Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (далі - позивач, ТОВ «ФК «Паріс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 51 646,40 грн., що складається з: 20 512,82 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3 292,50 грн. заборгованості за процентами; 6 769,18 грн. заборгованості за комісією; 2 850,00 грн. заборгованості за штрафними санкціями (пенею); 11 870,87 грн. - 18 % річних за користування грошовими коштами за період з 05.03.2020 року по 23.02.2022 року; 6 351,03 грн. інфляційних втрат за період з 05.03.2020 року по 23.02.2022 року. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 19.04.2019 року між Акціонерним товариством «РВС Банк» (далі - АТ «РВС Банк») та [PERSON] укладено договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі - Публічна пропозиція) шляхом підписання відповідачем Заяви-Договору № 0030047 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір). Копія Заяви-Договору № 0030047 від 19.04.2019 року та копія Публічної пропозиції затверджена рішенням правління АТ «РВС Банк», протокол № 01022019/1 від 01.02.2019 року. Відповідно до Заяви-Договору № 0030047 від 19.04.2019 року відповідач підписанням цієї заяви, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції, акцептував укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєднався до умов договору. З умовами договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до договору. За умовами Заяви-Договору № 0030047 від 19.04.2019 року відповідачу було надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок в розмірі 20 512,82 грн., строк дії кредиту 24 місяці. Згідно з п.п. 7.7.2.4 п. 7.7.2 Публічної пропозиції клієнт зобов`язаний повернути споживчий кредит та сплатити всі передбачені Заявою-Договором плати (платежі) на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених договором. За п.п. 7.7.2.10 п. 7.7.2 Публічної пропозиції у разі порушення строків та/або несплати необхідної до погашення заборгованості за споживчім кредитом, в тому числі щомісячного платежу, що передбачені графіком платежів, частково або в повному обсязі, сплатити на користь банку штрафні санкції (штрафи та пеню) на умовах, передбачених договором. У разі порушення клієнтом будь-якої з умов договору, на вимогу банку достроково та в повному обсязі погасити заборгованість за сумою споживчого кредиту, процентами, щомісячної комісії та інші платежі, передбачені умовами договору протягом 30 календарних днів з дня одержання від банку повідомлення про таку вимогу шляхом направлення згідно з положеннями договору. Згідно з п. 7.7.3.4 Публічної пропозиції банк має право при порушенні клієнтом термінів виконання будь-якого із своїх зобов`язань, передбачених договором, строк виконання яких/якого вже настав, в тому числі при порушенні строків сплати платежів, передбачених графіком платежів, більш ніж на один календарний місяць, вимагати від клієнта дострокового повного погашення заборгованості за споживчим кредитом, в тому числі, в примусовому порядку. За п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції клієнт зобов`язується сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитними коштами до повного фактичного виконання клієнтом зобов`язань за споживчим кредитом (кредитом). При цьому розмір процентів для клієнта, який прострочив виконання зобов`язання за споживчим кредитом (кредитом) згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлюється на рівні процентної ставки за користування кредитними коштами, яка визначена умовами Заяви-Договору. Відповідач свої зобов`язання за договором про приєднання до Публічної пропозиції не виконав, грошові кошти, отримані в кредит, не повернув, проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, передбачені умовами договору, не сплатив, у зв`язку з чим у відповідача станом на 31.03.2023 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 33 424,50 грн., з яких: 20 512,82 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3 292,50 грн. заборгованості за процентами; 6 769,18 грн. заборгованості за комісією; 2 850,00 грн. заборгованості за штрафними санкціями (пенею). У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції відповідач також повинен сплатити позивачу 11 870,87 грн. - 18 % річних за користування грошовими коштами за період з 05.03.2020 року по 23.02.2022 року; 6 351,03 грн. інфляційних втрат за період з 05.03.2020 року по 23.02.2022 року. Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст.ст. 514, 625, 1048, 1049 ЦК України позивач звернувся до суду з указаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.05.2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Паріс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.09.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2023 року відкладено розгляд справи до 08.11.2023 року. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. На виконання вимог ст. 187 ЦПК України суд витребовував інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача; з отриманої на запит суду відповіді компетентного державного органу вбачається, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу направлено судову повістку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на вказану адресу, проте конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав; повідомлявся судом про розгляд справи шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції. До суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим повідомленням без вручення адресату з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 19.04.2019 року між АТ «РВС Банк» та [PERSON] укладено договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом підписання [PERSON] . Заяви-Договору № 0030047 від 19.04.2019 року про надання банківської послуги (платіжна картка Простір). Відповідно до копії Заяви-Договору № 0030047 від 19.04.2019 року підписанням цієї заяви [PERSON] акцептував укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєднався до умов договору. З умовами договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати всі зміни, які будуть вноситись до договору. [PERSON] отримав від банку свій примірник Заяви та ознайомлений з Публічною пропозицією. За умовами Заяви-Договору № 0030047 від 19.04.2019 року [PERSON] надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів у розмірі 20 512,82 грн. на строк 24 місяці; процентна ставка 18 %, тип ставки - фіксована. Згідно з копією Додатку № 1 до Заяви-Договору № 0030047 від 19.04.2019 року, підписаного [PERSON] , встановлено графік платежів та розрахунок загальної вартості споживчого кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супутніх послуг). Відповідно до копії Паспорту споживчого кредиту, підписаного [PERSON] , сума кредиту - 20 512,82 грн., строк кредитування - 24 місяці, щомісячна комісія за супроводження кредиту - 615,38 грн. Згідно з п.п. 7.7.2.4 п. 7.7.2 Публічної пропозиції клієнт зобов`язаний повернути споживчий кредит та сплатити всі передбачені Заявою-Договором плати (платежі) на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених договором. За умовами п.п. 7.7.2.10 п. 7.7.2 Публічної пропозиції у разі порушення строків та/або несплати необхідної до погашення заборгованості за споживчім кредитом, в тому числі щомісячного платежу, що передбачені графіком платежів, частково або в повному обсязі, сплатити на користь банку штрафні санкції (штрафи та пеню) на умовах, передбачених договором. У разі порушення клієнтом будь-якої з умов договору, на вимогу банку достроково та в повному обсязі погасити заборгованість за сумою споживчого кредиту, процентами, щомісячної комісії та інші платежі, передбачені умовами договору протягом 30 календарних днів з дня одержання від банку повідомлення про таку вимогу шляхом направлення згідно з положеннями договору. За умовами п. 7.7.3.4 Публічної пропозиції банк має право при порушенні клієнтом термінів виконання будь-якого із своїх зобов`язань, передбачених договором, строк виконання яких/якого вже настав, в тому числі при порушенні строків сплати платежів, передбачених графіком платежів, більш ніж на один календарний місяць, вимагати від клієнта дострокового повного погашення заборгованості за споживчим кредитом, в тому числі, в примусовому порядку. За умовами п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції клієнт зобов`язується сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитними коштами до повного фактичного виконання клієнтом зобов`язань за споживчим кредитом (кредитом). При цьому розмір процентів для клієнта, який прострочив виконання зобов`язання за споживчим кредитом (кредитом), згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюється на рівні процентної ставки за користування кредитними коштами, яка визначена умовами Заяви-Договору. Згідно з копією Договору про відступлення права вимоги № 05/03/2020-1 від 05.03.2020 року АТ «РВС Банк» відступило (передало), а ТОВ «ФК «Паріс» прийняло (набуло) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС Банк» та боржниками, у тому числі за кредитним договором № 0030047 від 19.04.2019 року, укладеним з [PERSON] . Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по боржнику [PERSON] станом на 31.03.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 33 424,50 грн., з яких: 20 512,82 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3 292,50 грн. заборгованості за процентами; 6 769,18 грн. заборгованості за комісією; 2 850,00 грн. заборгованості за штрафними санкціями (пенею). Згідно з розрахунком інфляційних втрат та 18 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України по боржнику [PERSON] станом на 31.03.2023 року у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання позивачем нараховано позивачу за період з 05.03.2020 року по 23.02.2022 року 11 870,87 грн. - 18 % річних за користування грошовими коштами та 6 351,03 грн. інфляційних втрат. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 цього Кодексу передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже інформація, яка повинна бути надана до моменту укладення договору однією із сторін, є частиною пропозиції та істотною умовою договору, оскільки обов`язковість її оприлюднення прямо передбачена Законом. Умови кредитного договору, на яких укладають двосторонні правочини, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Публічна пропозиція АТ «РВС Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, опублікована на сайті банку та перебуває в загальному доступі. Ця Публічна пропозиція АТ «РВС Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення кредитного договору та визначає порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Підписані [PERSON] . Заява-Договір № 0030047 від 19.04.2019 року про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), згідно з якою [PERSON] акцептував укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєднався до умов договору, Додаток № 1 до Заяви-Договору та Паспорт споживчого кредиту містять умови, зокрема, щодо розміру споживчого кредиту, процентної ставки, строку дії кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не повернув АТ «РВС Банк» своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, комісією, що має відображення у наданому позивачем розрахунку заборгованості. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за цим договором не виконав. На підставі Договору про відступлення права вимоги № 05/03/2020-1 від 05.03.2020 року АТ «РВС Банк» відступило (передало), а ТОВ «ФК «Паріс» прийняло (набуло) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС Банк» та боржниками, у тому числі за кредитним договором № 0030047 від 19.04.2019 року, укладеним з [PERSON] . Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості по боржнику [PERSON] станом на 31.03.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 33 424,50 грн., з яких: 20 512,82 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3 292,50 грн. заборгованості за процентами; 6 769,18 грн. заборгованості за комісією; 2 850,00 грн. заборгованості за штрафними санкціями (пенею). Зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки під час розгляду справи встановлено порушення відповідачем передбаченого кредитним договором порядку погашення заборгованості. На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку. Також відсутні заперечення відповідача щодо правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, комісією та пені. Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 424,50 грн., з яких: 20 512,82 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3 292,50 грн. заборгованості за процентами; 6 769,18 грн. заборгованості за комісією; 2 850,00 грн. заборгованості за штрафними санкціями (пенею). Крім зазначеного, позивач просить стягнути з відповідача 6 351,03 грн. інфляційних втрат та 11 870,87 грн. - 18 % річних за користування грошовими коштами у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України згідно з п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Умовами п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції визначено, що клієнт зобов`язується сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитними коштами до повного фактичного виконання клієнтом зобов`язань за споживчим кредитом (кредитом). При цьому розмір процентів для клієнта, який прострочив виконання зобов`язання за споживчим кредитом (кредитом), згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюється на рівні процентної ставки за користування кредитними коштами, яка визначена умовами Заяви-Договору. За умовами Заяви-Договору № 0030047 від 19.04.2019 року процентна ставка за користування кредитом становить 18 %, тип ставки - фіксована. Згідно з розрахунком інфляційних втрат та 18 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України по боржнику [PERSON] станом на 31.03.2023 року у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання на підставі п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції позивачем нараховано позивачу за період з 05.03.2020 року по 23.02.2022 року 11 870,87 грн. - 18 % річних за користування грошовими коштами та 6 351,03 грн. інфляційних втрат. За змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та три проценти річних від простроченої суми входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 року у справі № 6-38цс11. За змістом ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Таким чином, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання - повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісії, вимоги позивача про застосування до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України та стягнення з відповідача 18 % річних (розмір процентів, встановлений договором, зокрема, п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції та Заявою-Договором № 0030047 від 19.04.2019 року) за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання є обґрунтованими. Разом з тим, суд не погоджується з наведеним позивачем розрахунком інфляційних втрат та 18 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України по боржнику [PERSON] станом на 31.03.2023 року з огляду на наступне. Положення ст.ст. 3, 509, 625 ЦК України передбачають нарахування інфляційних втрат і трьох процентів річних на суму основного боргу (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 року у справі № 922/4099/17; постанова Верховного Суду від 21.05.2019 року у справі № 916/2889/13). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц зробила висновок, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Так, позивачем подано даний позов до суду 05.04.2023 року. Отже, право позивача на стягнення коштів з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України обмежується періодом з 05.04.2020 року по 05.04.2023 року З наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 18 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України по боржнику [PERSON] станом на 31.03.2023 року вбачається, що позивачем визначено період нарахування 18 % річних за користування грошовими коштами та інфляційних втрат - з 05.03.2020 року по 23.02.2022 року. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Таким чином, з урахуванням позовних вимог та висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 18 % річних та інфляційні втрати на підставі ст. 625 ЦК України за період з 05.04.2020 року по 23.02.2022 року. З урахуванням зазначеного, суд наводить розрахунок 18 % річних за невиконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором за період з 05.04.2020 року по 23.02.2022 року (690 днів), зокрема: - за період з 05.04.2020 року по 31.12.2020 року, тобто за 271 день: 33 424,50 грн. (сума заборгованості) х 18 : 100 : 366 х 271 (кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання) = 4 454,77 грн., які відповідно до ст. 625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача; - за період з 01.01.2021 року по 23.02.2022 року, тобто за 419 дні: 33 424,50 грн. (сума заборгованості) х 18 : 100 : 365 х 419 (кількість днів прострочення виконання грошового зобов`язання) = 6 906,51 грн., які відповідно до ст. 625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Загальний розмір 18 % річних за невиконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором відповідно до ст. 625 ЦК України, п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції та Заяви-Договору № 0030047 від 19.04.2019 року за період з 05.04.2020 року по 23.02.2022 року становить 4 454,77 грн. + 6 906,51 грн. = 11 361,28 грн. Крім того, розмір інфляційних втрат на суму боргу - 33 424,50 грн. за період з квітня 2020 року по лютий 2022 року становить 6 035,35 грн., який відповідно до ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 11 361,28 грн. - 18 % річних за невиконання відповідачем грошового зобов`язання та 6 035,35 грн. інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України, п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції та Заяви-Договору № 0030047 від 19.04.2019 року. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про часткове задоволення позову. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.ч. 1, 10 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 684,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 5218 від 21.03.2023 року. Оскільки позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 51 646,40 грн., однак суд задовольняє позовні вимоги лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача 50 821,13 грн., що становить 98,40 %, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 641,06 грн. судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial