Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Геращенко Т.В. звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби у Вінницькій області про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України. Свій позов мотивував тим, що [PERSON] народився [INFO] у селі Деребчин Джуринського (нині Шаргородського) району Вінницької області, про що виконавчим комітетом Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області здійснено актовий запис №100.Матір`ю [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , яка на момент його народження не перебувала в шлюбі та є громадянкою України, відомості про батька у свідоцтво про народження були записані зі слів матері. [PERSON] у період з 1965 року по 1972 року навчався у ЗОШ №3 м. Вінниці. У період з 19.09.1975 по 12.03.1981 місце проживання [PERSON] було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . У період з 1978-1980 рік [PERSON] проходив строкову військову службу у військовій частині, що знаходилась в м. Апатити Мурманської області РРФСР. Після проходження військової служби за межі Української Радянської Соціалістичної Республіки не виїжджав, проживав у м. Вінниці. 23.12.1980 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з чим [PERSON] близько 15 років проживав та був зареєстрований у Шостаківській сільській раді Шаргородського району Вінницької області за адресою: [ADDRESS] ). Згідно з випискою з погосподарської книги №6 Шостаківської сільської ради за 1983, 1984, 1985 роки від 11.01.2023 №110 виданої виконавчим комітетом Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області [PERSON] зазначений, як зять. 3 1982 по 1989 роки [PERSON] постійно працював на цукровому комбінаті Шаргородського району Вінницької області (від ім. Кірова). 21.02.1995 шлюб [PERSON] та [PERSON] було розірвано у Шаргородському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. З 21.04.1995 по 21.06.2000 позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 3 1995 року по теперішній час він безперервно проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач проживав на території УРСР та України, проте по теперішній час не має змоги отримати паспорт громадянина України, так як паспорт радянського зразка було загублено (точної дати не пам`ятає), хоча є українцем та має право на отримання паспорта громадянина України. 06.01.2023 за зверненням [PERSON] до 1-го відділу у м. Вінниці УДМС для оформлення паспорта громадянина України взамін втраченого паспорта зразка 1974 року колишнього СРСР було відмовлено та роз`яснено необхідність проведення йому процедури встановлення факту належності до громадянства України. [PERSON] було пройдено процедуру встановлення особи та особу було встановлено, однак у нього не вистачило документів, щоб встановити та оформити належність до громадянства України. Для отримання паспорту громадянина України [PERSON] необхідно у тому числі надати відповідачу судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 або станом на 13.11.1991. Тобто, звернення до суду з даною заявою є виключним заходом для відновлення права позивача для отримання паспорта громадянина України та реалізації низки своїх прав та громадянських обов`язків. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року по справі №127/3525/23 заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення було залишено судом без розгляду, у зв`язку із тим, що під час розгляду справи у порядку окремого провадження виник спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження та судом було роз`яснено, що заявник має право подати позов на загальних. З огляду на викладене позивач звернутися до суду у порядку позовного провадження із даною позовною заявою у якій просив встановити юридичний факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 31.05.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 12.06.2023\~відповідачем Управлінням\~Державної міграційної\~служби у\~Вінницькій областінадано суду відзив на позовну заяву (вх. №46060), згідно якого відповідач просить відмовити у задоволені вимог [PERSON] , зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів в підтвердження наведених обставин. 03.07.2023 представник позивача адвокат Геращенко Т.В. у свою чергу подала відповідь на відзив (вх. №ЕП-12711), згідно якої просила позовну заяву задовольнити. Поданий відповідачем відзив вважає необґрунтованим та незаконним, з огляду на те, що позивачем [PERSON] надано усі можливі докази, які вдалося зібрати на підтвердження факту його проживання станом на 24.08.1991 та на 13.11.1991 на території України. Разом з тим, у позовній заяві описано у хронологічному порядку усі юридично значимі події, які відбувалися у житті [PERSON] з 1956 року по теперішній час та мають відношення до встановлення факту постійного проживання станом на 24.08.1991 або на 13.11.1991. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.08.2023 (без винесення окремого процесуального документа) задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків. У судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат Геращенко Т.В. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Представник відповідача\~ [PERSON] ,\~діюча на\~підставі довіреності\~№1-23\~від 13.01.2023,\~у задоволені\~позову просила\~відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача [PERSON] , показала, що знайома з [PERSON] з 2010 року. Із розповідей [PERSON] та його сім`ї їй відомо, що він проживав у м. Шаргороді разом із жінкою та дочкою. Наразі [PERSON] проживає у квартирі разом із своєю матір`ю та сестрою. Свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та є сусідкою [PERSON] , показала, що знайома із [PERSON] з 1974 року (з часу її поселення у квартиру). Вказала, що весь час спілкувалися із [PERSON] як сусіди, допомагали один одному. Станом на 1991 рік [PERSON] жив у Шаргороді та часто навідував батьків у м. Вінниці, територію України не покидав. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до положень статті 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В узагальненні судової практики Верховного суду України "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року (проголошення незалежності України) або станом на 13 листопада 1991 року (набрання чинності Законом № 2235-ІІІ). Реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року, який має юридичне значення. Судом встановлено, що 19.05.2022 до Відділу №1 у м. Вінниці УДМС для оформлення паспорта громадянина України звернувся [PERSON] . Як вбачається із письмових пояснень [PERSON] від 19.05.2022, наданих УДМС у Вінницькій області, останній вказав, що у 80-ті роки прийшов з армії, у 1981 році одружився, проживав у Шаргороді до 2001 року. У 1981 році отримував паспорт, який загубив, однак за отриманням нового не звертався (а.с 13). 05.07.2022 за результатами проведених перевірок було встановлено особу [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Деребчин Шаргородського району Вінницької області, про що свідчить акт встановлення особи, складений Головним спеціалістом відділу №1 у м. Вінниці УДМС у Вінницькій області Іриною Потаповою (а.с. 13 зворот). Як вбачається з висновку за результатами проведення процедури встановлення особи громадянина [PERSON] від 05.07.2022, рішенням Головного спеціаліста відділу №1 у м. Вінниці УДМС у Вінницькій області Іриною Потаповою від 06.07.2022, затвердженого Начальником відділу №1 у м. Вінниці УДМС у Вінницькій області Іриною Прудиус, відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , оскільки дані, отримані з баз даних ЄДДР, картотек не підтверджують надану заявником інформацію, подано не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта, а саме не підтверджено належність до громадянства України (а.с. 15-16, 19-20). Крім того, листом Начальника відділу №1 у м. Вінниці УДМС у Вінницькій області Іриною Прудиус №0511-1242/0511.1-22 від 06.07.2022 про відмову в оформленні паспорта [PERSON] повідомлено про причини відмови в оформленні паспорта громадянина України. Роз`яснено, що останньому слід провести процедуру встановлення належності до громадянства України. Для цього потрібно подати заяву про встановлення належності до громадянства України, копію паспорта колишнього СРСР, а у разі його відсутності довідку територіального органу ДМС про встановлення та те, що станом на 24.08.1991 особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 (а.с. 14). Відповідно до довідки ТОВ «ЖЕО» від 08.12.2022 [PERSON] , [INFO] , з 28.06.2022 проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). 06.09.1959 Виконавчим комітетом Деребчинської сільської ради складено актовий запис №100 про народження [INFO] [PERSON] , матір`ю якого вказана [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.09.1959, а також копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] повторно виданого 27.12.2022 (а.с. 5). Водночас як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] місцем народження [PERSON] , [INFO] , є село Деребчин Джуринського району Вінницької області. Згідно архівної довідки ТОВ «Житлово-експлуатаційне об`єднання» вих. №246 від 21.12.2022, [PERSON] , [INFO] , дійсно був зареєстрований у [ADDRESS] у період з 19.09.1975 р. по 12.03.1981 р. (а.с. 8). 23.12.1980 у Шаргородському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , який було розірвано 21.02.1995, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0038304480 від 30.01.2023 (а.с. 12). Згідно відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) №1616-28.08-35 від 07.09.2023 на адвокатський запит повідомлено, що за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено запис №30 про розірвання шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , складений 21.02.1995 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції Вінницькій області на підставі рішення Шаргородського району суду Вінницької області від 07.02.1995 (а.с. 59). Рішенням Шаргородського району суду Вінницької області від 07.02.1995 у справі №2/56-1995 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Шостаківською сільською Радою Шаргородського району 23.12.1980 року, актовий запис №29. Як слідує з описової частини рішення суду відповідач ( [PERSON] ) «в судовому засіданні позов визнав, згоден на розірвання шлюбу» (а.с. 60-61). Згідно довідки №111, виданої 11.01.2023 Виконавчим комітетом Шаргородської міської ради, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS] ) протягом 1983, 1984, 1985 років згідно погосподарської книги №6 на 1983, 1984, 1985 роки Шостаківської сільської ради (а.с. 9). Як вбачається із виписки з погосподарської книги №6 Шостаківської сільської ради за 1983, 1984, 1985 роки [PERSON] , [INFO] , зять, зазначений як член домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , з реєстрацією місця проживання на території ради на 1983, 1984, 1985 р. (а.с. 10). В книгах нарахування заробітної плати працівникам Соснівецького цукрового комбінату Шаргородського району Вінницької області (від. ім. Кірова) за 1982- 1989 роки значиться [PERSON] (1982 р.), [PERSON] (1984, 1985, 1987-1989 р.р.), [PERSON] (1983 р., 1986 р.) «так у документах», про що свідчить адхівна довідка Шаргородського районного Трудового архіву Шаргородської районної ради Вінницької області №01-13-42 від 27.01.2020 (а.с. 7). Відповіддю Виконавчого комітету Шаргородської міської ради (№03-01/958 від 11.09.2023) на адвокатський запит повідомлено, що згідно із даними реєстру Шаргородської територіальної громади відомості про зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , у реєстрі відсутні. Інформацією щодо фактичного місця проживання громадянина [PERSON] у період з 1990 по 1993 рік виконавчий комітет Шаргородської міської ради не володіє (а.с. 62). У період з 14.03.1981 по 23.08.2019 [PERSON] , [INFO] , дійсно перебував на військовому обліку у Другому відділі Жмеринського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит Вінницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №852/8/9267 від 12.09.2023, а також відповіддю на адвокатський запит Другого відділу Жмеринського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №1722 від 18.09.2023 (а.с.62 зворот, 68). Згідно письмових пояснень [PERSON] , [INFO] , яка є рідною донькою [PERSON] , з моменту її народження і до 1995 року [PERSON] проживав разом із нею та її матір`ю у [ADDRESS] до моменту розлучення батьків, у тому числі й станом на 1991 рік. Території України в цей час не покидав, постійно проживав на території України (а.с. 71-72). Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Встановлення факту постійного проживання на території України потрібно заявнику для оформлення належності до громадянства України. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. В силу ст. 17 ЦК України (в редакції 1963 року) місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Стаття 1 Закону України «Про громадянство» визначає поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» - громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001- встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту. Згідно з пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України, який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України. Пунктом 44 Порядку передбачено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. [PERSON] звернувся до суду з метою встановлення факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, що має юридичне значення для оформлення громадянства України та отримання паспорта громадянина України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України та ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд бере до уваги показання свідка [PERSON] , а також письмі пояснення [PERSON] , які стверджували про постійне проживання [PERSON] на території України, зокрема протягом 1991 року за місцем проживання його сім`ї у м. Шаргород. Щодо заперечень відповідача з приводу показань свідків, то суд враховує, що події відбувалися 32 роки тому, однак вказані показання свідка [PERSON] , а також письмі пояснення [PERSON] , суд оцінює з урахування письмових доказів, які наявні в матеріалах справи. Відомостей про те, що заявник залишав територію України чи є громадянином іншої держави матеріали справи не містять. Разом з тим, зазначені позивачем докази жодним чином не спростовані відповідачем відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1 ст. 81 ЦПК України. З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року на території України.

Outcome: approved