Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~АТ "Акціонерний\~комерційний\~банк\~"Конкорд"\~звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь АТ "Акціонерний\~комерційний банк\~"Конкорд"\~заборгованість за\~кредитним договором\~№20.16.000095\~від 02\~жовтня 2018\~року в\~загальному розмірі\~61782,08\~грн.,\~яка складається\~з:\~простроченої суми\~заборгованості по\~тілу -\~19641,85\~грн.;\~прострочена заборгованість\~по відсотках\~-\~26643,71\~грн.;\~прострочена заборгованість\~по комісії\~-\~1596,52\~грн.;\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~судовий збір\~та витрати\~на професійну\~правничу допомогу. В обґрунтування позову представник АТ «АКБ «Конкорд» зазначає, що 02 жовтня 2018 року між АТ «АКБ «Конкорд» та [PERSON] укладено кредитний договір № 20.16.000095 про надання кредитних коштів шляхом безготівкового зарахування кредитних коштів на картковий рахунок у розмірі 20204 грн. з датою погашення 02 жовтня 2020 року з щомісячною оплатою процентів (50% річних), комісії (2,95 % від суми отриманого кредиту), частини заборгованості по кредиту (обов`язковий платіж) (п. 13а; 14 Заяви про надання Кредиту/Кредитний договір № 20.16.000095 від 02 жовтня 2018 року) та оплатою санкцій за порушення зобов`язань. 02 жовтня 2018 року [PERSON] отримала платіжну картку на підставі заяви про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки/договору платіжної картки № 92.16.000788. АТ «АКБ «Конкорд» взяті на себе зобов`язання виконало та надало відповідачу кредит у сумі 20204 грн. (перерахувавши їх на поточний рахунок) строком погашення 02.10.2020, однак відповідач не виконав свої зобов`язання, кредит в строки вказані в договорі, не повернув, що призвело до порушення прав позивача. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 липня 2023 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлявся. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Судом встановлено що, 02 жовтня 2018 року між АТ «АКБ «Конкорд» та [PERSON] укладено кредитний договір № 20.16.000095 про надання кредиту в сумі 20204 грн. з датою погашення 02 жовтня 2020 року з щомісячною оплатою процентів (50% річних), комісії (2,95 % від суми отриманого кредиту), частини заборгованості по кредиту (обов`язковий платіж) ( п. 13а; 14 Заяви про надання Кредиту/Кредитний договір № 20.16.000095 від 02 жовтня 2018 року) та оплатою санкцій за порушення зобов`язань. 02 жовтня 2018 року [PERSON] отримала у АТ «АКБ «Конкорд» платіжну картку, на підставі заяви про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки/договору платіжної картки №92.16.000783. Таким чином кредитний договір укладений шляхом підписання публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АКБ «Конкорд» та акцептованої банком. Позивач виконав умови договору, втім, в результаті порушення з боку відповідача умов договору в частині обов`язку погашення заборгованості за кредитом, процентами за його використання на умовах, передбачених цим договором, утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку наданого позивачем складає 61782,08 грн., з яких: 19641,85 грн. - тіло кредиту; 26643,71 грн. - сума відсотків; 15496,52 грн. сума комісії. Позивачем було направлено на адресу відповідача лист-вимогу щодо сплати заборгованості від 13 березня 2023 року, проте, відповідач свої договірні зобов`язання перед позивачем не виконав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України ). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України ). За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь АТ «АКБ «Конкорд» заборгованості за кредитним договором 20.16.000095 від 02 жовтня 2018 року в розмірі 61782,08\~грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. \~ \~ \~ \~Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. \~ \~ \~ \~Позивач ставить вимогу стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, при цьому додає лише договір про надання правової допомоги №11/22 від 28.11.2022 року, укладений між АТ АКБ «Конкорд» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», проте не надає жодного доказу щодо отримання такої допомоги, жодного документального підтвердження витрат на правову допомогу наданої, саме в межах цієї справи, її умови, детального опису робіт, акту-приймання передачі, розрахунку, також не надано. \~ \~ \~ \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що вимога банку щодо стягнення витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню в повному обсязі, як така, що необґрунтована та безпідставна. \~ \~ \~ \~Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved