Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.02.2023 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] , зазначивши третьою особою Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якій просив суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2012 року, та спільно проживали спочатку в орендованих квартирах, а з 2018 року за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , яка з часу свого народження мешкає разом з позивачем та повністю перебуває на його утриманні та догляді, а з 2018 року проживає та 08.10.2021 зареєстрована разом з позивачем у належній позивачу на праві приватної власності квартирі [ADDRESS] . З 2021 року сторони сімейні відносини не підтримують, в житті відповідача з`явився інший чоловік. Позивач повністю матеріально забезпечує дитину, виконує батьківські обов`язки, займається її вихованням та розвитком, медичним доглядом та лікуванням, всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, яка в житті дитини, її вихованні та розвитку жодної участі не приймає. Відповідач [PERSON] ніде не працює, не має самостійного доходу та не бере достатньої участі у вихованні дитини. На думку позивача, донці краще буде проживати з ним, оскільки він має тісний зв`язок з дитиною, а відповідач своєю поведінкою негативно впливає на процес її виховання. Як на підставу своїх вимог позивач посилався, зокрема, на висновок експерта-психолога [PERSON] від 13.02.2023 № 2023/02/13, відповідно до якого дитина [PERSON] , [INFO] , більш психологічно схильна до батька [PERSON] і їй більш психологічно комфортно проживати в сім`ї батька. 21.02.2023 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання (том 1 а.с.61-62). 16.03.2023 ухвалою суду витребувано у Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (том 1 а.с.73-74). 11.04.2023 судом, не виходячи до нарадчої кімнати, постановлені ухвали про долучення до матеріалів справи наданих Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради письмового висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини і акту обстеження від 22.03.2023; про задоволення клопотання сторони позивача про допит свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (том 1 а.с.28, 84-87,90-95). 26.04.2023 відповідач [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , зазначивши третьою особою Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якій просила суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю - [PERSON] (том 1 а.с.116-120). 04.05.2023 судом постановлено ухвалу про прийняття до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини (том 1 а.с.150-152). 01.06.2023 ухвалами суду, не виходячи до нарадчої кімнати, постановлено про долучення до матеріалів справи відзиву відповідача [PERSON] на зустрічну позовну заяву [PERSON] та про задоволення клопотання позивача за первісним позовом від 01.06.2023 про допит свідків: [PERSON] , [PERSON] (том 1 а.с.157-158,161-166). 28.06.2023 ухвалою суду, не виходячи до нарадчої кімнати, постановлено про долучення до матеріалів справи наданого до суду 19.06.2023 Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради письмового висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини; задоволено клопотання представника відповідача адвоката Кашури М.Ю. від 28.06.2023 про долучення до матеріалів справи письмових доказів; задоволено клопотання відповідача [PERSON] про допит свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (том 1 а.с.171-185, 187-193). 28.06.2023 ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (том 1 а.с.194-196). 23.10.2023 ухвалами суду, не виходячи до нарадчої кімнати, постановлено про долучення до матеріалів справи копії довідки та обмінну картку відносно [PERSON] ; прийнято відмову представника позивача [PERSON] - адвоката Санькова Ю.В. від допиту свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (том 1 а.с.225, том 2 а.с.2, 11, 12-32). 09.11.2023 ухвалами суду, не виходячи до нарадчої кімнати, прийнято відмову представника відповідача [PERSON] - адвоката Кашури М.Ю. від допиту свідків [PERSON] , [PERSON] ; прийнято заяву відповідача [PERSON] від 23.10.2023 про визнання позовних вимог [PERSON] 09.11.2023 ухвалою суду прийнято відмову позивача за зустрічним позовом [PERSON] від зустрічного позову та закрито провадження у справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини. В судовому засіданні 09.11.2023 позивач [PERSON] та його представник адвокат Саньков Ю.В. позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. Позивач в судовому засіданні 23.10.2023 пояснив, що з січня 2023 року відповідач разом з ним та дочкою не живе, позивач самостійно займається вихованням дитини. Ще у січні 2022 року вони з відповідачем домовились про те, що дитина буде проживати разом з ним, але з початку війни вони усі разом поїхали з міста Харкова. Після повернення у травні 2022 року вони також домовились про те, що дитина буде проживати разом з ним. Позивач зазначив, що працює вдома, а їжу їм готує його мати, яка мешкає поруч. Під час хвороби дитини на початку жовтня 2023 року відповідач жодного разу не відвідувала дочку. Їх спільна з відповідачем дочка приходить до матері та залишається у неї на вихідні дні. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Кашура М.Ю. в судовому засіданні 09.11.2023 позовні вимоги визнали, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечували. В судовому засіданні 23.10.2023 відповідач [PERSON] пояснила, що з 01.01.2023 вона переїхала проживати в орендовану квартиру з іншим чоловіком, без дитини. Донька за власним бажанням залишається іноді у неї . Позивач опікується дитиною та донька любить свого батька. Відповідач вказала, що опікується дитиною, сплачує за абонемент на танці, відводить до лікарів. Третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради просила провести розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування, рішення по справі просила прийняти з урахуванням наданого висновку, про що зазначила у поданих до суду поясненнях (а.с.84,171). Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2012 та мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.14,122). Дитина [PERSON] з 31.01.2022 зареєстрована за адресою місця проживання її батька [PERSON] : [ADDRESS] (а.с.16). Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.04.2018, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.23) Відповідач [PERSON] з 08.10.2021 по 13.01.2023 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а з 13.01.2023 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 20.02.2023 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 13.01.2023 (а.с.60,129). З копії договору оренди житлового приміщення вбачається, що 17.04.2023 [PERSON] уклала з [PERSON] вказаний договір, відповідно до якого орендодавець [PERSON] представляє орендареві [PERSON] в користування строком на 1 рік квартиру загальною площею 55,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить [PERSON] на праві спільної сумісної власності, співвласниками вказаної квартири крім [PERSON] зазначені: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.142-144). З січня 2023 року сторони припинили сімейні відносини, сумісне проживання та ведення спільного господарства, відповідач [PERSON] пішла від позивача, залишивши з ним їх малолітню дитину. За інформацією з Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 75 Харківської міської ради Харківської області від 13.02.2023, [PERSON] навчається у даному закладі з вересня 2021 року. Батько завжди співпрацює з учителем, радиться, реалізує поради у відносинах з дитиною, систематично відвідує батьківські збори. Мати до класного керівника з такими питаннями не зверталася (а.с.15). Як вбачається з листа КЗ «Харківський ліцей № 75» ХМР від 18.04.2023, [PERSON] навчається у даному закладі з вересня 2021 року по теперішній час. Мати [PERSON] до класного керівника протягом 2022/2023 навчального року з питань виховання та навчання дитини не зверталася. Батько [PERSON] завжди співпрацює з учителем, радиться, реалізує поради у відносинах з дитиною, за потреби відвідує заклад освіти (а.с.127). З інформації КЗ «Дошкільний начальний заклад (Ясла-садок) № 427 ХМР від 18.04.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відвідувала вказаний заклад з 01.06.2018 по 31.05.2021. [PERSON] відомий, як батько малолітньої дитини. [PERSON] відома, як мати малолітньої дитини. Зі слів вихователя групи [PERSON] , вихованням малолітньої дитини [PERSON] займалися: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.128). Відповідно до листа ФОП [PERSON] від 10.02.2023, [PERSON] , [INFO] , спостерігається дитячим отоларингологом з приводу гіпертрофії лімфоїдного кільця носоглотки: аденоїдні вегетації ІІ ступеня та гіпертрофії піднебінних мигдаликів з листопада 2019 року. До отоларингологічного кабінету дитину приводить її батько [PERSON] . Він особисто надає дозвіл на проведення лікування дитини та сплачує за надані послуги згідно з планом лікування. До ФОП [PERSON] за інформацією про стан здоров`я своєї доньки [PERSON] мати дитини - [PERSON] не зверталася (а.с.17). За інформацією КНП «Міська дитяча поліклініка № 16» ХМР від 14.04.2023, дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] та перебуває під наглядом лікаря-педіатра, з яким укладена декларація про надання первинної медичної допомоги КНП «Міська дитяча поліклініка № 16» ХМР. Згідно інформації, наданої лікарем-педіатром, на амбулаторний прийом до лікарів закладу під час медичних профілактичних оглядів або у разі хвороби дівчинка з`являється у супроводі матері [PERSON] або батька [PERSON] . Батьки здійснюють догляд та опікуються станом здоров`я Христини (а.с.124). Як вбачається з відповіді директора «Hammer Gym» [PERSON] від 17.04.2023, [PERSON] відвідувала зазначений заклад з жовтня 2019 року по листопад 2021 року. Дитина займалась сучасними танцями «Урбан-денс», цирковою акробатикою, малюванням. Христину приводила та забирала із занять тільки мати дитини - [PERSON] . [PERSON] , як батько [PERSON] , адміністрації та викладачам невідомий (а.с.125). Згідно з відповіддю директора «Hammer Gym» [PERSON] від 08.05.2023, [PERSON] , [INFO] , з жовтня 2019 року по квітень 2023 року відвідувала зайняття з сучасних танців «Урбан-денс», циркової акробатики та малювання, що проводяться у Фітнес-центрі «Hammer Gym». До Фітнес-центру дитину приводили та забирали і мати, і батько (а.с.159). Відповідно до повідомлення Клубу сімейного дозвілля «Сімба», [PERSON] відвідувала заняття з раннього розвитку, англійської мови у період з вересня 2017 року по травень 2021 року та проходила курс підготовки до школи. Адміністрації закладу відома мати дитини - [PERSON] . Кілька разів із занять дитину забирав батько, дані останнього невідомі (а.с.126). Відповідно до копії Акту від 22.03.2023 обстеження умов проживання позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складеного працівниками Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, дане житло є ізольованою квартирою з усіма зручностями, розташоване на 4-му поверсі 9-типоверхового будинку та складається з трьох кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету, 2-х балконів. У квартирі капітальний ремонт, оселя облаштована сучасними меблями та побутовою технікою. Для дитини виділено дві кімнати, одна з них ігрова, а друга - учбова, є окреме спальне ліжко, стіл для навчання, речі та іграшки. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації власник [PERSON] та його донька [PERSON] . Зі слів батька, з матір`ю дитини в шлюбі не перебували. З вересня 2022 року мати спільно з родиною не мешкає. Мати, зі слів батька, спілкується із донькою переважно у телефонному режимі, в утриманні дитини участі не приймає. З боку батька перешкоди матері у прийманні участі у вихованні дитини не чиняться. Батьком утворені належні умови для виховання та розвитку дитини (а.с.87). Згідно з копією Акту від 10.05.2023 обстеження умов проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складеного працівниками Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, дане житло винаймане за договором оренди, є ізольованою квартирою з усіма зручностями, розташоване на 4-му поверсі 9-типоверхового будинку та складається з двох кімнат, кухні, ванної кімнати, туалету, балкону-лоджії. В квартирі свіжий капітальний ремонт, оселя облаштована сучасними меблями, побутовою технікою. Для дитини виділена окрема кімната, де є: ліжко, стіл для навчання, шафа з одягом, речі та іграшки. За цією адресою проживають : [PERSON] , її громадянський чоловік [PERSON] , донька [PERSON] . На момент відвідування дитина перебувала разом з матір`ю. Зі слів матері, донька дуже часто перебуває разом з нею, залишається на ніч, але все це відбувається за згодою дитини, відповідно до її бажань. Матір`ю створені належні умови для виховання та розвитку дитини (а.с.185). Допитана судовому засіданні 23.10.2023 свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її двоюрідним братом, відповідача знає близько 10 років, позивач займається дитиною та відповідально ставиться до її виховання та розвитку, витрачає кошти на її розвиток та розваги, дитина поважає батька та казала їй навесні 2023 року, що їй зручно жити разом з батьком. Свідок протягом 2022-2023 років допомагала позивачу із зайняттями дитини у школі он-лайн у позивача вдома. Харчуванням дитини займається мати позивача. Позивач не перешкоджає матері спілкуватися з донькою. Допитана у судовому засіданні 23.10.2023 свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її сином, та вона приходить до мешкання сина три рази на день, готує їм їжу, відповідач до дитини не приїжджає. Позивач опікується дитиною, возить її на танці, зайняття з англійської мови, у розважальні заклади, при цьому завжди враховує інтереси дитини та її бажання. Влітку 2023 року дитина половину часу була у матері та половину часу у батька, батько дитини не перешкоджає відповідачу спілкуватися з дочкою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 23.10.2023 пояснила, що знає позивача та відповідача з 2021 роки, коли їх діти пішли до однієї школи. До початку війни відповідач брала активну участь в організаційних заходах в школі , її донька була доглянута, після війни відповідач та свідок не спілкувались. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 23.10.2023 пояснила, що вона є хрещеною матір`ю дочки сторін та знайома з ними більше 10 років. Вказала, що дитина знаходилась разом з відповідачем, а батько дитини працював. Зі слів відповідача їй відомо, що між сторонами була домовленість щодо місця проживання дитини. Матеріали справи свідчать, що позивач [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, отримує дохід, який за 2022 рік становив 1675708,28 грн, що підтверджується копією податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2022 рік, має на праві власності автомобіль Tucson Hyundai 2021 року випуску (а.с.21-22, 24). [PERSON] на території України станом на 23.01.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.20). [PERSON] з 15.03.2023 зареєстрована як фізична особа - підприємець; її дохід за звітний період з 16.03.2023 по 31.03.2023 відсутній; за червень 2023 року її дохід становив 22000,00 грн, та за травень 2023 - 22300,00 грн, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 17.03.2023; розрахунком сум нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску; податковими деклараціями про майновий стан і доходи за березень, квітень та травень 2023 року (а.с.130-141, 176-182). Згідно з копією повідомлення КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 02.05.2023 № 623, у [PERSON] на час огляду ознак наркологічної патології не виявлено (а.с.183). За повідомленням КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР від 02.05.2023 № 289 [PERSON] впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до закладу не зверталась, на обліку не перебуває (а.с.184). Як зазначено у висновку експерта (фахівця з питань судової експертизи) [PERSON] № 2023/02/13 від 13.02.2023, складеного експертом на підставі договору цивільно-правового підряду із замовником [PERSON] , дитина [PERSON] , [INFO] , більш психологічно схильна до батька [PERSON] і їй більш комфортно проживати в сім`ї батька. Не встановлено, щоб батько, мати чи інша людина завдала [PERSON] , [INFO] , психологічну травму. Доцільним є проведення психологічної діагностики матері щодо визначення міжсімейних відносин та особливостей виховання (а.с.29-44). Згідно з висновком Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 31.03.2023 № 129, орган опіки та піклування вважав доцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . (а.с.85-86). Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 13.06.2023 № 216, орган опіки та піклування вважав доцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . (а.с.172-173). За змістом частин 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1,2 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Також у постанові ВС від 28 жовтня 2020 року у справі № 241/47/19 (провадження № 61-5726св20) зауважено, що з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання. На час ухвалення судового рішення дитині [PERSON] , [INFO] , виповнилось вісім років. Частиною 4 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить про те, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Преамбулою статей 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Тому в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такий правовий висновок зроблено і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 61-327цс18. Європейський суд з прав людини 11.07.2017 у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У постанові Верховного Суду 21 травня 2020 року у справі № 587/2134/17 міститься правовий висновок, за яким рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини з огляду на об`єктивні обставини спору, а вже тільки потім права батьків. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналіз зазначених норм права та релевантної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини необхідно врахувати найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. Суд зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків. Діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Як встановлено судом, сторони з січня 2023 року остаточно припинили фактичні шлюбні відносини та сумісне проживання, відповідач [PERSON] пішла від [PERSON] , залишивши їх спільну дитину [PERSON] , [INFO] проживати разом з позивачем. При цьому за взаємною згодою сторони визначили, що дитина буде проживати разом з батьком. Дитина [PERSON] постійно проживає разом з батьком - позивачем у справі, який перешкод матері дитини - [PERSON] у спілкуванні з донькою не чинить. Дитина [PERSON] час від часу знаходиться з матір`ю [PERSON] , за своїм бажанням ночує в неї. На теперішній час [PERSON] разом з позивачем та їх спільною дитинною не проживає, перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, від якого в неї [INFO] народилась дитина. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд враховує, що орган опіки та піклування висловив свою позицію щодо розв`язання даного спору та відповідно до висновків Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 31.03.2023 № 129 та від 13.06.2023 № 216, орган опіки та піклування вважав доцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , саме з батьком [PERSON] . Вказані висновки суд визнає обґрунтованими, та такими, що відповідають інтересам дитини. Зібрані у справі докази з приводу визначення місця проживання дитини в їх сукупності свідчать про те, що обидва батьки дитини [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] турбуються та піклуються про свою дочку; малолітня дитина за згодою сторін постійно проживає разом з батьком, де для неї створені всі умови для проживання, розвитку та навчання, малолітня дитина більш прихильна до батька. За положеннями ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини більш сприятливих необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, відсутність з боку батька перешкод у спілкуванні матері з дочкою та негативного впливу на її виховання і розвиток, визнання відповідачем позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом з батьком, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , що за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дитини, та має першочергового значення при вирішенні зазначеного спору. При цьому, мати дитини, яка безумовно відіграє важливу роль у житті та розвитку доньки, має право та обов`язок піклуватися про неї, бачитися з нею, спілкуватися, брати участь у її житті, проявляти материнську любов, незалежно від того з ким дитина буде проживати. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав щодо задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з батьком. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн (а.с.7). Доказів на підтвердження понесення інших судових витрат, ніж по сплаті судового збору, не надано. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги вже на стадії судового розгляду справи по суті, відсутні підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та покладає на відповідача [PERSON] понесені позивачем [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved