Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] у жовтні 2023 року засобами поштового зв`язку звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, відповідно до якої просила суд стягувати аліменти в розмірі з усіх видів заробітку та доходів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 09 вересня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем. Сторонами не досягнуто згоди щодо утримання малолітньої дитини. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 жовтня 2023 року, у вказаній цивільній справі головуючим суддею визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 13 жовтня 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, натомість через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, натомість через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу за його відсутності. Не заперечував щодо позовних вимог та просив їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 100, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач у справі, що підтверджено відповідним записом в графі «Батько» свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 25 квітня 2012 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, копія якого\~долучена до\~матеріалів справи (а.с.9). На момент звернення до суду, спільна дитина сторін у справі, мешкає разом із матір`ю, тобто позивачем у справі, та перебуває на повному її утриманні. Інших неповнолітніх дітей відповідач не має, є працездатним, осіб похилого віку на утриманні не має. Доказів протилежного відповідно до своїх обов`язків за ст.ст. 43, 81 ЦПК України відповідач не надав. Між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості про розмір стягуваних аліментів на утримання дитини, що зумовило виникнення спірних правовідносин, що регулюються наступними правовими нормами. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 2 статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин 1, 2 статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, із врахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України, дійшов висновку, що для забезпечення гармонійного розвитку дитини та забезпечення її потреб, вважає за доцільне визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, а саме з 11 жовтня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України та ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої позивача звільнено від сплати судового збору, а тому з відповідача підлягають стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1\~073,60 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved