Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив надати дозвіл [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] оформити документи для тимчасового виїзду за межі України малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без згоди батька [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Надати дозвіл неповнолітнім [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на багаторазові тимчасові виїзди за межі України у супроводі матері [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] або уповноважених нею осіб, без згоди батька [PERSON] , [INFO] , до країн Європейського Союзу: Австрійської Республіки, Республіки Болгарії, Республіки Бельгії, Республіки Франції, Республіки Фінляндії, Швеції, Словенії, Словаччини, Естонії, Нідерландів Республіки Польщі, Італії, Ірландії, Данії, Греції, Латвії, Литви, Чехії, Федеративної Республіки Німеччини, Румунії, Республіки Угорщини, Республіки Хорватії, Кіпру а також Республіки Молдова, Великої Британії, Арабської Республіки Єгипет, Туреччини, Чорногорії, Канади, Сполучених Штатів Америки у будь - який період до досягнення ними шістнадцяти років. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 13.09.2008 року по 25.12.2014 року [PERSON] перебувала у шлюбі з гр. [PERSON] . Від цього шлюбу у сторін є двоє синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Внаслідок різних поглядів на життя та інших складних життєвих обставин шлюб розпався. При розірванні шлюбу діти залишилися проживати з позивачкою. [PERSON] бажає мати можливість виїжджати за кордон з синами, і по можливості виїжджає, однак не може цього робити постійно, у зв`язку з тим, що колишній чоловік, відповідач по справі, не має такої можливості, при необхідності давати згоду на виїзд дітей за межі України, оскільки сам перебуває за кордоном і має труднощі з тим, щоб навідатись до консульства України для виготовлення такої згоди. Вказані труднощі шкодять інтересам дітей та не сприяють їх всебічному та гармонійному розвитку. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте від нього надійшла заява, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, та просить справу розглядати у його відсутність. Представник третьої особи: Служба у справах дітей Христинівської міської ради в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в судовому засіданні надані докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в цивільному шлюбу. Від цих шлюбних відносин сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтва про народження. Позивачка має намір забезпечити повноцінний розвиток дітям в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, для підвищення рівня світогляду дітей, покращення стану їх здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дітей в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. В судовому засіданні знайшло підтвердження те, що відповідач немає можливості постійного надання права на виїзд, так як знаходиться за кордоном. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Частина 2 ст. 150 СК України передбачає обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 17, 31 визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров`я. Відповідно до ст. 17 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають важливу роль засобів масової інформації і забезпечують, щоб дитина мала доступ до інформації і матеріалів із різних національних і міжнародних джерел, особливо до таких інформації і матеріалів, які спрямовані на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини. Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Відповідно до ст. 31 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом , поважають і заохочують право дитини на всебічну участь у культурному і творчому житті та сприяють наданню їй відповідних і рівних можливостей для культурної і творчої діяльності, дозвілля і відпочинку. Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Необхідно зазначити, що у відповідності до Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідач а на виготовлення нею проїзного документу та виїхати з дітьми за кордон держави Україна, а також, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітніх дітей за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виготовлення документів та дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька. На підставі викладеного,

Outcome: approved