Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Сільський голова Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області, як органу опіки та піклування, що знаходиться за адресою: с. Словечне, вул.Поліська,9 Коростенського району Житомирської області, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь державного закладу куди будуть влаштовані діти, або особи, яка буде призначена опікуном, починаючи з дня звернення до суду до їх повноліття. Мотивуючи вимоги тим, що відповідачі є батьками малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Діти перебувають на обліку Служби у справах дітей Словечанської сільської ради, так як батьки зловживають спиртними напоями та не здійснюють належний догляд за дітьми. [PERSON] народилася з вадами здоров`я, тому з 01.12.2021 року по 14.06.2022 року перебувала на лікуванні. За весь період знаходження дитини в Житомирській обласній дитячій клінічній лікарні мати відвідувала дитину (зі слів завідувачки) всього декілька разів, а батько взагалі не відвідував та не цікавився її здоров`ям. Рішенням виконавчого комітету Словечанської сільської ради № 61 від 29.07.2022 року малолітню [PERSON] тимчасово влаштовано в будинок дитини, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем батьків. З 08.08.2022 року [PERSON] знаходиться на повному державному утриманні та вихованні у КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей -сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради. За час перебування [PERSON] в закладі батьки жодного разу не відвідували, життям та здоров`ям не цікавилися, не надавали допомоги на утримання своєї малолітньої дитини. Старша дочка [PERSON] часто бачить батьків у нетверезому стані, що може вплинути на її життя. За місцем проживання відповідачі характеризуються з негативної сторони, зловживають спиртними напоями. Позбавлення відповідачів батьківських прав відповідатиме інтересам дітей. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, пояснив, що старша дочка має все необхідне. З меншою дитиною не можуть самостійно справитися. Представник третьої особи просить позов задовольнити, пояснила, що відповідачі не дотримуються своїх батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, думку дитини та покази свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.5, 6). 29.07.2022 року малолітню [PERSON] , [INFO] , за заявою батьків, влаштовано до КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування (а.с.20, 21). З 03.08.2022 року дітей [PERSON] та [PERSON] поставлено на обік, як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 15). Згідно актів обстеження сім`ї, яка перебуває в складних життєвих обставинах, під час перевірки батьки знаходилися в стані алкогольного сп`яніння, навареного їсти не було, в хаті прохолодно. 25.10.2022 року в будинку санітарний стан житла задовільний. З батьками було проведено бесіду щодо дитини яка, знаходиться в будинку дитини стосовно подальшої її долі. 07.03.2023 року батьки перебували в нетверезому стані, при цьому мати поводила себе агресивно. В будинку де проживала дитина було холодно, на кухні не помитий брудний посуд, дитина пропускала навчання. Як повідомив батько, тому що хвора, але при цьому дитина пішла гуляти до подруги. Менша дитина знаходиться в будинку дитини, батьки при цьому не цікавляться її життям та здоров`ям (а.с. 7-9). Листи КНП «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей - сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків» свідчать, що [PERSON] , [INFO] перебуває в будинку на державному утриманні та вихованні. За весь час перебування дитини в закладі, її батьки жодного разу не відвідували, життям та здоров`ям не цікавилися, допомоги на утримання дитини не надавали (а.с.23, 24). 13.01.2023 року сім`ю [PERSON] та [PERSON] знято із соціального супроводу, у зв`язку із систематичною неучастю отримувача послуги без поважних причин у заходах, передбачених індивідуальним планом соціального супроводу. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно довідок - характеристик виконавчого комітету Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 10.03.2023 року №№592, 593, [PERSON] та [PERSON] за час проживання на території Бігунського старостинського округу зарекомендували себе із задовільної сторони. [PERSON] та [PERSON] зловживають спиртними напоями, батьківські обов`язки виконують на неналежному рівні. [PERSON] в спілкуванні не рідко проявляє грубість на нахабство. До старости неодноразово поступали скарги на [PERSON] та [PERSON] (а.с 10, 11). Також, відповідачі притягувалися до адміністративної відповідальності, за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, відповідальність за яке передбачена ст. 184 КУпАП України, що підтверджується листом ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області (а.с.26). Свідок - [PERSON] показав, що є старостою в с. Бігунь з 2020 року. Часто приїздив до відповідачів. Раїса веде себе агресивно, а [PERSON] веде себе помірковано. Раїса постійно зловживає спиртними напоями. Неодноразово надходили скарги від сусідів. Свідок- [PERSON] показала, що працює фахівцем із соціальної роботи КУ «Центр надання соціальних послуг Словечанської сільської ради». Сім`я перебувала під супроводом служби, але не йшла на співпрацю. Не впускали їх до будинку, на телефонні дзвінки не відповідали. Потім сім`ю зняли із супроводу. Судом була заслухана також думка дитини, [PERSON] зазначила, що мама захворіла, температура. У неї є сестра, яка знаходиться в лікарні. Її бачила один раз у Овручі в лікарні. З батьками у неї все добре та хоче проживати з ними. Частиною четвертою і п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки та піклування Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 20.03.2023 року №27, орган опіки та піклування Словечанської сільської ради, вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відносно їх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , буде відповідати їх інтересам (а. с. 28, 29). Відповідачі, будучи повідомленими про розгляд питання про позбавлення їх батьківських прав, на засідання комісії не з`явилися, жодних заяв та повідомлень з приводу розгляду питання доцільності позбавлення їх батьківських прав до Комісії не надали. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст.164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться із дитиною. За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд бере до уваги, що під час перебування малолітньої [PERSON] в лікарні та після влаштування її до Житомирського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей сиріт відповідачі її життям, здоров`ям та вихованням не цікавляться, не забезпечують матеріально. Позивач попереджав відповідачів про наслідки такого ставлення, однак останні належних висновків для себе не зробили. Вказані в сукупності всі обставини можуть свідчити про байдужість з боку батьків до долі [PERSON] та свідоме нехтування ними своїми обов`язками. Поряд з цим, доказів нехтування своїми батьківськими обов`язками відповідачами відносно їхньої старшої дитини - [PERSON] матеріали справи не містять, дитина хоче бути з батьками, а тому суд приходить до висновку, що застосування до відповідачів крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав відносно неї є недоцільним, однак вважає за необхідне попередити відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання останньої. Таким чином, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Суд звертає увагу відповідачів, що позбавлення їх батьківських прав відносно [PERSON] не позбавляє права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд виходив з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне стягувати з відповідачів аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів їхнього заробітку (доходу). Оскільки, вимога про стягнення аліментів є похідною від основної вимоги, вона також підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов подано до суду 06.04.2023 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.14 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання заяв про захист прав неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів в суді здійснюють органи опіки та піклування не справляється, а тому згідно з ст.141 ЦПК України він присуджується з відповідачів на користь держави в дольовому порядку пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1610,40 грн..

Outcome: partial