Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

09.08.2023 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що не прийняла спадщину. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 1,3845 га., передану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ВЛ № 8004. За життя спадкодавцем заповіт не посвідчувався. 10 січня 2020 року на підставі поданої нею заяви про прийняття спадщини в приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І. Г. була заведена спадкова справа за №7/2020 до майна померлого [PERSON] . Крім неї, спадкоємцем першої черги за законом, є син померлого [PERSON] , який зареєстрований за однією адресою з померлим. 08 лютого 2021 року вона звернулася до нотаріуса із заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на частки земельної ділянки, площею 1.3845 га, розташованої за адресою: Волинська область, Локачинський район, Старозагорівська сільська рада (Володимирський район, Локачинська селищна рада) та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначене спадкове майно. 04 серпня 2023 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частки земельної ділянки, проте їй було відмовлено у його видачі, оскільки за однією адресою з померлим зареєстроване місце проживання сина померлого - [PERSON] , тому належна спадкодавцю частка земельної ділянки залишається відкритою до моменту звернення спадкоємця [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно. Відповідно нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та запропонував звернутися до суду для встановлення факту не проживання [PERSON] разом і спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання його таким, що не прийняв спадщину. На час відкриття спадщини після смерті її батька - [PERSON] будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] не був постійним місцем проживання сина померлого - [PERSON] , хоча він був зареєстрований за даною адресою і право його проживання в ній не обмежувалося. Натомість, з 2000 року [PERSON] виїхав до Автономної Республіки Крим на постійне місце проживання та створив сім`ю. [PERSON] про смерть батька був повідомлений, але на поховання не приїхав. Про наявність спадкового майна знає, проте заяви про прийняття спадщини або заяви про відмову від прийняття спадщини до нотаріальних установ не подав. Відповідно відсутнє волевиявлення спадкоємця [PERSON] , яке спрямоване на володіння, користування та розпорядження спадковим майном. Відколи розпочалася АТО, вони майже не спілкувалися, згодом брат змінив номер телефону, який їй не відомий. Востаннє спілкувалися в телефонному режимі в 2019 році. На сьогоднішній день місце його проживання/перебування нікому невідоме. Адреса реєстрації місця проживання в даному випадку тільки формальність, оскільки [PERSON] тривалий час не проживає за вказаною адресою. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 17.10.2023 року позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Також вказала, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України судовою повісткою за його зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.07.2019 року (а.с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 1,3845 га, для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ВЛ № 8004 (а.с. 20). За життя спадкодавцем заповіт не посвідчувався. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є діти померлого [PERSON] та [PERSON] , які в свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги. Позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.05.1986 року, а також свідоцтвом про шлюб, з якого вбачається що остання змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 16, 17). Судом встановлено, що у встановлений законодавством шестимісячний строк (10.01.2020) лише позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І. Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частки земельної ділянки, площею 1.3845 га (а.с. 25 на звороті). 04 серпня 2023 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом ще на частки вказаної вище земельної ділянки, позаяк [PERSON] фактично спадщину не прийняв, оскільки не проживав із спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва та рекомендовано звернутися до суду для встановлення такого факту (а.с. 11). 10 січня 2020 року в приватного нотаріуса Локачинського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І. Г. була заведена спадкова справа за №7/2020 до майна померлого [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається з довідки Локачинської селищної ради №368 від 13.06.2023 року, за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але фактично тривалий час (більше 10 років) не проживає (а.с. 10). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно з ч.1, ч. 3 ст. 1268 ЦК\~\~України спадкоємець за заповітом чи за законом\~\~має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Положеннями ч.ч.1, 6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Аналіз наведених норм права дозволяє сформулювати суду висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, своєчасного, повного, безумовного прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього окремо необхідно довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті останнього. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного (позиція Верховного суду у справі №355/832/17 від 10.04.2020). Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини [PERSON] постійно не проживав разом зі спадкодавцем\~\~- [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Даний факт також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що відповідач [PERSON] тривалий час не проживає за місцем реєстрації, в тому числі на час смерті батька; також не був присутній при його похованні. Заяви про прийняття спадщини відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України не подав. Реєстрація відповідача у будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації (позиція Верховного суду у справі №204/2707/19 (провадження №61-15380св20), постанова від 28.04.2021 року). З огляду на наявні в матеріалах справи письмові докази, беручи до уваги показання свідків, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Встановлення цього факту має для позивача правові наслідки, оскільки вона бажає отримати спадщину, що залишилася після смерті її батька.

Outcome: approved