Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] та просив стягнути солідарно на його користь заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення в розмірі 26 617 грн. 62 коп., з яких 23 806 грн. 63 коп. - сума основного боргу за наданими послугами з водопостачання та водовідведення, 310 грн. 64 коп. - нарахованих позивачем 3% річних, 2 500 грн. 35 коп.- інфляційного збільшення суми боргу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між КП «Дніпроводоканал» та [PERSON] встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно Рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року. Абоненту відкритий особовий рахунок. Відповідно до розрахунку позивача, сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] , якій відкритий особовий рахунок № [NUMBER] та станом на 31.07.2022 року борг складає 23 806 грн. 63 коп. На цю суму заборгованості позивачем, з урахуванням положень ст. 625 ЦК України, нараховано 3% річних у сумі 310 грн. 64 коп. та інфляційне збільшення суми боргу у сумі 2 500 грн. 35 коп. Крім того, відповідно до довідки про склад сім`ї за місцем реєстрації відповідального квартиронаймача [PERSON] зареєстрований інший член її сім`ї [PERSON] , якого слід вважати солідарним боржником, оскільки останній користується нарівні з відповідальним квартиронаймачем усіма правами і обов`язками. Порушення відповідачами договірних зобов`язань ставить позивача в скрутне фінансове становище, ускладнює виконання основного завдання, поставленого перед позивачем, а саме: забезпечення надійної та стійкої експлуатації водопровідно-каналізаційного господарства з метою безперебійного та якісного постачання питної води всім споживачам, які входять у сферу обслуговування. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, проте подавала до суду заяву у якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у тому числі через оголошення, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, клопотань чи заяв не подавала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, клопотань чи заяв не подавав. Судом було вжито заходів належного повідомлення відповідачів про дату та час розгляду справи, однак на адресу суду повернулися рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно з якими відповідачі [PERSON] та [PERSON] отримали судові повістки та копію позовної заяви 01.09.2023. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що відповідачі належним чином повідомлені про день, час та місце проведення судового засідання, суд, спираючись на норми ст. 247 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачам, відповідно до державної програми забезпечення населення України, постачаються послуги з водопостачання і водовідведення за вищевказаним місцем реєстрації, а тому між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та відповідачами встановились фактичні відносини з приводу надання зазначених послуг. Позивачем відкрито відповідачу [PERSON] особовий рахунок на її ім`я для обліку обсягу спожитих послуг та внесеної плати за їх отримання під № [NUMBER]. За цим особовим рахунком станом на 31.07.2022 року обліковується заборгованість за послугами з водопостачання та водовідведення у сумі 26 617 грн. 62 коп., з яких 23 806 грн. 63 коп. - сума основного боргу за наданими послугами з водопостачання та водовідведення, 310 грн. 64 коп. - нарахованих позивачем 3% річних, 2 500 грн. 35 коп.- інфляційного збільшення суми боргу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 160 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2015 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно вимог ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. На час виникнення спірних правовідносин, чинними були норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року, який діяв до 01 травня 2019 року. Так, згідно зі ст. 13 цього Закону, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки заборгованість за послугами з водопостачання та водовідведення нарахована позивачем відповідачам [PERSON] та [PERSON] як споживачам його послуг, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту прав позивача і стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача суми боргу за спожиті послуги, що станом на 31.07.2022 року складає в сумі 26 617 грн. 62 коп., з яких 23 806 грн. 63 коп. - сума основного боргу за наданими послугами з водопостачання та водовідведення, 310 грн. 64 коп. - нарахованих позивачем 3% річних, 2 500 грн. 35 коп.- інфляційного збільшення суми боргу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України також слід стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 2684 грн. 00 коп. по 1342 грн. 00 копійок з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved