Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог КП послалось на те, що 22.06.2020 року по вул. Фонтанська дорога, буд № 149/13 в м.Одесі [PERSON] , керуючи трамваєм Т-3, б/н [NUMBER] в порушенні ПДР допустила зіткнення з автомобілем марки «МАZDA», номерний знак [NUMBER] . Автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2020 року у справі № 947/20474/20 відповідач визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП відповідач знаходилась у трудових відносинах із позивачем, керування трамваєм здійснювалось за підставі посадової інструкції від 17.06.2020 року та наказу КП «ОМЕТ» №4к від 19.01.2001 року. За рішенням суду позивач відшкодував заподіяну працівником шкоду потерпілій особі, сплатив виконавчий збір, мінімальні витрати виконавчого провадження (ВП №65349213) на загальну суму 85 923,64 грн. (платіжне доручення №1619). Оскільки відповідач за законом не несе повної матеріальної відповідальності, позивач просив в порядку ст.132 КЗпП України стягнути з відповідача кошти в розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше середнього місячного заробітку, що становить 17 640,97 грн. Окрім задоволення позовних вимог позивач просив присудити на свою користь витрати на оплату судового збору в розмірі 2\~684 грн. Позивач в процесі розгляду справи позов підтримав, надавши відповідну заяву. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористалась. Дослідивши обставини справи та наявні докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав : Судом встановлено, що 22.06.2020 року по вул. Фонтанська дорога, 149/13 в м.Одесі [PERSON] , керуючи трамваєм Т-3, б/н [NUMBER] в порушенні ПДР допустила зіткнення з автомобілем марки «МАZDA», номерний знак [NUMBER] . Автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 10.08.2020 року у справі № 947/20474/20 відповідач визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП сторони перебували у трудових відносинах. Керування трамваєм здійснювалось за підставі посадової інструкції від 17.06.2020 року та наказу КП «ОМЕТ» №4к від 19.01.2001 року. За рішенням\~Київського районного\~суду м.\~Одеси від\~18.03.2021\~року по\~справі №\~947/36574/20\~ \~ позивач відшкодував заподіяну працівником шкоду потерпілій особі, сплатив виконавчий збір, мінімальні витрати виконавчого провадження (ВП №65349213) на загальну суму 85 923,64 грн. (платіжне доручення №1619). На підставі ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. За шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Випадок повної матеріальної відповідальності, визначений статтею 134 КЗпП по справі відсутній. За статтею 22 ЦК України збитками можуть бути втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 4 Постанов Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.92 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» , № 12 від 11.12.2015 року «Про узагальнення практики застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю» під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти грошові виплати, викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків; виплати на користь інших суб`єктів у порядку відшкодування шкоди, у випадку, коли організація відповідає за шкоду, заподіяну діями її працівників. При матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 року № 100 «Порядку обчислення середньої заробітної плати (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1995 року № 348», а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, або за фактично відпрацьований час, якщо працівник пропрацював менше двох місяців, а в разі коли працівник останні місяці перед вирішенням справи не працював або справа вирішується після його звільнення виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на даному підприємстві (в установі, організації). Середній заробіток відповідача підтверджується довідкою позивача № 189 від 26.04.2023 року. На час вирішення спору судом майнова шкода відповідачем в досудовому порядку не відшкодована. Вище встановлене судом відповідачем не спростовано. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов є доведеним позивачем, а спосіб захисту порушеного права є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права позивача, характеру його порушення та спричиненим цими діяннями наслідкам, реально відновлює суб`єктивне право, яке порушене, відповідає цілям судочинства, не суперечить принципу верховенства права. Судовий збір (платіжне дорученням №4503 від 26.04.2023 року) підлягає присудженню на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved