Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування, призначення піклувальника та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Михайлівка Апостолівського району Дніпропетровської області, актовий запис про народження №12 від 23.06.2006 року, який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] ; встановити над неповнолітнім [PERSON] піклування та призначити [PERSON] піклувальником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття на користь піклувальника [PERSON] , починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду. В обґрунтування позову посилається на те, що вона зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , разом з нею проживає її онук - [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , а їй - дочкою. Відповідно до рішення Апостолівського райсуду Дніпропетровської області від 21.12.2016 року шлюб з батьком її онука [PERSON] вона розірвала. Окрім цього, батько [PERSON] , який записаний в свідоцтві про народження онука, відповідно до рішення Апостолівського райсуду Дніпропетровської області (справа №171/1994/16-ц) від 21.12.2016 року позбавлений батьківських прав відносно свого сина [PERSON] , [INFO] . Рішення суду набрало законної сили 19.01.2017 року. Відповідно до свідоцтва про зміну імені Серії [NUMBER] від 27.11.2020 року, [PERSON] змінила прізвище на дошлюбне [PERSON] . Онук проживає з нею з дня свого народження, тобто з [INFO] , його мати [PERSON] весь цей час проживала окремо та влаштовувала своє особисте життя, з серпня 2016 року покинула сина та проживає окремо, за весь цей час не спілкується з дитиною, не бере участі у вихованні дитини, взагалі не піклується про свого сина, не цікавиться його здоров`ям, морально та матеріально не підтримує дитину, тобто ухиляється від обов`язку по вихованню свого сина, не проявляє турботи до нього. Неодноразові бесіди з відповідачкою про те, що вона, як мати, повинна брати участь у вихованні дитини, піклуватись про свого сина, цікавитись його здоров`ям, морально та матеріально його підтримувати, позитивного результату не дали. Онук перебуває на її утриманні, участь у вихованні дитини та матеріальному забезпечені приймає тільки вона. На теперішній час онук забезпечений всім необхідним, умови проживання та утримання відповідають всім нормам. Внаслідок систематичного невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків виникла необхідність захисту інтересів неповнолітньої дитини шляхом позбавлення батьківських прав його матері - [PERSON] , встановлення опіки та стягнення аліментів. В судовому засіданні позивач та представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явились, надали заяву, в якій просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, в разі неявки відповідача не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. Разом з тим, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. Повноважний представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину іі дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний тa моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, такий перелік має виключний характер. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку в особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікую і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналіз всіх поданих позивачем письмових доказів свідчить про те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , батьками є: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с.12). Згідно рішення Апостолівського райсуду Дніпропетровської області від 21.12.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.17). Згідно копії свідоцтва про зміну імені Серії [NUMBER] від 03.10.2017 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.15). Згідно Витягу з реєстру Апостолівської територіальної громади від 25.01.2023 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Згідно характеристики Апостолівського ліцею №1 Апостолівської міської ради Криворізького району Дніпропетровської області [PERSON] в закладі освіти навчається з 7-го класу, через особливості характеру навчається нижче своїх розумових здібностей, хоча навчається з інтересом, індивідуальні завдання виконує відповідально, своєчасно. До однокласників та вчителів ставиться доброзичливо, тому користується авторитетом. Рідні не байдужі до проблем підлітка, цікавляться шкільними справами [PERSON] , позитивно впливають і підтримують (а.с.18). Згідно Акту обстеження умов проживання від 20.02.2023 року за адресою: [ADDRESS] для виховання та розвитку дитини створені такі умови: у дитини окрема кімната, де є все необхідне для навчання та дозвілля, забезпечений речами, шкільним приладдям. За цією адресою зареєстровані і проживають: [PERSON] та [PERSON] [PERSON] може бути призначеною опікуном над онуком [PERSON] (а.с.19). Згідно довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 15.02.2023 року за адресою - [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (дата реєстрації 16.04.2018р.) та [PERSON] ( [INFO] ) (а.с.20). Згідно довідки про доходи №9778 9579 8779 1716 сума пенсії [PERSON] за період з 01.09.2022р. по 28.02.2022р. складає 13195,83 грн. (а.с.21). Згідно висновку про стан здоров`я фізичний і розумовий розвиток дитини КНП «Апостолівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 02.03.2023 року, [PERSON] фізичний розвиток середній (а.с.28). Згідно висновку про стан здоров`я заявника КНП «Апостолівський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 02.03.2023 року, [PERSON] здорова, на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває (а.с.29). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 10.10.2017 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №99897271 від 10.10.2017 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою - [ADDRESS] (а.с.30-32). Згідно довідки-характеристики виконкому Апостолівської міської ради, [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягувалась, скарг на її адресу не надходило (а.с.33). Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно висновку служби у справах дітей при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради, органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , служба вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , та призначити піклувальником [PERSON] над онуком [PERSON] (а.с.67). На підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконує покладених на неї ст. 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо піклування про здоров`я свого неповнолітнього сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того відповідачкою не забезпечується необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, що є підставою для позбавлення її батьківських прав і за наведених обставин таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищім інтересам дитини. Щодо встановлення піклування над дитиною суд виходить з наступного. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Положеннями ст. 58-59 ЦК України передбачено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Як зазначено у частині 4 ст. 63 ЦК України піклувальник призначається переважно з осіб, яку перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки піклувальника. Служба у справах дітей при виконавчому комітеті Апостолівської міської ради вважає доцільним призначити піклувальником [PERSON] над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] . З огляду на зазначене, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи наданий суду висновок, і те, що будь-які передбачені законом перешкоди у призначенні бабусі дитини її піклувальником відсутні, та дитина фактично тривалий час проживає з бабусею, яка здатна виконувати обов`язки піклувальника, суд вважає, що [PERSON] слід призначити піклувальником над неповнолітнім онуком. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991р. №789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд, згідно вимог ст. 182 СК України, виходить з того, що відповідачка є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення ним повноліття. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини, з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.04.2023 року до його повноліття. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, судовий збір за позовними вимогами про позбавлення батьківських прав у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а судовий збір за позовними вимогами щодо стягнення аліментів у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача до доходу держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved