Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 10.04.2015 року між Публічним акціонерним товариством «МЕГАБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МЕГАБАНК» та відповідачем було укладено договір №92.01.001258 та додаткову угоду від 26.10.2015 року про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (надання овердрафту). Позивач виконав свої зобов`язання за договором, відкривши відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] , видавши платіжну картку міжнародної платіжної системи та здійснивши перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в межах ліміту кредитної лінії. Також позивач зазначив, що свої зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 20.10.2021 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 9990,12 грн., за несплаченими процентами за користування кредитом за період з 25.10.2015 року по 19.10.2021 року в сумі 20309,32 коп. Таким чином, загальна заборгованість за договором станом на 20.10.2021 року становить 30299,44 коп. АТ МЕГАБАНК зверталося до суду з позовом про стягнення заборгованості по вказаному договору. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 31 серпня 2021 року у справі № 610/1819/21 у задоволенні позову АТ «МЕГАБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності. Вказаним рішенням встановлено, що під час судового розгляду підтверджено наявність заборгованості [PERSON] перед позивачем у сумі 30292,57 грн. А тому просить стягнути з відповідача за період з 28.02.2019 року по 19.10.2021 року в розмірі 3395,98 грн та інфляційних витрат за період з 28.02.2019 року по 19.10.2021 року в розмірі 8372,6 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказані суми, а також судовий збір в сумі 2481 грн. Відповідачем відзиву не подано. Згідно розпорядження голови Верховного Суду № 11/0/9-22 від 18 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», цивільну справу 23 травня 2023 року матеріали за позовом Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшли на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В призначені судові засідання представник позивача не з`явився. У своїй заяві поданій в судове засідання, призначене на 18 липня 2023 року, просив в разі неможливості провести засідання в режимі ВКЗ відкласти на іншу дату, інших заяв не надходило. Відповідач в судове засіданні за викликами не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Суд, дослідивши підстави поданої заяви, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області у справі № 610/1819/21 від 31 серпня 2021 року за позовом АТ «МЕГАБАНК» до [PERSON] встановлено, що відповідно до договору №92.01.001258 від 10.04.2015 року та заяви-анкети відповідача на відкриття та видачу платіжної картки з встановленням ліміту кредитної лінії від 08.05.2015 року, між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «МЕГАБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство «МЕГАБАНК», 10 квітня 2015 року було укладено договір №92.01.001258 про відкриття рахунку, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії (надання овердрафту). Згідно вказаного договору сторонами було узгоджено істотні умови кредитування: рахунок, на якому встановлений розмір кредитної лінії в сумі 10000 грн.; пільговий період для нарахування процентів по заборгованості, що виникла внаслідок здійснення операцій в торгово-сервісних мережах; процента ставка за користування кредитною лінією по операціях, які здійсненні в торгово-сервісних мережах у пільговий період з дати першого зняття коштів\~облікова ставка НБУ, по операціях, які здійсненні в торгово-сервісних мережах (фіксована)\~60% річних, за користування кредитною лінією по операціях зняття готівки в термінальних пристроях\~POS-термінал, банкомат; дата встановлення ліміту кредитної лінії\~26.10.2015 року; кінцевий строк погашення заборгованості за кредитною лінією в повному обсязі\~до 10-00 год. 24.102016 року. Відповідач був ознайомлений із тарифами за тарифним пакетом «Кредитна карта», розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Позивач виконав свої зобов`язання за договором, відкривши відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] , видавши платіжну картку міжнародної платіжної системи та здійснивши перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в межах ліміту кредитної лінії. Згідно виписки по рахунку № [NUMBER] , підтверджений факт відкриття останнього відповідача, встановлення кредитної лінії та факт активного користування відповідачем кредитними коштами. Відповідно до вказаної виписки та наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 20.10.2021 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 9990,12 грн., за несплаченими процентами за користування кредитом за період з 25.10.2015 року по 19.10.2021 року в сумі 20309,32 коп. Таким чином, загальна заборгованість за договором становить 30299,44 коп. Рішення Балаклійського районного суду Харківської області у справі № 610/1819/21 від 31 серпня 2021 року за позовом АТ «МЕГАБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості набрало законної сили. Вказаним рішенням у задоволенні позову АТ «МЕГАБАНК» відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності. АТ «МЕГАБАНК» посилаючись на те, що зазначеним рішенням суду у справі № 610/1819/21 встановлено наявність заборгованості відповідача в розмірі 30292,57 грн, а тому відповідно до вимог ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача за період з 28.02.2019 року по 19.10.2021 року в розмірі 3395,98 грн та інфляційних витрат за період з 28.02.2019 року по 19.10.2021 року в розмірі 8372,6 грн. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.\~629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як передбачено\~ч.\~1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями\~ст.\~610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною 2\~ст.1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 625 ЦК України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №757/44680/15-ц (провадження №61-32171сво18) зазначив, що конструкція\~статті 625ЦКУкраїни\~щодо нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. ТОВ «ФК «Поліс», звертаючись до суду з позовом просить стягнути з відповідача 3 % річних на підставі\~статті 625 ЦК України\~від суми простроченої заборгованості за тілом кредиту та відсотками за період за період з 28.02.2019 року по 19.10.2021 року в розмірі 3395,98 грн та інфляційних витрат за період з 28.02.2019 року по 19.10.2021 року в розмірі 8372,6 грн, нараховані на задавнену вимогу, оскільки строк виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором настав в грудні 2016 року (встановлено рішенням суду у справі 610/11819/21 від 31.08.2021). Верховний Суд України та Верховний Суд неодноразово зазначали, що за змістом\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу. Навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша цієї статті), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного. Отже,\~ЦК України\~не визнає сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга\~статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 266 ЦК України). Задавненим зобов`язанням є зобов`язання, в якому стосовно задавненої вимоги спливла позовна давність, кредитор не пред`являє в судовому порядку позову про захист задавненої вимоги і боржник відповідно не заявив про застосування до неї позовної давності. Таким чином, позовна давність щодо стягнення боргу за кредитним договором спливла, що встановлено судовим рішенням у справі 610/1819/21 від 31.08.2021. Законодавець в п. 4 ч. 1 ст. 602 ЦК України\~передбачає заборону для зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності в задавненому зобов`язанні для охорони інтересів боржника. Сплив позовної давності при пред`явленій позовній вимозі кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. Зарахування, яке є по своїй суті замінником належного виконання зобов`язання, не має створювати механізм обходу заборони передбаченої в пункті 4 частини першої\~статті 602 ЦК України. Така заборона стосується випадку, коли кредитор ініціює зарахування за задавненою вимогою. У такому разі кредитор за допомогою зарахування може обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору в межах пред`явленої позовної вимоги кредитором в судовому порядку про стягнення боргу, за яким сплинула позовна даність, і яка дозволяє боржнику заявити про застосування позовної давності. Приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Такий висновок повністю узгоджується з висновком суду касаційної інстанції зробленим у постанові Верховного суду від 23 листопада 2022 року у справі №285/3536/20. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № DNN0GK00000104 від 10.10.2007 року в розмірі 101797,43 доларів США, що за курсом 36,56 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.08.2022 року складає 3721714,04 грн слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір у зв`язку з відмовою у задоволенні заявлених вимог за позовом суд залишає за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed