Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1.1. 20.06.2023 до Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся представник позивача [PERSON] адвокат Черниченко Є.М. з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ПЗУ Україна» (далі ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») за участю третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07.02.2022 о 15:40 години в см. Черкаси во дворі багатоквартирного будинку № 157 по вул. Добровольчих батальйонів водій [PERSON] керуючи автомобілем Тойота Хайлендер», реєстраційний номер [NUMBER] під час руху та зміни його напрямку, в порушення вимог п. 2.3. б) та 10.1 ПДД України, не був уважний та не стежив за дорожньою обстановкою та під час зміни напрямку руху не переконався що це буде небезпечним для інших учасників дорожнього руху, допустив зіткнення з припаркованим, нерухомим автомобілем «Chevrolet-Epica», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу по справі. При ДТП автомобіль «Chevrolet-Epica», реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Тойота Хайлендер», реєстраційний номер [NUMBER] застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Учасники пригоди склали повідомлення про ДТП (Європротокол) та повідомили про неї ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», у якому винним визнав себе [PERSON] . З метою визначення розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП 07.02.2022 власнику автомобіля «Chevrolet-Epica», реєстраційний номер [NUMBER] проведено його огляд про який повідомлено страхову компанію та винуватця ДТП. Відповідно до п. 3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з метою визначення об`єктивного матеріального збитку залучено експерта, відповідно до висновку № 11 від 23.01.2023 встановлено, що вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Chevrolet-Epica», реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП, яка сталася 07.02.2022 складає 10\~714 , 46 грн. Витрати на залучення експерта складають 3\~300 грн. Щодо вжиття заходів досудового врегулювання. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон (1961-IV) страховим випадком з ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої насталила цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інші особа яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ТП подає страховику заяву про страхове відшкодування. Згідно з п. 30.1 ст. 36 Закону (1961-IV) страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентованої виплати) або про відмову у її здійсненні. Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Відповідно до пунктів 37.1.1, 37.1.4. статті 37 Закону (1961-IV) підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) є: зокрема неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо заподіяно майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Із аналізу наведених норм спеціального Закону (1961-IV) можна зробити висновок, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у ст. 37 і їх перелік є вичерпаним і розширеному тлумаченню не підлягає. Тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його закінченням у страховика виникає право на відмову у виплаті страхового відшкодування. Разом з тим, у Законі (1961-IV) прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок врегулювання спору, не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування спочатку звернутися до страховика та не пов`язано з дотриманням такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодуванням. Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, щ у Законі (1961-IV) не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися з заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог передбачених ст. 35 вказаного закону, чи звернутися до безпосередньо до суду. У разі звернення із заявою безпосередньо до суду страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст. 36 Закону (1961-IV) та не позбавлений моливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та виплатити страхове відшкодування. У зв`язку з чим, позивач звернувся безпосередньо до суду. Правові підстави подачі позовної заяви. Позивач вважає, що правовідносин у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 988, 999, 1166, 1187-1188, 1192 ЦК України, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на свою користь розмір матеріального збитку, відповідно до висновку експерта в сумі 10\~714 , 46 грн. та витрати на залучення експерта, що складають 3\~300 грн. 1.2. 31.07.2023 до суду представником відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» - Залевською Н., що діє на підставі довіреності № 1775 та Свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 93-94) надано відповідь на\~відзив, з якого вбачається, що 24.02.2021 між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ТОВ "КОМПАНІЯ ЛЕГІОН-АГРО" був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP.202934794 (далі Поліс ОСЦПВВНТЗ), відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер [NUMBER] (далі Застрахований ТЗ). Строк дії [PERSON] з 25.02.2021 по 24.02.2022, страхова сума за шкоду заподіяну майну 130 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн. У період дії даного Поліса ОСЦПВВНТЗ 07.02.2022 у м. Черкаси водій [PERSON] , керуючи Застрахованим ТЗ, не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з автомобілем марки Chevrolet-Epica, реєстраційний номер: [NUMBER] , який належить [PERSON] . За згодою сторін дана дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) була оформлена за допомогою Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європротокол, відповідно до якого водій [PERSON] визнав себе винним у ДТП (копія додана Позивачем по позову). За фактом ДТП від 07.02.2022, потерпіла - Позивач по справі, до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про подію та заявою про виплату страхового відшкодування за даним ДТП, не зверталась. Таким чином, звернення до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» за виплатою страхового відшкодування за подією від 07.02.2022 здійснено Позивачем лише 15.03.2023 (дата підписання позовної заяви, яка розцінюється Відповідачем як заява на виплату страхового відшкодування). Позиція щодо можливості звернення потерпілим безпосередньо до суду за отриманням страхового відшкодування, знайшла своє відображення у практиці Великої Палати у постановах Верховного суду: № 756/3004/18 від 16.06.2021 року; № 447/1403/19 від 02.06.2021 року; № 910/6013/20 від 12.02.2021 року. Проте, при даній позиції слід враховувати той факт, що обов`язок страхової компанії розпочати врегулювання випадку та здійснити виплату протягом 90 (дев`яносто) днів розпочинається з моменту надходження від потерпілого відповідної заяви на виплату. Таким чином, лише із дати отримання повідомлення (заяви) про ДТП Страховик в силу ст. 34 Закону має розпочати її розслідування. В даному випадку, як було зазначеного Відповідачем, позовну заяву Відповідач отримав лише 14.07.2022 р. Відповідно до ст. 36.2 Закону якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ» є спеціальним законом. Згідно п. 2.1 Закону, даний Закон має пріоритет, та, якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Отже до даних правовідносин сторін підлягають застосуванню правові механізми, визначені цим Законом, а не загальні правові норми або ті, які передбачають порядок виплати страхового відшкодування у разі безспірності права на його отримання. Відповідно до ст. 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до п.п. 37.1.4, п. 37.1 ст. 37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Зазначений у п. 37.1.4 ст. 37 Закону річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним (з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування), присічним і поновленню не підлягає. У системному зв`язку зі ст. 35, 36 Закону вимоги п.п. 37.1.4 п. 37.1. ст. 37 Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків, як підстави для відмови у відшкодуванні, стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався а ні до страховика (або МТСБУ), а ні до суду. Аналогічна правова позиці викладена у постанові Верховного суду від 19.06.2019 у справі № 465/4621/16-к та в постанові Верховного суду від 11.12.2019 у справі №465/4287/15 та інших, в яких зазначено, що річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування. Також, у Постанові Великої палати ВС від 11.12.2019 у справі №465/4287/15 зазначено, що у Законі N 1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Але, у будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком. Таким чином, Верховний Суд не розглядав застосування поняття «позовна давність» до даних правовідносин, а лише зазначив, що у разі звернення безпосередньо до суду (в тому числі в межах позовної давності) за виплатою страхового відшкодування без подання Страховику у досудовому порядку Заяви про виплату страхового відшкодування, що передбачена ст. 35 Закону, у будь-якому разі строк задоволення вимог щодо стягнення майнової шкоди обмежується річним строком. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Страховик вважає, що Позивач не надала достатні та належні докази того, що нею було здійснено всіх можливих та розумних заходів для подання до Страховика заяви про виплату страхового відшкодування в межах річного строку від дати ДТП, не надані докази, що даний строк було пропущено із незалежних від неї причин тощо. Наявний у матеріалах справи лист адвоката Є. Чередниченко від 10.01.2023 № 10/01, адресований ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] про огляд автомобіля ChevroletEpica, реєстраційний номер: [NUMBER] який належить [PERSON] , не може розцінюватись як звернення із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно п. 35.1. ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися обов`язковий перелік документів. Таким чином, повідомлення про огляд об`єкта дослідження від 10.01.2023 № 10/01 не може бути підставою для виплати страхового відшкодування, оскільки такий лист не відповідає вимогам ст. 35 Закону. Отже, вимоги Позивача щодо виплати страхового відшкодування без дотримання вимог, встановлених у Законі, є такими, що суперечать нормам Закону та з урахуванням зазначених обставин, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не має правових підстав для виплати страхового відшкодування за Полісом № EP.202934794. Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі через пропуск Позивачем річного строку для звернення за страховим відшкодуванням. Проте якщо припустити правомірність вимог Позивача, Відповідач не погоджується із розміром страхового відшкодування та вартості всіх інших вимог, що можуть бути по даній справі, зокрема судових витрат, витрат на проведення експертизи тощо. Останні є похідними вимогами від основного зобов`язання, а отже не підлягають стягненню у разі відмови у задоволенні позовних вимог про виплату страхового відшкодування. Щодо розміру страхового відшкодування: Як зазначалось вище, на підтвердження своїх доводів та розрахунків, викладених у позовній заяві, представником Позивача надано до позову в якості доказу Висновок експерта №11 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу Chevrolet-Epica, реєстраційний номер: [NUMBER] , який належить [PERSON] , здійсненого на її замовлення. (далі також Звіт Позивача). Відповідно до даного Звіту вартість матеріального збитку в результаті ДТП, яке сталося 07.02.2022 (відновлювальний ремонт з урахуванням зносу), становить 10 714 грн. Недолік Висновку Позивача щодо не зазначення ПДВ: Відповідно до ст. 36.2 Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Таким чином, згідно Звіту Позивача експертом була визначена вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП, у розмірі 10 714 грн. без зазначення ПДВ, що не відшкодовуються Страховиком згідно ст. 36.2 Закону. За розрахунками Страховика, виходячи із калькуляції № 11 від 23.01.2023, що була додана Позивачем до Звіту, розмір ПДВ (20% від суми, що складає вартість запчастин та матеріалів) становить: Вартість матеріалів: 7 114,46 грн. Вартість робіт: 3 600,00 грн. Сума ПДВ: 1 185,74 грн. Таким чином, вартість ПДВ у розмірі 1 185,74 грн. не може бути виплачена Страховиком, з огляду на ст. 36.2 Закону, яка передбачає, що сума оціненої шкоди зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, Позивачем не було надано доказів фактичного ремонту її автомобіля та не доведено, що відновлювальний ремонт проведено авторемонтним підприємством, фізичною чи юридичною особою, які є платниками ПДВ, в зв`язку з чим, сума завданих збитків не повинна включати суму ПДВ на запасні частини та матеріали. Щодо строків проведення огляду автомобіля на дати складання Звіту позивача: Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі Закон про оцінку майна) оцінка майна та майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена 24.07.2009 р. за № 1335/5/1159 (далі Методика) встановлює порядок оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень (п. 1.3 Методики). Згідно до п. 5.1. Методики технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Відповідно до п. 8.5. Методики калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Розмір збитків для цілей, визначених спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначається Страховиком на підставі залучених ним працівників чи експертів (ст. 34.4 Закону). Проте, у Страховика були відсутні можливості здійснити оцінку відновлювального ремонту та встановити розмір збитку внаслідок зазначеного вище ДТП у досудовому порядку у зв`язку із тим, що Позивачка не зверталась до Страховика у досудовому порядку. Як вбачається із наданих Позивачем документів, Висновок експерта №11 від 15.06.2023 містить Протокол огляду пошкодженого транспортного засобу, що був проведений експертом Позивача 17.01.2023, тобто через рік після скоєння ДТП. Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Методики загальні визначення баз оцінки, порядку їх застосування і відповідних їм видів вартості наведені в Національному стандарті № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2003 N 1440 (далі - Національний стандарт № 1). Згідно із пунктом 56 Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити, зокрема, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; додатки з копіями всіх вихідних даних, тощо. Таким чином, відповідно до Методики та Національного стандарту №1 розмір витрат на відновлювальний ремонт з урахуванням зносу (розмір прямих збитків) визначається на дату дорожньо-транспортної пригоди із обов`язковим оглядом транспортного засобу. Враховуючи даний факт, а також те, що Протокол огляду транспортного засобу Позивача складений 17.01.2023 (тобто через рік після ДТП), Відповідач заперечує про прийняття в якості доказу для визначення розміру страхового відшкодування Висновок експерта №11 від 15.06.2023, оскільки останній може відображати пошкодження, що не відносяться до даного ДТП та не зафіксовані Страховиком. Щодо відшкодування всіх інших можливих похідних витрат Відповідач наполягає на відмові у стягненні судових витрат оскільки останні є похідними вимогами від основного зобов`язання, а отже не підлягають стягненню у разі відмови у задоволенні позовних вимог про виплату страхового відшкодування. Відшкодування вартості проведеної експертизи врегульовано ст. 34.2 та ст. 34.3 Закону останнє можливе лише у разі нез`явлення представника Страховика протягом 10 робочих днів на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків . В такому разі потерпілий має право здійснювати власну оцінку та вимагати її оплати Страховиком. Проте, оскільки потерпіла особа не повідомила Страховика про подію, Страховик не має правових підстав для відшкодування вартості 3300,00 грн. проведеної потерпілою самостійно експертизи та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00- 8 000,00 грн.(а.с. 77-87). 1.3. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Драченко В.В., що діє на підставі ордеру Серії СА № 1060086 від 17.07.2023 (а.с. 57) надав пояснення, аналогічні суті, змісту та посилання на норми права представника відповідача ПрАТ «СК ПЗУ України» стосовно пропуску річного строку звернення до страховика. Вважав, що позов не підлягає задоволенню (а.с. 69-71). 1.4. 07.08.2023 представником позивача адвокатом Черниченко Є.М. надано відповідь на відзив та заперечень на пояснень третьої особи, в яких виклав свою правову позицію, аналогічну позовної заяви, наполягав на задоволенні позову (а.с.113-116, 119-121). 1.5. 08.08.2023 представником третьої особи [PERSON] адвокатом Драченко В.В., надана відповідь на\~відзив, який крім раніше викладених підстав додатково посилається на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 (а.с.125-127). 1.6. В судове засіданні позивач [PERSON] не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в тому числі в порядку ч. 5 ст. 130 ЦПК України. Враховуючи, що в справі приймає участю представник позивачки, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності [PERSON] . 1.7. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Черниченко Є.М., що дає на підставі ордеру серії СА № 1057527 від 15.06.2023 та договору при надання правової допомоги (а.с. 27-29) підтримав позовні вимоги, навів доводи, аналогічні доводам позовної заяви та своїм письмовим поясненням. Просив позов задовольнити. 1.8. В судове засідання представник відповідача\~ПрАТ «СК\~ПЗУ України» не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповіді на позовну заяву висловив клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача (а.с. 87). Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника ПрАТ «СК ПЗУ України». 1.9. В судове засіданні третя особа\~ [PERSON] не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі в порядку ч. 5 ст. 130 ЦПК України. Враховуючи, що в справі приймає участю представник третьої особи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності [PERSON] . 1.10. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] адвокат Драченко В.В., що дає на підставі ордеру серії СА № 1060086 від 23.07.2023 (а.с. 56-57) навів доводи, аналогічні доводам пояснень. Вважав, що позов не підлягає задоволенню. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 2.1. У відповіді на позовну заяву представником відповідача ПрАТ «СК ПЗУ України» висловлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача у зв`язку із неможливістю відрядження (а.с. 87). 2.2. 02.09.2023 представником позивача адвокатом Черниченко Є.М. заявлено клопотання про приєднання доказів довідки (а.с. 152). ІІІ. Процесуальні дії у справі. 3.1. Ухвалою судді від 21.06.2023 позовну заяву залишено без розгляду (а.с. 33-35). 3.2. Ухвалою судді від 29.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 40). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 4.1. 24.02.2021 між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ТОВ "КОМПАНІЯ ЛЕГІОН-АГРО" був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP.202934794 (далі Поліс ОСЦПВВНТЗ), відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер [NUMBER] (далі Застрахований ТЗ). Строк дії Поліса з 25.02.2021 по 24.02.2022, страхова сума за шкоду заподіяну майну 130 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн. (а.с. 95, 107). 4.2. У період дії даного Поліса ОСЦПВВНТЗ 07.02.2022 у м. Черкаси водій [PERSON] , керуючи Застрахованим ТЗ, не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з автомобілем марки Chevrolet-Epica, реєстраційний номер: [NUMBER] , який належить [PERSON] . За згодою сторін дана дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) була оформлена за допомогою Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Європротокол, відповідно до якого водій [PERSON] визнав себе винним у ДТП (копія додана Позивачем по позову) (а.с. 9). 4.3. З Європротоколу вбачається, що в автомобілі марки Chevrolet-Epica, реєстраційний номер: [NUMBER] наявні механічні пошкодження: (а.с. 9). 4.4. Автомобіль марки Chevrolet-Epica, реєстраційний номер: [NUMBER] , який належить [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8). 4.5. 10.01.2023 представник позивача повідомив ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та Смішного про проведення огляду автомобіля марки Chevrolet-Epica, реєстраційний номер: [NUMBER] , що відбудеться 17.01.2023 о 10-30 за адресою: бульвар Шевченка, 266 м. Черкаси (а.с. 13). 4.6. 17.01.2023 судовим експертом авто-товарознавцем, на виконання авто-товарознавчого дослідження проведено зовнішній огляд КТЗ Chevrolet-Epica, реєстраційний номер: [NUMBER] , в результаті якого було встановлено, що маються наступні пошкодження: - деформація крила переднього правого - пошкодження лакофарбного покриття бампера переднього в лівій частині (а.с. 21). \~ \~ \~ \~4.7. За результатами проведення огляду судовим експертом авто-товарознавцем Березовським А.А. було зроблено висновок експерта № 11 від 23 січня 2023 року, відповідно до якого розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки Chevrolet-Epica, реєстраційний номер: [NUMBER] , внаслідок ДТП яка сталася 07.02.2022 складає 10\~714 грн. 46 коп.(а.с. 15-20). \~ \~ \~ \~4.8. Відповідно до калькуляції № 11 від 23.01.2023 вартість ПДВ складає 1\~185, 74 коп. (а.с. 22). \~ \~ \~ \~4.9. Позивач до відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» с заявою про страхове відшкодування не зверталася. 01.02.2023 позивач звернулася безпосередньо до суду с заявою про відшкодування шкоди з відповідача. V. Оцінка Суду. 5.1. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. 5.2. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 5.3. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 5.4. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 5.5. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). 5.6. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. 5.7. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 5.8. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). 5.9. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). 5.10. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. 5.11. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. 5.12. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV. 5.13. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5). 5.14. Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 5.15. За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. 5.16. При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. 5.17. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика). 5.18. Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості\~ відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. 5.19. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування. 5.20. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. 5.21. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. 5.22. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. 5.23. Так, судом встановлено, що 24.02.2021 між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ТОВ "КОМПАНІЯ ЛЕГІОН-АГРО" був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP.202934794 (далі Поліс ОСЦПВВНТЗ), відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, реєстраційний номер [NUMBER] (далі Застрахований ТЗ). Строк дії [PERSON] з 25.02.2021 по 24.02.2022, страхова сума за шкоду заподіяну майну 130 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн. У період дії даного Поліса ОСЦПВВНТЗ 07.02.2022 у м. Черкаси водій [PERSON] , керуючи Застрахованим ТЗ, не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з автомобілем марки Chevrolet-Epica, реєстраційний номер: [NUMBER] , який належить [PERSON] . 5.24. З висновку експерта № 11 від 23 січня 2023 року вбачається, що розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля марки Chevrolet-Epica, реєстраційний номер: [NUMBER] , внаслідок ДТП яка сталася 07.02.2022 складає 10\~714 грн. 46 коп.(а.с. 15-20). 5.25. Суд не приймає доводи представника відповідача стосовно того, що у висновку експерта № 11 від 23 січня 2023 можуть відображатися пошкодження, що не відносяться до даного ДТП, оскільки пошкодження співпадають та є ідентичними з тими, що були зафіксовані під час ДТП 07.02.2022, а саме: і у Європротоколі (а.с. 9), і у протоколі огляду (а.с. 21), що були описані вище. 5.26. Відповідно до\~\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 5.27. Разом з тим, представником відповідача не було надано суду доказів, на підтвердження своїх доводів стосовно припущень неспівпадіння пошкоджень, що мали місце при ДТП 07.02.2022 та при проведенні огляду експертом 17.01.2023, про які представник зазначає у відзиві на позовну заяву; та суду не запропоновано іншого розрахунку відшкодування шкоди. 5.28. Таким чином, суд приймає висновок експерта № 11 від 23 січня 2023 року як належний і допустимий доказ для визначення розміру шкоди з урахуванням наступних обмежень. 5.29. Разом з тим, суд погоджується з доводами представника відповідача стосовно стягнення суми ПДВ. 5.30. Відповідно до ст. 36.2 Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). 5.31. Згідно висновку експерта № 11 від 23.01.2023 експертом була визначена вартість збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП, у розмірі 10 714 грн. без зазначення ПДВ, що не відшкодовуються Страховиком згідно ст. 36.2 Закону. 5.32. Однак, виходячи із калькуляції № 11 від 23.01.2023, що була додана висновку експерта, розмір ПДВ (20% від суми, що складає вартість запчастин та матеріалів) становить: Вартість матеріалів: 7 114,46 грн. Вартість робіт: 3 600,00 грн. Сума ПДВ: 1 185,74 грн. 5.33. З огляду на ст. 36.2 Закону, а також того, що позивачем не було надано доказів фактичного ремонту автомобіля та не доведено, що відновлювальний ремонт проведено авторемонтним підприємством, фізичною чи юридичною особою, які є платниками ПДВ, в зв`язку з чим, сума завданих збитків не повинна включати суму ПДВ на запасні частини та матеріали, тому в задоволенні цій частини матеріальної шкоди необхідно відмовити та стягнути з відповідача на користь позивача 9\~528,72 грн. 5.34. Вирішуючи питання стосовно права потерпілої особи позивачки по справі [PERSON] на отримання відшкодування заподіяної шкоди, суд виходить з наступного. 5.35. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі. 5.36. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. 5.37. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. Право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - ДТП. 5.38. При цьому зазначений закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується. 5.38. Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК Україниособа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення. 5.40. Відповідно до цього Закону та статті 13 ЦК України сторони повинні діяти добросовісно, не порушуючи права інших осіб - учасників цих правовідносин. 5.41. За змістом зазначених норм права встановлюється, як добросовісність поведінки особи, чиї права порушено, так і передбачається, що припинення права може бути лише у випадках, передбачених законом. 5.42. Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку). 5.43. Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить по свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд. 5.44. Цивільне законодавство встановлює правило, згідно з яким нездійснення особою своїх майнових прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом (частина друга статті 12 ЦК України). При цьому, ЦПК України містить норми, коли нездійснення цивільного права є підставою для припинення цивільного права, настання інших негативних правових наслідків для носія такого права. 5.45. Поняття відмови від права не є тотожним поняттю нездійснення права. 5.46. Також припинення цивільного права та/або припинення права на захист порушеного права та/або припинення права на отримання відшкодування від певної особи не є ідентичними. Припинення цивільного права має під собою наслідком припинення цивільних правовідносин та відбувається, лише у випадках, передбачених законом. 5.47. Припинення ж права на відновлення або захист порушеного права, право на відшкодування шкоди за рахунок певної особи не позбавляє особу взагалі цивільного права, але має наслідком неможливість отримання відновлення порушеного права або відшкодування шкоди тощо за рахунок певної особи. При цьому особа не позбавлена права на отримання захисту або відновлення порушеного права від іншого боржника за його наявності. 5.48. Таким чином, припинення цивільного права має бути передбачено законом, на відміну від чого припинення права на отримання відшкодування від певної особи не позбавляє особу цивільного права, а лише позбавляє її можливості отримати відшкодування від цієї особи. 5.49. Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. 5.50. Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV). 5.51. Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)). 5.52. В постанові Великої Палати Верховного Суду зроблено висновок, що зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19). 5.53. Поняття "преклюзивні строки" здійснення регулятивного суб`єктивного права (строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика) не є тотожним поняттю "позовна давність" (строк захисту порушеного права особи). 5.54. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У такому випадку договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі та може бути оформлений як окремий договір, і як пункт основного договору (частина перша статті 259 ЦК України). При цьому закон не передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути скорочена за домовленістю сторін, що свідчить про те, що позовна давність на звернення до суду за захистом порушеного права визначається законом і може бути тільки збільшена. 5.55. Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. 5.56. Поряд із цим законодавством встановлюються також спеціальні строки позовної давності, зокрема, скорочені до одного року. Така позовна давність, яка закріплена статтею 258 ЦК України, визначена лише для вимог, зазначених у частині другій цієї норми, і зміст цієї норми не допускає розширеного тлумачення та передбачає такий строк для вимог про відшкодування шкоди, спричиненої наслідками ДТП. 5.57. Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. 5.58. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. 5.59. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). 5.60. Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. 5.61. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. 5.62. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. 5.63. З матеріалів справи вбачається, що ДТП мало місце 07.02.2022 року. До суду позивачка звернулася 01.02.2023 року, про що свідчить позовна заява (а.с. 176), яка була ухвалою судді від 06.02.2023 року залишена без руху (а.с. 180-181), та 06 березня 2023 року ухвалою судді Соснівського районного суду повернути позивачці (а.с. 186-191). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка скористувалась на звернення до суду, що свідчить про добросовісність її поведінки. 5.64. Крім того, з довідки № 103 від 23.08.2023, виданої виконавчим комітетом Ліснянської селищної ради вбачається, що позивач [PERSON] з початку січня 2022 року по теперішній час (23.08.2023) постійно здійснює догляд за своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка проживає в с. Шестеринці Звенигородського району Черкаської області та фактично проживає разом з нею, яка через свій вік та хронічні захворювання не може самостійно вести домашнє господарство та сімейний побут забезпечуючи свої побутові та фізіологічні потреби, весь час перебуває разом з матір`ю та здійснює за нею догляд (а.с. 152). 5.65. Таким чином, аналізуючи вищевикладені норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), суд дійшов висновку, що позивачка діяла добросовісно, і довела, що річний строк на звернення попущено через незалежних від неї причини, тому [PERSON] може отримати таке відшкодування за цим позовом. 5.66. Зазначений висновок міститься в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17. 5.67.\~Оцінюючи надані\~сторонами докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що обґрунтовується\~на загальному,\~повному,\~об`єктивному\~та зовнішньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів,\~оцінюючі належність,\~допустимість,\~достовірність\~кожного доказу\~окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд приходить\~до висновку, суд приходить, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, з відмовою в частині стягнення ПДВ. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. \~ \~ \~ \~6.1. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~6.2. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені у частково в розмірі 89% (10\~714, 46:1 185,74=11%), то відповідно, силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог: - витрати, пов`язані с залученням експерта та проведенням експертизи в сумі 2\~937 грн. (3\~300 грн./100х11= 363 грн.; 3\~300 грн. 363 грн = 2\~937 грн.) (а.с. 26); - витрати, пов`язані з оплатою судового збору в сумі 958 грн. (1073, 60 грн.:100х11= 118 грн.; 1073 грн. 118 грн. = 958 грн.) (а.с.1).

Outcome: partial