Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Коломацького районного суду Харківської області із позовом до [PERSON] , в якому просила суд розірвати шлюб, що укладений між нею та відповідачем 14 лютого 2014 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коломацького районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 5. В обґрунтування заявленої вимоги позивачка вказала, що під час перебування у шлюбі у неї із відповідачем народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Також, позивачка зазначила, що подружнє життя в неї із відповідачем виявилося невдалим, в зв`язку з непорозуміннями у сімейному житті, частими сварками та подружньою зрадою чоловіка із іншою жінкою, спільне життя не склалося. З липня 2023 року вони проживають окремо та на даний час не спілкуються. Крім того позивачка вказала, що спільного побуту із відповідачем вона не має, шлюбні відносини між ними фактично припинені, а шлюб існує лише формально, спір щодо утримання спільної дитини у них відсутній, позаяк дитина проживає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні. З огляду на це позивачка вважала, що збереження сім`ї і подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам її сім`ї. Відповідною ухвалою, постановленою суддею Коломацького районного суду Харківської області 17 жовтня 2023 року, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за вказаним вище позовом і справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. Будучи належним \~чином повідомленою\~ про\~ дату,\~час і місце розгляду \~справи (а.с. 14, 24),\~позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, при цьому 16 жовтня 2023 року нею до суду подано заяву за вх. № 1666/01-51/23 (а.с. 15), в якій позивачка просила суд провести розгляд справи за її відсутності, а також повідомила про підтримання заявленої нею позовної вимоги. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином та своєчасно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 25), у судове засідання також не з`явився, при цьому 18 жовтня 2023 року ним до канцелярії суду подано заяву за вх. №1686/01-51/23 (а.с. 26), в якій відповідач повідомив суд, що він повністю визнає позов та просив розгляд справи провести за його відсутності. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено право учасника справи заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З матеріалів справи вбачається, що всім учасникам судового процесу судом забезпечені належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень, а також надано достатньо часу для підготовки до судового розгляду справи тощо. Окрім того, судом вжито всіх заходів, в межах визначених чинним цивільним процесуальним законодавством України повноважень щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи, викладені позивачкою у позові, а також письмові докази, долучені у якості додатку до позовної заяви, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Так, частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коломацького районного управління юстиції у Харківській області, вбачається, що 14 лютого 2014 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений шлюб, прізвище дружини після одруження змінено на - « [PERSON] », про що складено відповідний актовий запис за № 5 (а.с. 5). Згідно даних, зафіксованих у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому 25 червня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коломацького районного управління юстиції у Харківській області, [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с. 13). Сімейне життя у сторін не склалося, подружніх стосунків вони не підтримують, разом не проживають, спільного домашнього господарства не ведуть. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд керується вимогами чинного законодавства України стосовно добровільності шлюбу як однієї із основних його засад, розуміючи поняття шлюбу в контексті сімейного союзу, де слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу та його добровільний характер. При цьому суд зазначає, що шлюб припиняється шляхом його розірвання внаслідок стійкого розладу подружніх стосунків шляхом реалізації права одним із подружжя на пред`явлення відповідного позову. Повага до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потребує прояву іншим із подружжя власної гідності та самоповаги. З огляду на те, що позивачка, не маючи наміру зберегти шлюб із відповідачем, скористалася своїм гарантованим правом та звернулася до суду із відповідним позовом про розірвання шлюбу й наполягає на його задоволенні, взявши до уваги ту обставину, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їх інтересам, в зв`язку з чим існують визначені законом підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Також, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі суд вважає за доцільне зазначити наступне. Так, за правилами, визначеними ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевказані вимоги, взявши до уваги ту обставину, що відповідач до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву про визнання ним позову, суд вважає за необхідне повернути позивачці із державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 відсотків його суми слід стягнути із відповідача на користь позивача. На підставі зазначеного та

Outcome: approved