Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. щодо стягнення з позивача на користь відповідачазаборгованості за кредитним договором, та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. відкрите виконавче провадження про стягнення з позивача заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса від 12.06.2021. На думку позивача, даний виконавчий напис було вчинено з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки нотаріус не перевірив безспірності заборгованості. Ухвалою суду від 25.01.2022 було відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін. Зазначеною ухвалою зобов`язано приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. надати суду належним чином засвідчену копію виконавчого напису, що є предметом спору, та документів, що стали підставою для його вчинення. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2022 вжито заходів забезпечення позову. Станом на день розгляду справи, витребувані документи суду надані не були. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Треті особи своїм правом на надання суду письмових пояснень по суті позову, не скористалися. Дослідивши матеріали справи та подані докази,суд встановив. 12.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. був вчинений виконавчий напис про стягнення з позивачана користь відповідачазаборгованості за кредитним договором в розмірі 9879,59 грн. На виконання даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Позивач зазначає, що нотаріус не перевірив безспірності заборгованості, що, на думку позивача, є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.19 (ЦПК) - № 487/10132/14-цу справі № 6-67цс15 вказано, що, суд має самостійно визначити, яку вимогу по суті, а не за формою, поставив позивач, і застосувати належні норми права. Зазначений підхід відповідає принципу jura novit curia («суд знає закони»), згідно з яким неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. В оспорюваному виконавчому написі, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., посилається на ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та на п. 2 Переліку за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України яким повинен керуватись нотаріус. Пунктом 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. З огляду на викладене, на день вчинення виконавчого напису, редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, не передбачала можливість вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений. Пункт 1 зазначеного Переліку, в чинній на день вчинення виконавчого напису редакції, регламентує, що для одержання виконавчого напису нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved