Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

\~Представник позивача\~звернулась до\~суду із\~зазначеним позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~по оплаті\~за надані\~житлово-комунальні\~послуги з\~централізованого опалення\~за період\~із жовтня\~2013\~року по\~листопад 2020\~року у\~розмірі 38817\~грн.\~64\~коп.,\~інфляційні втрати\~у розмірі\~9508\~грн.\~77\~коп.\~та 3%\~річних у\~розмірі 3350\~грн.\~89\~коп.,\~а всього\~стягнути 51677\~грн.\~30\~коп.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~вказано,\~що АТ\~«Криворізька теплоцентраль»\~за специфікою\~своєї виробничої\~діяльності здійснює\~постачання теплової\~енергії для\~потреби опалення\~і гарячого\~водопостачання населенню,\~у тому\~числі до\~квартири [ADDRESS] .\~Так,\~у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем як споживачем послуг з централізованого опалення своїх зобов`язань щодо своєчасної та в повному обсязі оплати за надані послуги, у неї за період із 01 квітня 2013 року по 01 листопада 2020 року виникла заборгованість у розмірі 38817 грн. 64 коп., яку остання у добровільному порядку не погашає. Тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача існуючої заборгованості та окрім того просить стягнути нараховані інфляційні втрати у розмірі 9508 грн. 77 коп. та 3% річних у розмірі 3350 грн. 89 коп., а всього просить стягнути 51677 грн. 30 коп.Разом з тим, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.03.2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» були задоволені, ухвалено стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період із жовтня 2013 року по листопад 2020 року у розмірі 38817 грн. 64 коп., інфляційні втрати у розмірі 9508 грн. 77 коп. та 3% річних у розмірі 3350 грн. 89 коп., а всього стягнути 51677 грн. 30 коп., а також ухвалено стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2102\~грн. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.06.2023 року зазначене вище заочне рішення суду від 17.03.2021 року було скасоване, а справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання також надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та застосувати до виниклих правовідносин строки позовної давності, про застосування яких вона також просила суд у наданому відзиві на позов. Представником позивача, у свою чергу, було надано відповідь на відзив, в якій представник не погодилась з доводами викладеними у відзиві на позов та зазначила, що строк позовної давності в частині стягнення заборгованості за комунальні послуги з квітня 2017 року не сплив та продовжився на строк дії карантину у відповідності до положень Закону України\~від 30.03.2020\~року №540-IX\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)» та п. 12 розділу «Прикінцеві положення» ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, відповідач є власником квартири [ADDRESS] та зареєстрована у ній (а.с.5,15). Згідно інформації про нарахування по рокам та виписки з особового рахунку, відповідачу у період із жовтня 2013 року по листопад 2020 року позивачем надавались послуги опалення, але остання їх вартість своєчасно та в повному обсязі не сплачувала, внаслідок чого за вказаний період утворилась заборгованість у розмірі 38817 грн. 64 коп. (а.с.6,7). \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно\~до ст. 714 ЦК України\~ за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії (централізованого опалення), що виникли між сторонами, регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні\~послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630. В даному випадку застосовується до 01.05.2019 року Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV, а з 01.05.2019 року Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII. Раніше редакція\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, а саме ч. 1 визначала, що споживач - це, зокрема, фізична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~від 24.06.2004 року, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року\~споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п. 1 ч. 3\~ст. 20 вказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року). Відповідно до\~ ст.\~2\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 09.11.2017 року, предметом регулювання цього\~Закону\~є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до\~ п. 5 ч. 2 ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від 09.11.2017 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У відповідності до положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 року у справі №176/456/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі №14-280цс18. Відповідно до ч. 6 ст.\~19\~Закону України\~«Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно\~здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України\~плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року №630, зі змінами та доповненнями, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У відповідності до п. 1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з наступними змінами і доповненнями, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків. Згідно п. 7 зазначених Правил, затверджених постановою КМУ від 24.01.2006 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. \~Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України на сторони покладаються обов`язки по наданню доказів. \~Так, судом із розрахунку заборгованості наданого позивачем, встановлено, що за період часу з 01 жовтня 2013 року по 01 листопада 2020 року заборгованість за адресою: [ADDRESS] , за надані послуги склала 38817 грн. 64 коп. (а.с.6,7). У відповідності до\~ст.\~ 526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до\~ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Між тим, у відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, відповідач до винесення рішення у справі заявила про застосування до виниклих правовідносин позовної давності, перебіг якої стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку із внесення щомісячної плати і обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом у грудні 2020 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів із жовтня 2013 року по листопад 2017 року включно. Разом з тим, судом вважає за необхідне зазначити наступне та врахувати, що\~постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та діяв до 01 серпня 2023 року, тобто діяв на час звернення позивача з даним позовом до суду. Законом України №530-ІХ від 17.03.2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). 02 квітня 2020 року набув чинності\~Закон України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого\~розділ «Прикінцеві положення» ЦК України\~доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, строк позовної давності, в силу пункту 12\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, продовжено на строк дії карантину. У постанові Верховного Суду від 07.09.2022 року у справі №679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~у редакції Закону України від 30.03.2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на\~строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом. За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року. Оскільки, в даному випадку перебіг трирічної позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за на надані послуги з централізованого опалення за квітень 2017 року закінчився під час дії карантину, а тому ці строки продовжуються, що свідчить про дотримання позивачем позовної давності при зверненні до суду з даним позовом щодо стягнення заборгованості за період з 02 квітня 2017 року. На підставі зазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період із квітня 2017 року по листопад 2020 року у розмірі 22475 грн. 61 коп.\~ Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України\~боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом. Так, зважаючи на вищевикладене, правовідносини, які склались між позивачем та відповідачем є грошовим зобов`язанням, позаяк відповідач має зобов`язання перед позивачем оплатити надані послуги з централізованого опалення, а позивач має право вимагати від відповідача відповідної оплати за надані послуги, однак, у зв`язку із несплатою належним чином відповідачем за отримані послуги, позивачу було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена у грошовому еквіваленті, а тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню згідно наданих позивачем розрахунків, з якими погоджується суд, інфляційні збитки у розмірі 1833 грн. 25 коп. та 3% річних у розмірі 1271 грн. 71 коп. (а.с.8,8 зі зворот.боку) за період прострочення виконання зобов`язань в межах строку позовної давності, тобто за період із квітня 2017 року по листопад 2020 року. Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1040 грн. 50 коп. (а.с.11). На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial