Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Представник позивача адвокат Капля А.С. в інтересах ФОП [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 87987,00 грн., судового збору у розмірі 992,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. Позов обґрунтовано тим, що 10.11.2018 року о 17:40 год. в м. Одесі по кут вул. Братів Поджио мала місце ДТП, за участю транспортного засобу «Volkswagen Crafter», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Renault Trafic», н/з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті дорожньо транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічні пошкодження. Постановою Суворівського районного суду м. Одеси у справі № 523/16708/18, №523/16654/18 вiд 10.12.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124, ч.1 ст. 130 КУпАП, Згідно із умовами Полісу №АМ/8292485, на підставі страхового акту № 18.59.8292485-3186 вiд 19.12.2019 року, заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, ТДВ «СК«Ю.ЕС.АЙ.» відшкодувало власнику «Renault Trafic», н/з [NUMBER] , витрати на ремонт автомобіля у сумі 87987,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1826 від 07.02.2020 р., № 1953 від 11.02.2020 р., № 1758 від 05.02.2020 р. 14 травня 2021 року між ФОП [PERSON] та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» укладена Договір -1/AK про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» до [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] 01 грудня 2021р. між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги №1/1/АК від 01.12.2021р.., на підставі якого ФОП [PERSON] відступив ФОП [PERSON] права вимоги до боржників за укладеними договорами страхування, які перейшли до Первісного кредитора за договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021 р. Представник ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, із претензією про відшкодування збитків. 23 липня 2020 року ФОП [PERSON] направив відповідь на претензію про відшкодування збитків в порядку регресу в якій зазначає, що [PERSON] 10.11.2018р. не здійснювалось виконання трудових (службових) обов`язків перед ФОП [PERSON] . Так як відповідач відмовився виконувати вимоги претензії, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 01.09.2023 р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.62). Відповідач у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся, шляхом надіслання ухвал та судових повісток на зареєстроване місце проживання (перебування) про, що свідчить у справі повідомлення про вручення судової повістки, в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.78,106). Третя особа в судове засідання не з`явилась, але надала до суду письмові пояснення та просила справу розглядати у її відсутності, також в поясненнях пояснив, що 10.11.2018 року мала місце дорожньо - транспортна пригода за участю транспортних засобів «Volkswagen Crafter», д.н.з. [NUMBER] та «Renault Trafic» д.н.з. [NUMBER] . Винним у порушенні визнано [PERSON] . [PERSON] не виконував трудові відносини а саме, це був вихідний день, що підтверджується графіком робочого часу ФОП [PERSON] . А також інформацією Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області за працівника [PERSON] ФОП [PERSON] звітував за період його роботи з 01.11.2018р. по 12.11.2018 року, та відсутні збільшення відрахувань за даний період роботи. Отже відповідач в день події не виконував трудові обов`язки. В установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 04.11.2018р. між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АМ/8292485, забезпечений транспортний засіб «Volkswagen Crafter», д.н.з [NUMBER] . (а.с.35). 10.11.2018 року о 17:40 год. в м. Одесі по кут вул. Братів Поджио відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Crafter», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Renault Trafic», н/з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті дорожньо транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічні пошкодження. Згідно постанови Суворівського районного суду м. Одеси від 10.12.2018р. у справі №523/16654/18, водія автомобіля «Volkswagen Crafter», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України (а.с.101). Згідно постанови Суворівського районного суду м. Одеси від 10.12.2018р. у справі №523/16708/18, водія автомобіля «Volkswagen Crafter», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України (а.с.7). У відповідності до ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] , згідно з умовами Полісу №АМ8292485, на підставі страхового акту № 18.59.8292485-3186 від 19.12.2019р. (а.с.12), розрахунку страхового відшкодування (а.с.13), звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, ремонтна калькуляція №17567_21 від 26.11.2018р. (а.с.14-17), розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Renault Trafic», д.н.з [NUMBER] складає 87987,00 грн. В свою чергу ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відшкодувало вартість за пошкоджений транспортний засіб «Renault Trafic», д.н.з. [NUMBER] , на підтвердження чого надано платіжні доручення № 1826 від 07.02.2020 р., № 1953 від 11.02.2020, № 1758 від 05.02.2020р. (а.с.9-11). 14.05.2021р. між ФОП [PERSON] та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» укладено Договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» до [PERSON] перейшло до Фізичної особи - підприємця [PERSON] (а.с.40-42) та додаток до договору №1/АК про відступлення права вимоги від 14.05.2021 року (а.с.43-44). 01.12.2021р. між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги №1/1/АК від 01.12.2021р., на підставі якого ФОП [PERSON] відступив ФОП [PERSON] права вимоги до боржників за укладеними договорами страхування, які перейшли до Первісного кредитора за договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021р. (а.с.47-49), та додаток до договору №1/1/АК про відступлення права вимоги від 18.10.2021 р. (а.с.50-51). Разом з тим, встановлено, що з метою досудового врегулювання спору представник ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» звертався до ФОП [PERSON] із претензією про відшкодування збитків (а.с.37). 23.07.2020 року ФОП [PERSON] направив відповідь на претензію про відшкодування збитків в порядку регресу в якій зазначає, що [PERSON] 10.11.2018 р. не здійснювалось виконання трудових (службових) обов`язків перед ФОП [PERSON] (а.с.39). З огляду на зазначене, позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За приписами ч. 1 ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Стаття 27 Закону України «Про страхування» регламентує, що страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, судом встановлено, що [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.11.2018 року об 17 год. 40 хв. по вулиці Грушевського, 52 в місті Одесі, перебував у стані алкогольного сп`яніння, та скоїв ДТП у якому визнанний винним, що підтверджується Постановами Суворівського районного суду м. Одеси від 10.12.2018 року (а.с.7-8). Із урахуванням встановлених вище обставин справи, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги до безпосереднього заподіювача шкоди відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема пункту 38.1, підпункту 38.1.1, а тому з відповідача на користь позивача підлягає виплата в якості виплати страхового відшкодування в розмірі 87987,00 грн. Таким чином аналізуючи встановлені обставини справи, суд вважає що позовні вимоги про відшкодування шкоди підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн. З огляду на наведене, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019р. по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником позивача надано копії договору № 2 про надання правової допомоги від 01.12.2021 року, акту приймання-передачі наданих послуг на суму 3 000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, складність справи, тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг для розгляду справи у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved