Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

01.08.2023 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за\~нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] право власності на 1/4 частку земельної ділянки площею 0,0691 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110600000:01:025:0131. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , за життя вона залишила заповіт від 05.02.2019 року на користь позивача, однак не вся спадщина охоплена заповітом, тому вона цю спадщину прийняла, як спадкоємець за законом першої черги, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, шляхом постійного проживання зі спадкодавцем, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, однак письмовою відповіддю приватного нотаріусу їй було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом та законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки неможливо встановити розмір частки та об`єм спадкового майна щодо спадкової земельної ділянки. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву, якою позовні вимоги підтримали та наполягають на їх задоволенні, просять справу розглянути за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги визнає у повному обсязі не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - земельна ділянка площею 0,0691 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110600000:01:025:0131, на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 255104687 від 30.04.2021 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.11.2021 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 05.02.2019 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 347, [PERSON] заповіла належну їй на праві власності частку житлового будинку з надвірними спорудами під [ADDRESS] , що входить до квартири [ADDRESS] , і все майно, яке в ній знаходитиметься - [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68686403 від 03.03.2022 року, наданої приватним нотаріусом Єфіменко М.Д., заповіт [PERSON] від 05.02.2019 року, зареєстрований за № 347 не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, особи, які мають право на обов`язкову частку відсутні. Згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії НСМ 805361, посвідченого 27.06.2023 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., [PERSON] прийняла у спадщину 3/8 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі за № 1810. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Оскільки не вся спадщина була охоплена заповітом від 05.02.2019 року, спадкування земельної ділянки площею 0,0691 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5110600000:01:025:0131, повинно здійснюватися за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02.04.1975 року Ізмаїльським відділом РАЦС та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 20.01.2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.01.1970 року міськбюро РАЦС м. Ізмаїла; - чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджено заявою [PERSON] від 03.03.2022 року. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом та законом, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину, що підтверджено заявою від 03.03.2022 року (спадкова справа № 26/2022). Відповідач [PERSON] у встановлений законом строк до нотаріальної контори не звертався та постійно за однією адресою зі спадкодавцем не проживав, тобто вважається таким, який фактично спадщину не прийняв. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. № 358/02-14 від 28.06.2023 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом та законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки неможливо встановити розмір частки та об`єм спадкового майна щодо спадкової земельної ділянки. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved