.с. 94-97). Ухвалою суду від 09.08.2023 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. 01.09.2023 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву від імені відповідача [PERSON] від 30.08.2023, у якому остання зазначає, що з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та правовими підставами позову відповідач погоджується, визнає усі позовні вимоги та вважає, що вони підлягають задоволенню повністю, просить розглядати справу за відсутності відповідача та/або представника відповідача. Позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , представник третьої особи - ТОВ «Будівельна компанія Промпостач» та приватний нотаріус Гофман Е.Л. в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. 11.10.2023 на електронну адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] , у якій вона просить розглядати справу без її участі, за участю її представника - адвоката Болдирєва В.Є., позов визнала. Приватний нотаріус Гофман Е.Л. 22.08.2023 надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу без її участі. 19.10.2023 від керівника третьої особи - ТОВ «Будівельна компанія Промпостач» до суду надійшли письмові пояснення, у яких останній просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача адвокат Левченко В.В. позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Додатково пояснив, що договір підлягає розірванню у судовому порядку, оскільки на даний час відповідач не має можливості виконати свій обов`язок за договором про уступку майнових прав, при цьому скасування державної реєстрації права власності відповідача на квартиру можливо лише за рішенням суду. Представник відповідача - адвокат Болдирєв В.Є. у судовому засіданні пояснив, що відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі. Просив суд задовольнити позов. Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного. Судом встановлено, що 01.03.2016 між ТОВ «Будівельна компанія Промпостач» (продавець) та громадянкою України [PERSON] (покупець) укладений Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП/М16а-40 (далі - Договір МП/М16а-40) (а.с. 44-48). Відповідно до пункту 1.1 Договору МП/М16а-40, за цим договором та у відповідності до пункту 1 статті 6 та статті 646 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру [ADDRESS] (далі - Об`єкт будівництва) та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 1.3 Договору МП/М16а-40 визначено, що предметом цього Договору є майнові права на Квартиру, які після набуття покупцем їх у власність реалізуються шляхом набуття права власності (володіння, користування та розпорядження) на Квартиру після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію та оформлення покупцем відповідних правовстановлюючих документів (державної реєстрації права власності). Згідно з пунктом 1.4 Договору МП/М16а-40, майнові права на Квартиру за цим Договором передаються від продавця покупцю шляхом підписання Акту прийому-передачі Квартири (як сукупності майнових прав), який є невід`ємною частиною цього договору. Акт прийому-передачі підписується сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом Об`єкта будівництва, у строк, визначений продавцем у п. 2.4 цього договору, та за умови повної оплати покупцем ціни майнових прав на квартиру. Квартира (як сукупність майнових прав) переходить від продавця до покупця після підписання акту прийому-передачі. Згідно з пунктом 2.4 Договору МП/М16а-40, орієнтовний строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію - ІІ квартал 2017 року. Ціна майнових прав на квартиру, відповідно до п.3.1 Договору МП/М16а-40, становить 280000,00 грн. Відповідно до пункту 3.2 Договору МП/М16а-40, платежі в рахунок сплати ціни майнових прав на квартиру мають бути здійснені покупцем в порядку та строки, встановлені графіком платежів. При цьому, за пунктом 3.4 договору сторони погодили, що у будь-якому випадку ціна майнових прав на квартиру має бути внесена покупцем у розмірі 100%, не пізніше дати підписання Акту прийому-передачі. Згідно з умовами пунктів 5.2.4, 5.2.5 Договору МП/М16а-40, продавець зобов`язується підписати Акт прийому-передачі після повного виконання покупцем зобов`язань щодо сплати ціни майнових прав на квартиру протягом 90 днів від дати прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом Об`єкта будівництва. Сприяти одержанню покупцем правовстановлюючих документів на квартиру, оформлених та зареєстрованих відповідно до вимог чинного законодавства України, шляхом надання покупцю консультацій та роз`яснень. Після повного перерахування покупцем коштів, передбачених цим Договором, надати йому Довідку про виконання покупцем зобов`язань по оплаті ціни майнових прав на квартиру у повному обсязі. За пунктом 5.3.2 Договору МП/М16а-40 покупець зобов`язується протягом строку дії цього договору відчужувати придбані за цим договором майнові права на квартиру виключно за умови попередньої письмової згоди продавця на таке відчуження та після здійснення повної оплати ціни майнових прав на квартиру, зазначеної в п.3.1 цього договору. Додатком № 1 до Договору МП/М16а-40 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 01.03.2016 визначений графік платежів за договором (а.с. 48). 06.07.2017 між уповноваженою особою ТОВ «Будівельна компанія Промпостач», в особі директора Чудана Г.П. (надалі - Забудовник), громадянкою України [PERSON] (надалі - Сторона 1) та громадянкою України [PERSON] (надалі - Сторона 2), на підставі п.5.3.2. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП/М16а-40 від 01.03.2016, укладений договір про уступку майнових прав (а.с.15-16). Відповідно до пунктів 1.1.- 1.3 вказаного договору, Сторона 1 за згодою Забудовника, передає, а Сторона 2 приймає права та обов`язки щодо набуття майнових прав на житлову нерухомість: квартиру [ADDRESS] , що належить Стороні 1 за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП/М16а-40 від 01.03.2016, укладеним між Забудовником та Стороною 1. На день укладення цього договору Сторона 1 сплатила вартість майнових прав на квартиру Забудовнику у розмірі 280 000,00 грн. Підписанням цього договору Забудовник надає Стороні 1 свою згоду на передачу Стороні 2 прав та обов`язків щодо отримання майнових прав на квартиру по Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП/М16а-40 від 01.03.2016. Згідно з пунктом 2.1. Договору про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017, за передачу прав та обов`язків щодо набуття майнових прав на квартиру Сторона 2 сплачує Стороні 1 шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Сторони 1, не пізніше 06.07.2017, грошові кошти у розмірі 280000,00 грн. За пунктом 3.1 Договору про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017, передбачений обов`язок Забудовника після настання умов, визначених у п. 1.1 цього договору, належним чином та в повному обсязі виконувати свої зобов`язання, які передбачені Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП/М16а-40 від 01.03.2016 по відношенню до Сторони 1. Пунктом 3.3.1 вказаного договору передбачений обов`язок Сторони 1 передати Стороні 2 оригінал Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП/М16а-40 від 01.03.2016 в момент підписання цього договору. Відповідно до пунктів 3.4.1, .4.2 Договору про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017, Сторона 2 (відповідачка) прийняла на себе обов`язок своєчасно та у повному обсязі на умовах цього договору сплатити грошові кошти Стороні 1 (позивачці), згідно з п.2.1 цього договору та належним чином, своєчасно і в повному обсязі виконувати перед Забудовником зобов`язання Сторони 1, які передбачені Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП/М16а-40 від 01.03.2016. Пунктом 3.5.1 Договору про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017, передбачене право Сторони 2 (відповідача) після настання умов, визначених пунктом 1.1. цього договору, набути у власність все, що мала набути Сторона 1 у відповідності до Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП/М16а-40 від 01.03.2016, за умови повного, належного та своєчасного виконання зобов`язань за ним. Згідно з умовами пункту 4.1 Договору про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017, до Сторони 2 переходять за цим договором права та обов`язки Сторони 1 у зобов`язанні обсязі і на умовах Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП/М16а-40 від 01.03.2016, що існували на момент переходу цих прав та обов`язків. З пунктом 5.1 Договору про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017, Сторона 2 з підписанням цього Договору підтверджує, що ознайомлена з умовами Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП/М16а-40 від 01.03.2016, який отримано від Сторони 1 та цілком з ними згодна. Відповідно до пункту 7.3 вказаного договору, уступка прав та переведення обов`язків за цим Договором не тягне за собою ніяких змін умов Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП/М16а-40 від 01.03.2016. 30.05.2017 за замовленням ТОВ «Будівельна компанія Промпостач» ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» був виготовлений технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] (а.с. 51-54). 19.09.2017 між уповноваженою особою ТОВ «Будівельна компанія Промпостач» та громадянкою України [PERSON] був підписаний Акт приймання-передачі квартири [ADDRESS] (а.с. 49). Відповідно до довідки ТОВ «Будівельна компанія Промпостач» № 16а-40 від 19.09.2017, підтверджене право покупця [PERSON] на отримання у власність закріпленої за нею квартири від Продавця. Станом на 19.09.2017 покупцем повністю оплачено закріплену за ним квартиру (а.с. 50). Згідно з витягом з переліку покупців, за якими закріплені квартири у багатоповерховому житловому будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення за адресою: [ADDRESS] станом на 19.09.2017, затвердженим ТОВ «Будівельна компанія Промпостач» 19.09.2017, квартира [ADDRESS] закріплена за покупцем [PERSON] (а.с. 50). Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2017, індексний номер витягу 98309374, право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстроване на праві приватної власності за [PERSON] [INFO] . Підставою виникнення права власності зазначені: договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП-М16а-40 від 01.03.2016, укладений між уповноваженою особою ТОВ «Будівельна компанія Промпостач» та [PERSON] ; договір про уступку майнових прав від 06.07.2017, укладений між уповноваженою особою ТОВ «Будівельна компанія Промпостач», [PERSON] та [PERSON] ; акт приймання-передачі від 19.09.2017 між уповноваженою особою ТОВ «Будівельна компанія Промпостач» та [PERSON] ; довідка про виконання зобов`язань № 16а-40 від 19.09.2017, видана ТОВ «Будівельна компанія Промпостач»; витяг з переліку покупців від 19.07.2017; технічний паспорт від 30.05.2017, виданий ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» (а.с. 17-18). 06.07.2017 відповідач [PERSON] звернулась до позивача [PERSON] із заявою, у якій просила відстрочити виконання грошового зобов`язання зі сплати вартості майнових прав на квартиру [ADDRESS] до 31.12.2019 (а.с. 55). Згідно з листом-відповіддю на заяву від 06.07.2017 позивач [PERSON] повідомила відповідача [PERSON] про відстрочення виконання грошового зобов`язання у сумі 280000,00 грн. до 31.12.2019 (а.с. 56). 25.12.2019 відповідач [PERSON] звернулась до позивача [PERSON] із заявою, у якій просила відстрочити виконання грошового зобов`язання зі сплати вартості майнових прав на квартиру [ADDRESS] до 31.12.2022 (а.с. 57). Згідно з листом-відповіддю на заяву від 27.12.2022 позивач [PERSON] повідомила відповідача [PERSON] про відстрочення виконання грошового зобов`язання у сумі 280000,00 грн. до 31.12.2022 (а.с. 58). 01.02.2023 позивач звернулась до відповідача з письмовою претензією № 1, у якій просила протягом 10 днів з моменту отримання претензії перерахувати на поточний рахунок позивача заборгованість у сумі 280000,00 грн. (а.с. 59-60). 07.03.2023, у відповідь на претензію № 1 від 01.02.2023 відповідач повідомила позивача про відсутність грошових коштів для погашення заборгованості (а.с. 61). 04.04.2023 позивач звернулась до відповідача з письмовою претензією № 2, у якій просила протягом трьох днів перерахувати на поточний рахунок позивача заборгованість у сумі 280000,00 грн. (а.с. 62-63). 20.04.2023, у відповідь на претензію № 2 від 04.04.2023 відповідач повідомила позивача про відсутність грошових коштів для погашення заборгованості та зазначила, що не заперечує проти розірвання договору про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017 та повернення позивачу квартири [ADDRESS] . На підтвердження наміру розірвати договір про уступку майнових прав та повернення квартири відповідач зазначила про повернення позивачці оригіналів переліку документів (а.с. 64). Відповідно до відповіді Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради від 05.07.2023 № 01-12-05.1-11/5597 (на запит суду в порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України), за наявними обліками Реєстру територіальної громади м. Полтава підтверджені відомості щодо реєстрації [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 76). Аналізуючи зміст Договору про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017, суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із частиною першою статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до частини другої статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. У цій справі судом встановлено, що за договором про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017, позивач [PERSON] , за згодою Забудовника - ТОВ «Будівельна компанія Промпостач», передала відповідачу [PERSON] належні позивачці за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП/М16а-40 від 01.03.2016 майнові права, а відповідач [PERSON] їх прийняла та зобов`язалась здійснити оплату позивачці в розмірі 280000,00 грн., що дорівнює вартості цих майнових прав. Договір про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017 містить всі ознаки договору купівлі-продажу майнових прав. Отже до цього договору повинні застосовуватись положення законодавства щодо такого виду договорів. Відповідно до частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За змістом частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У цій справі представник позивача обґрунтовував юридичні (правові) підстави позову, посилаючись на те, що відповідач за договором уступки майнових прав на квартиру від 06.07.2017 отримала майнові права, належні позивачу за Договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру № МП/М16а-40 від 01.03.2016, та зареєструвала за собою право власності на квартиру [ADDRESS] , але оплату за договором позивачу не здійснила. Тож, за твердженням представника позивача, застосуванню підлягають положення ст. 651 ЦК України. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 серпня 2021 року у справі № 363/3686/18 (провадження № 61-3946св21). Розірвання договору належить до загальних способів захисту прав сторін договору. У свою чергу, глава 54 ЦК України містить спеціальне регулювання відносин щодо купівлі-продажу, зокрема і щодо способів захисту прав продавця, порушених покупцем. Відповідно до частини четвертої статті 692 ЦК України, якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Таким чином, лише у випадку, коли покупець відмовився і прийняти, і оплатити товар, продавець може за своїм вибором або вимагати виконання договору з боку покупця, або відмовитися від договору. Друга можливість надана продавцю, виходячи з того, що якщо покупець не виконав жодного свого обов`язку, не сплатив ціни товару та відмовився його прийняти (наприклад, надіслав продавцю заяву про відмову прийняти товар, безпідставно не прийняв запропоноване продавцем виконання зобов`язання з його боку, безпідставно повернув надісланий товар тощо), то така поведінка свідчить про втрату інтересу покупця до виконання договору. Продавець своєю чергою також може втратити інтерес до договору, при цьому він володіє товаром і має можливість розпорядитися ним, зокрема продати його іншій особі, аби отримати покупну ціну. Тобто продавець теж вправі відмовитися від договору купівлі-продажу, тобто розірвати його шляхом вчинення одностороннього правочину чи вимагати виконання договору з боку покупця за умови, якщо покупець втратив інтерес до договору, не прийнявши та не оплативши товар. У таких випадках позовна вимога продавця про розірвання договору в судовому порядку задоволенню не підлягає, оскільки розірвання договору пов`язується законом із вчиненням одностороннього правочину, а не із судовим рішенням. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. У постанові від 02 червня 2021 року у справі № 636/5261/18 (провадження № 61-5308св20) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що такий спосіб захисту, як розірвання договору купівлі-продажу, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар, і покупця, який прийняв товар, не є ефективним, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовляти саме з цих підстав. Зазначений висновок Верховного Суду ґрунтується на правовому висновку Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми статті 692 ЦК України, викладеному у постанові від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18 (провадження № 12-145гс19) про те, що «…покупці отримали товар, але, як стверджує позивачка, не здійснили оплати. За таких умов підлягає застосуванню частина третьої статті 692 ЦК України, відповідно до якої у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Наведений припис не передбачає можливості продавця за своїм вибором вдатися до іншого способу захисту, зокрема не передбачає можливості розірвання договору в судовому порядку. Якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів від покупця, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів. Натомість такий спосіб захисту, як розірвання договору, що вже частково виконаний з боку продавця, який передав товар покупцю, і який прийняв товар, не відповідає суті порушення договору, що полягає в несплаті грошових коштів.». Згідно з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626цс18), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Заявивши вимогу про розірвання договору уступки майнових прав на квартиру від 06.07.2017, який за своєю природою є договором купівлі-продажу та який частково виконаний , позивач обрав неналежний спосіб захисту права, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити. Із зазначених підстав суд не приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання суперечить закону. Щодо вимоги про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на квартиру, суд зазначає таке. За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України). Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. При цьому, на підставі пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Як встановлено судом, майнові права, придбані відповідачем за договором про уступку майнових прав від 06.07.2017 після введення об`єкту будівництва в експлуатацію, трансформувались у права на нерухоме майно, які були зареєстровані у відповідному державному реєстрі. При цьому реєстрація права власності на нерухоме майно здійснювалась на підставі переліку документів, лише одним з яких був договір про уступку майнових прав на квартиру від 06.07.2017. Тож розірвання вказаного договору, навіть у судовому порядку, не є підставою для припинення права власності позивача на новостворений об`єкт нерухомого майна. Вимоги про визнання, зміну чи припинення речового права позивачем не заявлені. Враховуючи викладене, а також те, що вимоги про скасування державної реєстрації є похідними від вимог про розірвання Договору про уступку майнових права на квартиру від 06.07.2017, суд відмовляє у задоволенні вимог про скасування державної реєстрації права власності. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2147,20 грн. суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed