Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Заступник директора Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради начальник Служби у справах дітей по Київському району Матвіїв В.В. звернувся до суду в інтересах малолітньої [PERSON] з позовною заявою в якій просить прийняти рішення про відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. В подальшому позовну заяву було доповнено вимогою про відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 07.01.2023 року Салтівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 08. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, державна реєстрація народження дитини здійснена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Мати дитини [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач її співмешканець [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] фактично мешкають на території Салтівського району за адресою: [ADDRESS] . Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради здійснює роботу із соціального захисту малолітньої дитини [PERSON] , відповідно до зареєстрованого місця проживання матері дитини. Малолітня [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання. Мати дитини не працює, веде асоціальний спосіб життя та має ще одну доньку, [PERSON] , [INFO] . Особисто вихованням та утриманням [PERSON] мати також не займається. Відповідач передала дівчинку на виховання сестрі - [PERSON] , та вказати поштову адресу мешкання дитини не змогла. Вперше інформація про родину Рибнікової надійшла до ССД по Індустріальному району від КНП «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради 27.12.2022 року, в якій зазначалось, що адміністрація лікувального закладу, опікуючись правами та законними інтересами новонародженої дитини [PERSON] (дівчинки), просить здійснити заходи у межах компетенції, спрямовані на з`ясування умов проживання та вирішення питання про доцільність здійснення соціального супроводу родини. Адміністрація закладу повідомила, що за їх інформацією мати дитини під час вагітності вживала алкогольні напої, палила. Під час перебування у відділенні закладу порушила протипожежні правила, чим ледь не спричинила загорання. На підставі повідомлення, ССД по Індустріального району спільно із фахівцем відділу соціальної роботи по Індустріальному району м. Харкова ХМЦСС «Довіра», медичними працівниками КНП «Міська дитяча лікарня № 16» Харківської міської ради, 11.01.2023 року було здійснено вихід за адресою реєстрації відповідача [PERSON] , однак до помешкання потрапити не вдалося, бо двері ніхто не відчинив. Зі слів сусідів, [PERSON] тривалий час за даною адресою не мешкає, місце її проживання їм не відомо, квартира перебуває порожньою. Під час спілкування з [PERSON] у телефонному режимі, спеціалістами ССД по Індустріального району було з`ясовано, що жінка має намір проживати разом з новонародженою дитиною за адресою: [ADDRESS] . Вдруге інформація про родину Рибнікової надійшла до ССД по Індустріальному району від Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради 06.04.2023 року, у зв`язку із виявленням факту реальної загрози життю та здоров`ю малолітньої [PERSON] . До ССД по Салтівському району засобами телефонного зв`язку 05.04.2023 року надійшла інформація від працівників патрульної поліції про те, що за адресою: [ADDRESS] , де мешкає [PERSON] , під час гостювання у неї [PERSON] та [PERSON] , відбувся конфлікт: останні, були у стані алкогольного сп`яніння та вчинили сварку з бійкою. У цей час малолітня [PERSON] знаходилась із матір`ю, яка за нею не доглядала та не годувала її, дівчинка постійно плаче. При цьому [PERSON] поводила себе неадекватно, чим створювала загрозу здоров`ю та життю дитини. Спеціалісти ССД по Салтівському району спільно з представниками патрульної поліції та представниками структур причетних до роботи з дітьми, здійснили негайний вихід за вищезазначеною адресою. Було встановлено, що [PERSON] поводиться вкрай агресивно, висловлює погрози до оточуючих, має на тілі багато синців, у області шиї сліди крові. Перед присутніми вона погрожувала стрибнути з вікна разом із дитиною. Надати письмові пояснення щодо події та поведінки жінка не змогла через стан алкогольного сп`яніння, у якому перебувала. На виконання вимог п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 спеціалісти ССД по Салтівському району склали акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, за результатами якої рівень безпеки дитини визначено як «дуже небезпечно», що передбачає негайне відібрання дитини у батьків. Таким чином, через наявну реальну загрозу життю та здоров`ю дитині, на підставі протоколу тимчасового вилучення дитини з небезпечного середовища та акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 05.04.2023 року [PERSON] було негайно вилучено з небезпечного середовища та госпіталізовано до комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна дитяча лікарня № 24» Харківської міської ради для обстеження/лікування, де вона перебуває на даний час. Заходами ССД по Індустріальному району було надіслано запити до структур причетних до роботи з дітьми, з метою з`ясування додаткової інформації щодо стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно своїх малолітніх дітей. З інформації наданої адміністрацією КНП «Міська дитяча поліклініка № 16» Харківської міської ради з`ясовано, що звернення [PERSON] щодо стану здоров`я малолітніх [PERSON] та [PERSON] , в медичному закладі не зареєстровані. Діти перебувають під наглядом лікаря-педіатра [PERSON] , з якою укладена декларація про надання первинної медичної допомоги, комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 13» Харківської міської ради. З інформації наданої сектором ювенальної превенції Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області вбачається, що на [PERSON] неодноразово були складені протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування) та ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). Відповідно до інформації з офіційного веб порталу «Судова влада Україна», вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.09.2021 року по справі № 644/7042/21 [PERSON] визнано винною у скоєнні кримінального проступку за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (крадіжка), та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин. За вищезазначеними складеними протоколами про адміністративні правопорушення в Московському районному суді м. Харкова відкриті провадження, які призначені до розгляду. Після вилучення дитини, [PERSON] з`явилася на прийом до ССД по Індустріальному району 13.04.2023 року, під час якого отримала консультацію, щодо її подальших дій для повернення доньки на спільне проживання та виховання, а також їй було надано направлення на проходження нарко- та психо- обстеження. Разом з цим, мати дитини надала письмове пояснення щодо ситуації, яка трапилася під час вилучення доньки та зазначила, що повернулась мешкати до зареєстрованого місця проживання. В діях [PERSON] прослідковується порушення покладених на неї, як на матір, обов`язків з виховання і розвитку дитини. Мати дитини своїми діями, поведінкою, негативними звичками наражає чотирьох місячну дитину на небезпеку, що безпосередньо загрожує її життю та здоров`ю, підтвердженням цього є також складені протоколи про адміністративні правопорушення. Питання щодо доцільності відібрання малолітньої доньки [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне відібрання малолітньої [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. В своїй заяві про доповнення позовних вимог, представник позивача також просить вирішити питання про відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав. В обґрунтування даної вимоги зазначено, що мати дитини [PERSON] не займається вихованням та утриманням малолітньої дитини [PERSON] , відповідач передала дівчинку на виховання сестрі - [PERSON] , та вказати поштову адресу мешкання дитини не змогла. Спеціалістами ССД по Немишлянському району 15.06.2023 року було здійснено вихід до родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Під час відвідування було з`ясовано, що для малолітньої [PERSON] створені всі умови для проживання та виховання. Зі слів тітки, дитина мешкає в неї останні три роки. Мати дитини не бере участі у вихованні та утриманні дівчинки. 30.06.2023 року [PERSON] надала пояснення щодо проживання [PERSON] у неї та виховання її сестрою батьківських обов`язків. З наданих пояснень, встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виховання та утримання дитини, неналежним чином виконує батьківські обов`язки, продовжує вести асоціальний спосіб життя. ССД по Індустріальному району з`ясовано, що відомості про батька малолітньої [PERSON] , [INFO] внесені на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України. Таким чином,\~представник Служби\~у справах\~дітей зазначає,\~що зазначені вище обставини є підставами для відібрання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.08.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, що підтверджується матеріалами справи. Від представника служби у справах дітей Томенко Я.В. до суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу за відсутності представника Департаменту, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її духовних та моральний розвиток. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності зі частиною 2\~статті 157 СК України\~той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не виявляють щодо неї батьківського піклування. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 07.01.2023 року Салтівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 08 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 05.05.2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 737. Відомості про батька дітей внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач її співмешканець [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] фактично мешкають на території Салтівського району за адресою: [ADDRESS] . Малолітня [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання. Згідно матеріалів справи, відповідач [PERSON] не працює, веде асоціальний спосіб життя, вихованням та утриманням дітей не займається. Малолітню доньку [PERSON] відповідач передала на виховання сестрі [PERSON] . Під час відвідування родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , службою у справах дітей було з`ясовано, що для малолітньої [PERSON] створені всі умови для проживання та виховання. Зі слів [PERSON] , малолітня [PERSON] мешкає в неї останні три роки. Мати дитини [PERSON] \~ не бере участі у вихованні та утриманні дівчинки. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.\~8\~Порядку провадження\~органами опіки\~та піклування\~діяльності,\~пов`язаної\~із захистом\~прав дитини,\~затвердженого Постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~24.09.2008\~№ 866\~спеціалістами ССД\~по Салтівському\~району було\~складено акт\~проведення оцінки\~рівня безпеки\~дитини[PERSON] , за результатами якої рівень безпеки дитини визначено як «дуже небезпечно», що передбачає негайне відібрання дитини у батьків. Пункт 8 Порядку передбачає, що якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, служба у справах дітей негайно після отримання повідомлення про безпосередню загрозу життю або здоров`ю дитини разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи, представниками закладу охорони здоров`я проводить оцінку рівня безпеки дитини згідно з додатком 10. До проведення оцінки рівня безпеки дитини можуть бути додатково залучені уповноважені суб`єкти в межах своїх повноважень. У разі виявлення (підтвердження) за результатами оцінки рівня безпеки дитини фактів безпосередньої загрози її життю або здоров`ю та потреби у вжитті невідкладних заходів до забезпечення її безпеки дитина може бути невідкладно направлена до закладів охорони здоров`я для обстеження стану її здоров`я, надання необхідної медичної допомоги в стаціонарних умовах та документування фактів жорстокого поводження з нею або тимчасово влаштована відповідно до пункту 31 цього Порядку. Про відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує органи прокуратури за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав, про відібрання дитини в матері, батька без позбавлення батьківських прав. Через наявну реальну загрозу життю та здоров`ю малолітньої дитини, на підставі протоколу тимчасового вилучення дитини з небезпечного середовища та акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 05.04.2023 року [PERSON] було негайно вилучено з небезпечного середовища та госпіталізовано до комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна дитяча лікарня № 24» Харківської міської ради для обстеження/лікування, де вона перебуває на даний час. Відповідно до ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України у виняткових випадках,\~при безпосередній\~загрозі для\~життя або\~здоров`я\~дитини,\~орган опіки\~та піклування\~або прокурор\~мають право\~постановити рішення\~про негайне\~відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав та п. 8 Порядку виконавчим комітетом Харківської міської ради було прийнято рішення «Про негайне відібрання малолітньої дитини у батьків» від 19.04.2023 № 188. З інформації наданої адміністрацією КНП «Міська дитяча поліклініка № 16» Харківської міської ради з`ясовано, що звернення [PERSON] щодо стану здоров`я малолітніх [PERSON] та [PERSON] , в медичному закладі не зареєстровані. Діти перебувають під наглядом лікаря-педіатра [PERSON] , з якою укладена декларація про надання первинної медичної допомоги, комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 13» Харківської міської ради. З інформації наданої сектором ювенальної превенції Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області вбачається, що на [PERSON] неодноразово були складені протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування) та ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей). Судом також встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.09.2021 року по справі № 644/7042/21 [PERSON] визнано винною у скоєнні кримінального проступку за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (крадіжка), та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи. Суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини. Відповідно до частини першої статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Таким чином, суд вважає, що в діях [PERSON] прослідковується порушення покладених на неї, як на матір, обов`язків з виховання і розвитку малолітніх дітей. [PERSON] своїми діями, поведінкою, негативними звичками наражає дітей на небезпеку, що безпосередньо загрожує їх життю, здоров`ю та розвитку. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Частиною п`ятою ст. 19 Сімейного кодексу України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання щодо доцільності відібрання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надані висновки № 154 від 25.04.2023 року та № 283 від 02.08.2023 року, відповідно до\~яких Департамент,\~як представник\~органу опіки\~та піклування,\~вважає за доцільне відібрання малолітніх [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Частиною першою ст. 170 Сімейного кодексу України передбачено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від матері не позбавляючи її батьківських прав, на підставі пунктів 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини разом з матір`ю є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, що є підставою для відібрання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Разом з тим, суд вважає, що питання на чию користь будуть стягуватись аліменти з матері на утримання дітей буде вирішуватись у подальшому після визначення форми влаштування. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вказана поведінка матері дітей та свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, свідчать про ухилення від виконання батьківських обов`язків, а тому позовні вимоги про відібрання малолітніх [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». У разі звернення органу опіки та піклування до суду із заявою про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, судовий збір не справляється. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн., який визначений станом на 1-ше січня календарного року, в якому подано позовну заяву відповідно до Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік».

Outcome: approved