Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом мотивуючи тим, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у 2011 році. 17 вересня 2016 року подружжя за спільні кошти придбало автомобіль Skoda Octavia, д.н. [NUMBER] , при цьому титульним власником зазначено дружину [PERSON] . На сьогодні шлюб розірвано рішенняv суду від 29 жовтня 2019 року, а тому є підстави для поділу майна, яке набули в шлюбі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник у відзиві на позов, позов не визнавали, однак в судовому засіданні позов визнали та не заперечували щодо поділу майна, оскільки воно дійсно є спільним майном подружжя. Одночасно відповідачем було заявлено, що транспортний засіб перебуває в користуванні позивача, вона ним не користується і не має такого наміру, а тому вона хотіла би отримати компенсацію вартості своєї частки. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача та відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] .. Так, судом встановлено, що 27 серпня 2011 року [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] ) уклали шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом. 17 вересня 2016 року [PERSON] придбала автомобіль Skoda Octavia, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] . 29 жовтня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Як встановлено матеріалами справи, позивач та відповідач в зареєстровану шлюбі перебували з 2011 року, право власності на транспортний засіб виникло у 2016 році, а тому є спільним сумісним майном подружжя. Сторони не заперечують факту спільного придбання автомобілю. Згідно ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. В судовому засіданні сторони не заперечували щодо поділу майна рівними частками, тобто кожен має право на частку спільного майна, в даному випадку право власності на транспортний засіб. При цьому, судом роз`яснено відповідачу та позивачу, що користування спільним майно повинно відбуватись за домовленістю між ними, а у разі якщо такої домовленості не буде досягнуто, вони зможуть вирішити це питання в судовому порядку. Також, відповідачу, судом було роз`яснено, що позов розглядається в межах заявлених позивачем вимог, із зустрічним позовом відповідач не зверталась, а тому питання щодо отримання компенсації за частку у майні судом в рамках цієї цивільної справи не вирішується. З урахуванням вищевикладеного та встановлених обставини справи, позов [PERSON] щодо поділу майна подружжя шляхом визнання за ним права власності на частку автомобілю, що є їх спільним майном є обґрунтованим та таким, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають розподілу між сторонами наступним чином, а саме підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 50 % сплаченого позивачем судового збору та половина від вартості експертизи.

Outcome: approved