Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.02.2022 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з якої слідує, що [PERSON] 21.12.2021 року о 18.30 год. керуючи автомобілем «Mercedes Benz», р.н. [NUMBER] , здійснив виїзд на смугу зустрічного руху і допустив зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz», р.н. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримала механічні ушкодження. \~ \~ \~ \~Вказує, що у січні 2022 року звернулася до відповідача з вимогою відшкодувати збитки і останній написав відповідну розписку, проте її умови не виконав. \~ \~ \~ \~Згідно вказаної розписки, відповідач зобов`язався відремонтувати автомобіль протягом трьох місяців, а у разі невиконання ремонту повернути грошові кошти в розмірі 25000 доларів США. Зазначає, що на даний час відповідач автомобіль не відремонтував, кошти не повернув. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням майна у розмірі 914250,00 грн., 100000,00 грн. моральної шкоди та витрати на оплату послуг адвоката. До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подав. А тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] 31.12.2021 року в м. Луцьк по вул. Карпенка-Карого, керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz», р.н. [NUMBER] , не був уважним за кермом, не вибрав безпечну смугу для руху, внаслідок чого допустив виїзд на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Mersedes-Benz», р.н. [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.03.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців (а.с. 4). Відповідно до вимог ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно розписки, написаної [PERSON] від 10.01.2022 року, останній зобов`язався відремонтувати автомобіль «Mersedes-Benz», р.н. [NUMBER] , який належить [PERSON] протягом трьох місяців, а у разі невиконання ремонту автомобіля протягом трьох місяців з дати зазначеної у розписці, зобов`язався повернути [PERSON] 25000 доларів США (а.с. 5). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ч. 3 ст.\~22\~ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. З матеріалів справи вбачається, що сторони погодили розмір збитків у розмірі 25000 доларів США, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 20). Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП у розмірі 914250,00 грн., що еквівалентно 25000 доларів США на день подання позову до суду. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~1188\~ЦК України\~шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що внаслідок пошкодження належного позивачу транспортного засобу, остання зазнала певних моральних страждань, які виразилися у переживаннях, порушенні звичайного устрою життя та незручності через неможливість користування автомобілем, прикладенні додаткових зусиль для відновлення свого транспортного засобу. А тому, дотримуючись засад розумності і справедливості, зважаючи на спричинення завданих моральних страждань, що проявилися в докладанні позивачем значних зусиль для відновлення свого стану, а також транспортного засобу та життєвих зв`язків внаслідок пошкодження майна, то суд приходить до висновку про можливість стягнення у відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення витрат за надання правничої допомоги, то суд приходить до висновку. що вони не підлягають до задоволення з наступних підстав. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з оплатою поштових послуг відправлення. При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивачем надано лише ордер (а.с. 7). Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати адвокату коштів, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, визначеного чинним законодавством. Відповідно до частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 9142.50 грн. судового збору.

Outcome: partial