Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

31.08.2021 за допомогою засобів поштового листування до Оріхівського районного суду Запорізької області звернувся представник позивача з зазначеним позовом, який надійшов до суду 02.09.2021, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлений природний газ за період 01.11.2020 по 18.08.2021 у сумі 4 395,75 гривень. За змістом позовної заяви на виконання вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» N2467- V1 від 08.07.2010 р. (який був чинний до 01.10.2015 р.) з 01 липня 2015 р. здійснено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу. Так, позивач з 01.07.2015 є постачальником природного газу на території Запорізької області. Відповідно до постанови НКРЕКП від 28.05.2015 N1652 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП N2247 від 01.09.2015) ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» отримало ліцензію серії АЕ N 299031 на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території міста Запоріжжя та Запорізької області усім категоріям споживачів, крім підприємств теплонергетики. На виконання положень Закону України "Про ринок природного газу" N329-VIII від 09.04.2015 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) своєю Постановою від 30.09.2015 року N?2496 затвердила "Правила постачання природного газу", опубліковані в журналі "Офіційний вісник України " №92 від 27.11.2015 (далі - Правила), які регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Крім того, згідно з розділом 3 вищезазначених Правил, однією з підстав постачання природного газу побутовому споживачу є наявність укладеного з постачальником Договору постачання природного газу побутовим споживачам ( далі - Договір) та дотримання його умов (копія договору досліджена судом). Так, відповідно до тверджень позивача, п.2 розділу 3 Правил визначає, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об?ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов?язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Разом з цим, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Як встановлено п. 1.2 Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП N2500 від 30.09.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за N1386/27831, умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідно до п. 1.3 Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов?язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору. Так, за змістом позовної заяви відповідачкою [PERSON] протягом 2020 - 2021 років здійснювалась фактичне споживання природного газу та оплата за поставлений природний газу на загальну суму 7 669,09 гривень й фактично до 18.08.2021 (до дня припинення газопостачання згідно з актом від 18.08.2021 про припинення (обмеження) розподілу природного газу, засвідчена копія якого додана до позовної заяви) здійснювалось споживання природного газу а, отже, Договір вважається укладеним. Водночас, 16.10.2019 відповідачем підписана Заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (досліджена під час розгляду справи). Згідно з п. 2.1. Договору, постачальник зобов?язується постачати природний газ споживачу (боржнику) в необхідних для споживача об?ємах (обсягах), а споживач зобов?язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Згідно з п. п. 4.3, 4.5, 4.6 Договору, розрахунковим періодом, є календарний місяць. Розрахунки споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки постачальника. Спосіб оплати має бути визначений споживачем в заяві-приєднанні. При цьому, як видно з позовної заяви, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, шляхом онлайн переказу, поштового переказусібення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка постачальника про сплату послуг за цим Договором має бути здійснена споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п?яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунка. Так, у відповідності до умов Договору, позивач у період з 01.11.2020 по 18.08.2021 надало, а боржник належним чином прийняв послуги з газопостачання. Відповідно до п. 5.2. Договору, споживач зобов?язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг постачальника згідно з умовами цього Договору. Проте, в порушення зазначених умов Договору, відповідачка вартість отриманих послуг сплачувала не в повному обсязі та станом на 18.08.2021, з урахуванням поточних оплат, має заборгованість перед позивачем у сумі 4 395,75 гривень, яка до теперішнього часу не сплачена. При цьому, у позовній заяві наголошено, що розрахунок обсягу наданих боржнику послуг з газопостачання проводився підприємством за фактично спожитий природний газ за показниками лічильника газу та цін на газ природний, відповідно до постанови КМУ від 22.03.2017 N187 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов?язків на суб?єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу». На підставі викладеного, із посиланням на ст. 11, 525, 526, 610 ЦК України, представник позивача просить задовольнити позов у визначений спосіб. Ухвалою судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 14.09.2022 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Згідно з ч.7 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється. Так, відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 10.05.2022 №29/09-22 змінено територіальну підсудність судових справ Оріхівського районного суду Запорізької області у зв`язку із неможливістю здійснення правосуддя під час воєнного стану до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Цивільна справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 12.04.2023 передана в провадження визначеного головуючого судді Вайнраух Л.А.13.04.2023. Ухвалою судді від 17.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала обставини, викладені у позовній заяві, додаткових доказів не надавала, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить задовольнити позов. Крім того, представник не погодилась із запереченнями представника відповідача з приводу того, що розрахункові рахунки позивача відкриті у банківській установі, що знаходиться поза межами України, заперечила отримання листів від представника відповідача та його довірительки Франк А.В., адже надані ним докази свідчать про листування із АТ «Запоріжгаз», тобто, з іншою юридичною особою. Представник відповідача, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтвердив завчасне отримання копії позовної заяви із доданими документами, наголосив на тривалому листуванні із позивачем, проте, враховуючи ту обставину, що будинок, до якого здійснювалось постачання газу, зруйнований, докази не збереглись. Наголосив, що не заперечує факту надання послуг з боку позивача, проте, на момент укладення договору ціноутворення було значно нижчим, що впливало на вартість послуг за постачання природного газу. В обґрунтування несплати заборгованості наголосив на воєнному стані, що запроваджений на території України та ту обставину, що рахунки позивача як юридичної особи для сплати за надані послуги обліковуються у банківській установі Кіпру, що ставить під сумнів для нього необхідність сплати на користь ТОВ «Запоріжгаз Збут». З приводу наявних розрахунків, періоду виникнення заборгованості та сплачених в її рахунок сум представник відповідача заперечень не висловив. Поважних причин неподання відзиву [PERSON] в судовому засіданні не зазначив. Так, заяв по суті справи та зустрічної позовної заяви подано не було, інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань. Відповідно до положень ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Як передбачено ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню у зв`язку із таким. Судом встановлено, що позивач з 01.07.2015 є постачальником природного газу на території Запорізької області. Відповідно до постанови НКРЕКП від 28.05.2015 N1652 (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП N2247 від 01.09.2015) ТОВ «Запоріжгаз Збут» отримало ліцензію серії АЕ N 299031 на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території міста Запоріжжя та Запорізької області усім категоріям споживачів, крім підприємств теплонергетики. На виконання положень Закону України "Про ринок природного газу" N329-VIII від 09.04.2015 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) своєю Постановою від 30.09.2015 року N?2496 затвердила "Правила постачання природного газу", опубліковані в журналі "Офіційний вісник України " №92 від 27.11.2015 (далі - Правила), які регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Заперечень з боку сторони відповідача з приводу наведених обставин не висловлено. Згідно з розділом 3 вищезазначених Правил, однією з підстав постачання природного газу побутовому споживачу є наявність укладеного з постачальником Договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) та дотримання його умов. Так, п.2 розділу 3 Правил визначає, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об?ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов?язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Разом з цим, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За змістом п. 1.2, 1.3 Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП N2500 від 30.09.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за N1386/27831, умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Вказаний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов?язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору. Так, 16.10.2019 відповідачкою [PERSON] підписана Заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що визнається стороною відповідача. Згідно з п. 2.1. вказаного Договору, постачальник зобов?язується постачати природний газ споживачу (боржнику) в необхідних для споживача об?ємах (обсягах), а споживач зобов?язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Згідно з п. п. 4.3, 4.5, 4.6 Договору, розрахунковим періодом, є календарний місяць. Розрахунки споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки постачальника. Спосіб оплати має бути визначений споживачем в заяві-приєднанні. При цьому, як видно з позовної заяви, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, шляхом онлайн переказу, поштового переказусібення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка постачальника про сплату послуг за цим Договором має бути здійснена споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п?яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунка. Крім того, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , в період з листопада 2020 року по 18.08.2021 (дата припинення газопостачання) споживала природний газ, поставлений ТОВ «Запоріжгаз Збут», обліковий рахунок [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . За вказаний період обсяг спожитого природного газу становить 1\~503,475 м.куб. Сума заборгованості з урахуванням сплаченої споживачем на час розгляду справи суми (7\~669,09 гривень) дорівнює 4\~395,75 гривень. Часткова щомісячна сплата заборгованості (десять платежів, що видно з наявного розрахунку) свідчить про визнання суми заборгованості. Крім того, рахунок ТОВ «Запоріжгаз Збут» №0600021779 від 06.12.2021, наданий в судовому засіданні представником відповідача, свідчить про те, що до відома споживачки доведено наявну суму заборгованості, крім того, у рахунку зазначено декілька варіантів сплати, зокрема, за допомогою QR-коду, а також на банківські реквізити позивача, а саме розрахунковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк». Разом з цим копія листа, адресована Інформаційному агентству «Доста Україна Інформ» за підписом заступника міністра Міністерства енергетики України від 26.10.2021, оригінал якої суду не наданий, а також роздруківка без вихідних даних та джерела їх отримання щодо засновників та переліку ліцензій ТОВ «Запоріжгаз збут» не відповідають вимогам щодо належності, допустимості та достовірності письмових доказів відповідно до положень ст.77-79 ЦПК України. Так, вказаними положеннями врегульовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги й докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити саме дійсні обставини справи. Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За нормами ч.2-4 ст.11, ч.1 ст.14 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АР Крим або органів місцевого самоврядування. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Так, на правовідносини, що склалися між сторонами, розповсюджується зміст ст.526, 629 ЦК України, які врегульовують обов`язковість виконання зобов`язань відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов`язання в розумінні ст.610 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків (ч.1 ст. 611 ЦК України). Предметом позову\~є стягнення\~з відповідачки\~на користь\~постачальника природного\~газу заборгованості\~за поставлений об`єм (обсяг) природного газу, який споживала відповідачка за місцем проживання для побутових потреб. Підставою звернення до суду стала несплата наявної заборгованості в позасудовому порядку у визначений позивачем строк, що встановлено на підставі досліджених судом письмових доказів, що відповідають основним положенням про докази та доказування, визначеним ЦПК України. За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ч.1 ст.81 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. За вимогами ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п.27, 27, 33. 37 ч.1 ст.1, ст.2 Закону України «Про ринок природного газу» постачальник природного газу (далі - постачальник) - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу. Постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів. Ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG. Споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини. Правову основу ринку природного газу становлять Конституція України, цей Закон, закони України "Про трубопровідний транспорт", "Про природні монополії", "Про нафту і газ", "Про енергетичну ефективність", "Про угоди про розподіл продукції", "Про захист економічної конкуренції", "Про газ (метан) вугільних родовищ", "Про охорону навколишнього природного середовища", міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України. За приписами ст.12 вказаного нормативно-правового акта, постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Договір постачання природного газу об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків для забезпечення опалення та постачання гарячої води до квартир співвласників (крім нежитлових приміщень) укладається на весь обсяг споживання природного газу для таких потреб та не може встановлювати різні ціни в межах цього обсягу. Постачання природного газу постачальником "останньої надії" здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" є публічним. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Правила постачання природного газу затверджуються Регулятором після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства і є обов`язковими для виконання всіма постачальниками та споживачами. Договір постачання повинен містити такі істотні умови: 1) обов`язок постачальника забезпечити споживача всією необхідною інформацією про загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки постачальника та споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з таким постачальником шляхом її розміщення на офіційному веб-сайті постачальника; 2) обов`язок постачальника забезпечити споживача інформацією про обсяги та інші показники споживання природного газу таким споживачем на безоплатній основі; 3) обов`язок постачальника повідомити споживачу про намір внесення змін до договору постачання природного газу в частині умов постачання до початку дії таких змін та гарантування права споживача на дострокове розірвання договору постачання, якщо нові умови постачання є для нього неприйнятними; 4) обов`язок постачальника забезпечити споживачу вибір способу оплати з метою уникнення дискримінації; 5) обов`язок постачальника забезпечити споживача прозорими, простими та доступними способами досудового вирішення спорів з таким постачальником; 6) порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання. Відповідно до ч.2, 3 ст.13, ч.3 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу". Враховуючи підтвердження фактичного споживання відповідачкою в період з листопада 2020 року по 18.08.2021 (дата припинення газопостачання) за адресою: [ADDRESS] зазначеного обсягу природного газу, постачання якого забезпечено з боку позивача, відсутність заперечень з цього приводу під час судового розгляду, часткову сплату поточних нарахувань, суд вважає позовні вимоги доведеними, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності та достатності вказаних доказів. На час виникнення спірних правовідносин між сторонами склалися договірні відносини з постачання природного газу на умовах, визначених Типовим договором. Доказів оспорювання споживачем правомірності дій позивача, факту постачання природного газу до житлового будинку за вказаною адресою, правильності розрахунку обсягу поставленого природного газу та його вартості, суми заборгованості, яка становить 4\~395,75 гривень, суду не надано. Тому за результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам ст.16 ЦК України та завданням цивільного судочинства. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України). За приписами ч.1 ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1 ст.129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у ч.1 ст.10 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Встановивши вищенаведені обставини, оцінивши наявні докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на відповідачку, як на побутового споживача природного газу, обов`язку зі сплати наявної заборгованості за поставлений природний газ у визначеній судом сумі, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Запоріжгаз Збут». Відповідно, встановлено підстави для задоволення позову в повному обсязі. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідачки слід стягнути судовий збір у сумі 2\~270,00 гривень.

Outcome: approved