Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Радінович В.І., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 30.01.2023 року, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 09 лютого 2013 року виконкомом Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 лютого 2013 року виконавчим комітетом Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через різні погляди на шлюб і сімейні відносини, між ними відсутнє взаєморозуміння і взаємоповага. Фактично сім`я припинила своє існування, з 2014 року вони разом не проживають, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін, примирення неможливе. Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21.02.2023 року провадження у справі було відкрито і призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 17.04.2023 року справу за підсудністю передано на розгляд Харківському районному суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18.05.2023 року справу прийнято до провадження, призначено до розгляду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. В позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких клопотань від відповідачки не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 лютого 2013 року виконкомом Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, за актовим записом №02. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 09.02.2013 року виконкомом Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області). Від шлюбу\~сторони мають\~доньку [PERSON] ,\~ [INFO] \~(свідоцтво\~про шлюб\~серії [NUMBER] ,\~видане виконкомом Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області 12.04.2013 р.) За змістом положень ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до статті 3\~СК України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, тобто сім`я фактично розпалась. Згідно з пунктом 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~21\~грудня 2007\~року №\~11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачка до суду не з`явилася, відзиву на позов не надала, доводів позивача не спростувала. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, фактично живуть окремо. Суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотань від відповідачки щодо зміни її прізвища після розірвання шлюбу на дошлюбне до суду не надходило. На підставі викладеного і

Outcome: approved