Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.08.2023 звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов обгрунтовувала тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 20.09.2022 розірвано. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає із позивачем. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.09.2022 ухвалено стягувати із відповідача щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу). Однак, відповідач, приховуючи свої реальні доходи від виконавчої служби, сплачує мінімальний розмір аліментів яких не вистачає позивачу для утримання сина. У вересні у дитини виявили проблеми із оком, була проведена операція, на даний час триває реабілітація, обстеження. Витрати на лікування позивач понесла самостійно. Розмір аліментів, які сплачуються відповідачем на утримання неповнолітнього сина є занадто малим, їй важко на такі кошти утримувати дитину.\~ Позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів із частки заробітку відповідача на тверду грошову суму, та стягувати із відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 5000 грн. щомісячно. Ухвалою суду від 25.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судовому засіданні 31.10.2023 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зазначила, що відповідач сплачує щомісячно 1600-1700 грн. аліментів на утримання сина, що є недостатнім. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судовому засіданні 31.10.2023 позовні вимоги визнав частково, зазначає, що працює ФОП надає послуги із вантажних перевезень, щомісячний заробіток його становить близько 10 000 15 000 грн., має іншу сім`ю. Просив суд позовні вимоги задовольнити частково, стягувати з нього на утримання сина щомісячно по 2000 грн. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.183,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Із матеріалів справи встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 20.09.2022 р. розірвано (а.с.11-14). Від даного шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (а.с.26). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28.09.2022 ухвалено стягувати із відповідача щомісячно аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 заробітку (доходу). Стягнення аліментів розпочато з 18.08.2022 (а.с.22-24). Врахувавши право позивача на зміну способу стягнення аліментів, якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, законодавчо встановлений прожитковим мінімумом для дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача із частки заробітку на тверду грошову суму. Суд вважає, що із відповідача підлягають до стягнення аліменти на утримання сина у розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини. Вказаний розмір аліментів є справедливими та достатнім на час ухвалення рішення саме для забезпечення прав дитини в даній справі. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з відповідним висновком зазначеним в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006. Таким чином, визначений даним судовим рішення розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки з часу набрання даним рішенням законної сили. У зв`язку із зміною способу стягнення аліментів із частки заробітку на тверду грошову суму, стягнення аліментів, яке здійснюється на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 вересня 2022 р. у справі №344/10062/22, слід припинити після набрання законної сили рішенням суду у даній справі. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір на суму 1073,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial