Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

У липні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович про повернення безпідставно набутих коштів, в якій позивач просив суд: стягнути з ТОВ «УМ Факторинг» на користь позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 1710,99 грн., стягнуті з неї в рамка виконавчого провадження [NUMBER] та судовий збір 1073,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачкою та відповідачем було укладено кредитний договір №3207548. 06.07.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною було вчинено виконавчий напис №1785 у зв`язку із боргом за кредитним договором №3207548 на загальну суму боргу 33 400 грн. 30.07.2021, приватний виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. на підставі виконавчого напису №1785, виданого 06.07.2021 року, було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. В рамках виконавчого провадження [NUMBER] з позивача було стягнуто 1710,99 грн. грн.. на користь ТОВ «УМ Факторинг» з урахуванням 171,10 грн. - основної винагороди виконавця та витрати виконавчого провадження у розмірі 482,00 грн. Позивачу у позовній заяві вказано, що 16.12.2021 Личаківським районним судом м. Львова у справі № 463/9285/21 було винесено рішення, за яким позов задовольнили і визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №1785, вчинений 06 липня 2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» заборгованості за кредитним договором № 3207548 на загальну суму боргу 33 400 грн. У позовній заяві зазначено, що позивач звернулась до приватного виконавця із заявою про повернення стягнутих коштів в ході виконавчого провадження та 24.02.2023 отримала відповідь, що станом на день надання відповіді на адвокатський запит на депозитному рахунку приватного виконавця по виконавчому провадженні [NUMBER] відсутні залишок кошті, а у межах цього виконавчого провадження було стягнуто та переховано кошти стягувачу в сумі 1710,99 грн. Позивачем позовна заява мотивована, що після рішення №463/9285/21 Личаківського районного суду м. Львова та визнання виконавчого напису №1785 від 06.07.2021 таким, що не підлягає виконанню, відпала підстава, на якій з неї було стягненню грошові кошти в розмірі 1710,99 грн., а тому позивач вважає, що наявні правові підстави для задоволенню позову. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом та позивач посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України просить суд позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.06.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.06.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про продовження строку для подання відзиву у якому представник відповідача просить відмовити в задоволені позовних вимог позивача. У відзиві зазначено, що відповідачем не заперечується, що відповідач звернувся 06.07.2021 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонови О.М. для вчинення виконавчого напису №1785, щодо заборгованості за кредитним договором №3207548 на загальну суму боргу 33 400 грн. 30.07.2021 року приватним виконавцем Львівської області Меленчуком В.І відкрито виконавче провадження № [NUMBER], у межах виконавчого провадження було стягнуто 1710,99 грн. на користь ТОВ «УМ Факториинг» з урахуванням 171,10 грн. основної винагороди виконавця та витрат виконавчого провадження у розмірі 482,00 грн. В подальшому виконавчий напис визнано таким, що не підлягає до виконання. Позивач звернулась до приватного виконавця із заявою, про повернення коштів стягнутих в межах виконавчого провадження й отримала відповідь, що на депозитарному рахунку по виконавчому провадженні № [NUMBER], відсутній залишок коштів, та в межах виконавчого провадження було стягнуто кошти у сумі: 1710,99 грн. на користь ТОВ «УМ Факториинг» з урахуванням 171,10 грн. основної винагороди виконавця та витрат виконавчого провадження у розмірі 482, 00 грн. У позовній заяві вказано, що відповідач не отримував, так як кошти у сумі 1710,99 грн. були з урахуванням 171,10 грн. основної винагороди виконавця та витрат виконавчого провадження у розмірі 482,00 грн., відповідачем в межах виконавчого провадження зараховані кошти, що становлять залишок коштів після витрат по виконавчому провадженні, а саме витрат винагороди виконавця та безпосередньо самого провадження, що становлять 1710,99 грн. за мінусом витрат 171,10 грн. та за мінусом витрат 482, 00 грн., тобто грошові кошти у сумі 1 057,89 грн. При цьому відповідач заперечуючи проти задоволення позову вказує у відзиві, що зважаючи на зазначене та відсутності доказів того, що відповідач отримав від позивача вказану суму (саме кошти, які зазначені у позовній заяві) та, що вказані кошти набуті ним без достатньої правової підстави, вважаємо позовні вимоги безпідставними. Позивач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, 10.08.2023 до суду надійшла заява позивача у якій вона просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду не заперечує. Відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» в судове засідання не з`явився, явку свого представника не забезпечив, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Треті особи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про день та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2021 року у цивільній справі № 463/9285/21 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1785, вчинений 6 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» заборгованості за кредитним договором № 3207548 на загальну суму боргу 33 400 гривень. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказане рішення набрало законної сили 16.12.2021. Вказаним рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2021 року у цивільній справі № 463/9285/21 встановлено наступні обставини. 06 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис № 1785 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Ум Факторинг» заборгованості за кредитним договором № 3207548 на загальну суму 33400 грн. Так згідно представленої позивачем та долученої до матеріалів справи копії виконавчого напису від 6 липня 2021 року встановлено, що таким приватним нотаріусом на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, було вирішено стягнути з [PERSON] , боржника за кредитним договором кредитним договором № 3207548 від 16 листопада 2020 року, укладеного з ТОВ «Авентус Україна», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Ум Факторинг» на підставі договору факторингу № 1 від 6 вересня 2019 року та реєстру прав вимоги № 13 від 9 червня 2021 року. Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 16 грудня 2020 року по 9 червня 2021 року. Сума заборгованості складає 32800 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 10000 грн.; проценти за користування кредитом - 22800 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача в розмірі 600 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 33400 грн.. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Львова Меленчук В.І. розпочато виконавче провадження ВП № [NUMBER], про що 30 липня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з матеріалів справи, а саме листа Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича від 24 лютого 2023 №851 у приватного виконавця Мелечука В.І. перебувало на виконанні виконавче провадження [NUMBER] про стягнення із [PERSON] на окрасить ТОВ «УМ Факторинг» заборгованості на суму 33400,00 грн. 29.12.2021 приватним виконавцем було винесено поставну про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на день надання відповіді на адвокатський запит на депозитному рахунку приватного виконавця Меленчука В.І. по виконавчому провадженню № [NUMBER] відсутній залишок коштів. У межах цього виконавчого провадження було стягнуто та перераховано кошти стягувачу в сумі 1710,99 грн., основного винагороду приватного виконавця у розмірі 171,10 грн., та витрати виконавчого провадження у розмірі 482,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що у виконавчому провадження виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису від 06 липня 2021 року приватним нотаріусом Київського МНО Сазоновою О.М. з позивача [PERSON] було стягнуто грошові кошти у розмірі 1710,99 грн. та перерахована на користь відповідача ТОВ «УМ Факторинг», що підтверджується листом Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І., а також стягнуто та перераховано на користь Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. основну винагороду приватного виконавця 171,10 грн., та витрати виконавчого провадження у розмірі 482,00 грн. Суд оцінює критично заперечення відповідача, що в межах виконавчого провадження зараховані кошти, що становлять залишок коштів після витрат по виконавчому провадженні, а саме витрат винагороди виконавця та безпосередньо самого провадження, що становлять 1710,99 грн. за мінусом витрат 171,10 грн. та за мінусом витрат 482, 00 грн., тобто грошові кошти у сумі 1 057,89 грн., оскільки згідно листа приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича від 24 лютого 2023 №851 на користь позивача перераховано 1710,99 грн. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено належність доказів належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають знач для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 1785 від 06.07.2021 таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з позивача на користь відповідача коштів в розмірі 1710,99 грн. було безпідставним та підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідача на користь позивача сума сплаченого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved