Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису вчиненого 18.03.2021 зареєстрованого в реєстрі за № 29910 приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з позивача на користь ТОВ " АІА Фінанс Груп"" заборгованості у розмірі 26858 грн, таким що не підлягає виконанню Вимоги позовної заяви обґрунтовує тим, що нотаріус при вчиненні вищевказаного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, він ніколи не мав фінансових справ з ТОВ "АІА Фінанс Груп", а тому і не може мати боргу перед зазначеною компанією. Також, просить стягнути з відповідача витрати на судовий збір у розмірі 1 610, 40 грн. Відповідачем відзиву, на заявлений до нього позов, не надано. Заяви ( клопотання) учасників справи Позовна заява разом із заявою про забезпечення позову надійши до Рокитнянського районного суду Київської області 25.07.2023. Протоколом автоматизованого розподулу судової справи між суддями справу передано у провадження судді Чорненькій О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області 27.07.2023 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим провадженням. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 27.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Копію позовної заяви та доданих до неї документів відправлено відповідачеві та третім особам рекомендованими поштовими відправленнями. На розгляд справи призначений 08.11.2023 учасники справи не прибули. Позивач у судове засідання не прибув, натомість 08 серпня 2023 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд спраи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання свого представника не направив та про причини його неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду відповідача було повідомлено шляхом направлення на юридичну адресу його місцезнаходження поштового відправлення. Однак, поштові відправлення № 0960102045789 та №0960102094402 було повернено відправнику з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" З огляду на викладене, відповідача про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено шляхом розміщення оголошення про виклин на офіційному сайті судової влади. Такі оголошення були оприлюднені 30 серпня та 05 жовтня 2023 року за посиланням: https://rk.ko.court.gov.ua/sud1021/gromadyanam/ogolosennya/. Разом з тим, поштове відправлення №0600228521695 від 13.10.2023 було одержано представником відпаовідача за довіреністю, що підтвержується зворотнім рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення. Третю особу - приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіну Я.В. про розгляд справи було повідомлено поштовим відправленням №0960102045770, яке повернуто до суду через відсутність адресата за вказаною адресою. А також розміщенням оголошень про виклик до суду на офіційному сайті суду, які були оприлюднені 30 серпня та 05 жовтня 2023 року за посиланням: https://rk.ko.court.gov.ua/sud1021/gromadyanam/ogolosennya/. Третю особу - приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П., про розгляд справи було повідомлено поштовими відправленнями, які отримано адресатом за довіреністю, що підтверджується зворотніми поштовими відправленнями від 09.08.2023 та 18.10.2023. Крім того, на виконання ухвали суду від 27.07.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. на адресу суду направлено копію заявки №1891887 на отримання кредиту та копію виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 18.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "АІА Фінанс Груп" заборгованості за кредитним договором та зареєстрованого і реєстрі за номером 29910. Однак, треті особи будучи належним чином повідомлененими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач ТОВ "АІА Фінанс Груп" у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи у його відсутності та відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких клопотань та заяв від відповідача та третіх осіб до суду не надходило. Таким чином, визначений частиною 3 статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. У липні 2023 року позивач [PERSON] дізнався про те, що з його заробітної плати проводяться утримання. При зверненні до бухгалтерії підприємства він дізнався, що відрахування проводяться відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 28.06.2023, винесеної приватним виконавцем Голяченком І.П. у межах виконавчого провадження ВП [NUMBER] щодо неї приватним виконавцем Голяченком Іваном Павловичем було відкрито виконавче провадження ВП № 65331876. Із вказаної постанови позивач дізнався, що з нього стягується заборгованість у розмірі 26858 грн. на користь ТОВ "АІА Фінанс Груп". Так, ТОВ "АІА Фінанс Груп" звернулося до приватного виконавця Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., яка і вчинила виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за №29910. Відповідно до зазначеного виконавчого напису з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА Фінанс Груп" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №1891887 від 09 листопада 2018 року у розмірі 26858 гривень. Цей виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 18.03.2021, і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення. Зазначений виконавчий напис нотаріуса було звернено до виконання шляхом його подання на виконання приватному виконвцю виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. На підставі виконавчого напису № 29910 від 18.03.2021 було відкрите виконавче провадження № [NUMBER]. 02.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем, на підставі поданої заяви про відкриття провадження про примусове виконання рішення, до якої було додано оригінал виконавчого напису № 29910 від 18.03.2021, було винесено постанову у ВП № [NUMBER] про відкриття виконавчого провадження про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ "АІА Фінанс Груп" заборгованості в сумі 26858 грн. Крім цього постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця. 28.06.2023 приватний виконавець Голяченко І.П. виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника - [PERSON] . Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» до переліку нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси, належить, у тому числі, вчинення виконавчих написів. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З тексту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні нотаріус керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі Перелік № 1172). Вказаний Перелік № 1172 було доповнено пунктом 2 згідно Постанови КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зокрема, пункт 2 Переліку № 1172 було доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, що були передбачені п.2 Переліку № 1172, і які були підтвердженням безспірності заборгованості боржника перед стягувачем та слугували підставою для вчинення цього виконавчого напису. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, що була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язати Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.». Отже, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на наведене, суд висновує, що при вчиненні 18.03.2021 виконавчого напису № 29910 нотаріус Головкіна Я.В. керувалася пунктом Переліку №1172, який був незаконним та нечинним, а відтак, із застосуванням положень нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед ТОВ "АІА Фінанс Груп", на підставі лише тих документів, що були передбачені пунктом 2 Переліку №1172. Крім того, суд зазначає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса містить механічне виправлення номеру кредитного договору, на стягнення заборгованості за яким був вчинений виконавчий напис. З наданої приватним виконавцем Голяченком І.П. копії заявки №1891887 на отримання кредиту, на стягнення заборгованості за яким був вчинений оспорюваний виконавчий напис, вбачається, що заявка зроблена [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] . Разом з тим, відповідно до оспорюваного виконавчого напису нотаріуса заборгованість за кредитом, наданим [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , стягується з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 09 листопада 2018 року, тобто з часу коли ще така заявка не була подана та кредит отримано не було. Зазначений факт є самостійною підставою для визнання виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 29910 та вчиненого 18 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київськорї області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА Фінанс Груп" заборгованості за кредитним договором у розмірі 26858 (двадцять шість тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) гривень, таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законною та обґрунтованою, оскільки наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Судом також враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), про те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Конституція України у статті 129 визначає однією із основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказаний принцип закріплено також і в Цивільному процесуальному кодексі України. Так, згідно з частиною 3 статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, що полягає у рівності прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України). Частинами 5 та 7 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За положенням частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. За положеннями частей 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним у справі доказам, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат Також положеннями статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відтак, у даному випадку при повному задоволенні позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 1073,60 грн. (квитанція про оплату № 21/07/202340431760SB від 21.07.2023) та за клопотання про забезпечення позову в сумі 536,80 грн. (квитанція про оплату № 21/07/202340431761SB від 21.07.2023), всього 1610,40 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved