Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

19 червня 2023 року [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] ФОП, Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙТІ СИСТЕМС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» (ТОВ «ТТВК»), у якому просив: - стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 94 328,44 грн., з яких 75 016,00 грн. - загальна сума сплаченого, але не отриманого Туристичного продукту; 2 712,91 грн. - загальна сума 3% за період з 03.04.2022 по 16.06.2022 (440 днів прострочення); 16 599,53 грн. - загальна сума інфляційної складової (нарахований індекс інфляції за період квітень 2022 - травень 2023), та понесені судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 лютого 2022 року між [PERSON] (далі - позивач) та ФОП [PERSON] (далі - відповідач-1), що бронював туристичний продукт за посередництвом ТОВ «АЙТІ СИСТЕМС» (далі - відповідач-2) з ТОВ «ТТВК» був укладений Договір на туристичне обслуговування № 119792, згідно якого позивач повинен був оплатити та отримати туристичний продукт - туристичну подорож на 4 осіб в країну Єгипет курорт Хургада, готель Sentido Mamlouk Palace 5*, термін дії туру: з 02.04.2022 по 11.04.2022, розміщення DBL + 2, тип харчування AI, транспортне обслуговування - літак транспортної компанії Wind Rose, груповий трансфер. Згідно Договору № 119792 позивач сплатив на користь відповідача-1 грошові кошти в сумі 75 016,00 грн., що підтверджується банківськими квитанціями №TX0E-479P-3612-CCB1 від 07.02.2022 та № KC3A-XPCX-9T4B-PC14 від 07.02.2022 року. В свою чергу, 07.02.2022 року відповідач-1 перерахував на користь відповідача-2 грошові кошти в сумі 66 774,00 грн. Підтвердження бронювання туристичного продукту було отримано, про що відповідач-1 повідомив позивача, надіславши скрини броні готелю та інформації про рейс. 24.02.2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України, та військовою агресією проти України, всі авіарейси були відмінені. Таким чином, туристичний продукт не був наданий позивачу. Враховуючи загальні проблеми, які склалися на той час в країні, позивач не вимагав повернення грошей за неотриманий туристичний продукт, погодившись на очікування перенесення строків туру або заміни на аналогічний по вартості по вартості туристичний продукт. Жодних пропозицій від відповідачів не надходило. 06.06.2022 року позивач був вимушений надіслати вимогу на адреси відповідача-3 про повернення сплачених грошових коштів в сумі 75 016,00 грн. таке право позивача визначено п.5.11 Договору №1197921, а саме: «у випадку невиконання умов цього Договору з боку Туроператора, Турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги у документально підтвердженому розмірі відповідно до законодавства». Крім того, згідно статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповіді на вимогу позивача з боку відповідачів не надходило. 24 липня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 01 серпня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] ФОП, Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙТІ СИСТЕМС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» (ТОВ «ТТВК») про захист прав споживачів та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. 25 вересня 2023 року (Вх. №47372) Відповідач-2 ТОВ «АЙТІ СИСТЕМС» подав до суду відзив на позовну заяву з викладенням своїх заперечень проти позовних вимог з клопотанням про поновлення строку для подання відзиву на позов. 24 жовтня 2023 року (Вх.№53544) Відповідач-1 [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву з викладенням своїх заперечень проти позовних вимог з клопотанням про поновлення строку для подання відзиву на позов. Вказував, що оскільки він є лише туристичним агентом, бронювання туристичного продукту відбувалося за посередництвом відповідача-2 ТОВ «АЙТІ СИСТЕМС», який діяв від імені та за дорученням ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine. 24 жовтня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено протокольною ухвалу про задоволення клопотання представника Відповідач-2 ТОВ «АЙТІ СИСТЕМС» - Ходєєва В.А. про поновлення строку для подання до суду відзиву на позов. Поновлено представнику Відповідача-2 ТОВ «АЙТІ СИСТЕМС» процесуальний строк для подання відзиву на позов. Прийнято відзиви на позов, подані представником Відповідача-2 ТОВ «АЙТІ СИСТЕМС» - Ходєєва В.А. та відповідачем-1 [PERSON] , з доказами направлення відзивів засобами поштового зв`язку іншим учасникам цивільного процесу. Відповідач-3 ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine не скористався своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України подати суду відзив на позов. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу його місцезнаходження, проте, до суду конверт повернувся з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Позивач у судовому засіданні позовні вимоги зменшив, з урахуванням тих обставин, що після відкриття провадження у справі відповідач-1 [PERSON] повернув йому частину коштів в розмірі 8 241,97 грн., які отримав від позивача в якості винагороди за проданий туристичний продукт. Разом з тим, позивач наполягав на вимогах щодо солідарного стягнення з усіх відповідачів на його користь решти суми за сплачений, але не отриманий Туристичний продукт, 3% річних, інфляційних збитків та судового збору. Відповідач-1 [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача-2 ТОВ «Айті Системс» - адвокат Віданова О.В., перебуваючи у судовому засіданні в режимі відео конференції, заперечувала проти пред`явлених позивачем позовних вимог щодо ТОВ «Айті Системс» з підстав, викладених у відзиві на позов. Відповідач-3 в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомив. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, оцінивши наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав та предмету позову, з`ясувавши фактичні обставини, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі та приходить до наступних висновків. 04 лютого 2022 року між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , ФОП, надалі «Турагент», що бронює туристичний продукт за посередництвом ТОВ «АйТі Системс» та що діє від імені і за дорученням Туроператора ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine, надалі «Туроператор», з іншого боку, укладено Договір на туристичне обслуговування. (а.с.7-13) Відповідно до п. 2.1. Договору, туроператор взяв на себе зобов`язання відповідно до бронювання турагента, здійсненого за замовленням туриста (замовника), надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультаційні послуги, а турист зобов`язується на умовах цього договору прийняти та оплатити їх. Відповідно до п. 2.2. бронювання здійснюється турагентом в системі бронювання туроператора відповідно до листа бронювання, оформленого за встановленою туроператором формою, що наведена у додатку № 1 і є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 5.11 договору у випадку невиконання умов даного договору з боку туроператора, турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги у документально підтвердженому розмірі відповідно до законодавства. Згідно додатку № 1 до договору - лист бронювання/програма туристичного обслуговування договору № 1197921, визначено істотні умови договору, а саме: маршрут туристичної подорожі на чотирьох осіб в країну Єгипет, курорт Хургада; готель Sentido Mamlouk Palace 5*, термін дії туру: з 02.04.2022 по 11.04.2022, розміщення DBL + 2, тип харчування AI, транспортне обслуговування - літак транспортної компанії Wind Rose, груповий трансфер. (а.с.14-15). 04 лютого 2022 року між [PERSON] , як «Туристом» та [PERSON] , ФОП, як «Турагентом», що бронює туристичний продукт за посередництвом ТОВ «АйТі Системс» та діє від імені і за дорученням Туроператора ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine, було укладено Додаткову угоду до Договору на туристичне обслуговування №2297921, відповідно до якої сторони погодили самостійну відповідальність туриста за дотриманням правил безпеки поведінки в країні перебування, можливість туриста за його самостійним вибором укласти договір добровільного страхування ризиків у разі виникнення захворювань, вказаних у даному додатку до Договору. (а.с.15-16) 07 лютого 2022 року, на виконання умов Договору на туристичне обслуговування [PERSON] сплатив на користь відповідача-1 грошові кошти в сумі 75 016,00 грн., що підтверджується банківськими квитанціями №TX0E-479P-3612-CCB1 від 07.02.2022 та № KC3A-XPCX-9T4B-PC14 від 07.02.2022 року. (а.с.17-18) В свою чергу, 07.02.2022 року відповідач-1 перерахував на користь відповідача-2 грошові кошти в сумі 66 774,00 грн., що підтверджується банківською квитанцією №0XK2-1P76-7HP6-AA21 від 07.02.2022 (а.с.19). Про факт бронювання туристичного продукту було отримано підтвердження, про що відповідач-1 повідомив позивача, надіславши скрини броні готелю та інформації про рейс. (а.с.20-21) 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» по всій території України було введено військовий стан. Судом встановлено, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні позивач не скористався послугами з туристичного обслуговування. 06.06.2022 року позивач, скориставшись своїм правом, визначеним п.5.11 Договору на туристичне обслуговування, надіслав на адресу відповідача-3 вимогу про повернення сплачених грошових коштів в сумі 75 016,00 грн., однак повернення коштів так і не відбулось, претензія позивача залишена ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine» без задоволення. 22.07.2023 року відповідач-1 [PERSON] здійснив повернення позивачу частини вартості туру у сумі 8 241,97 грн. шляхом перерахування на банківський рахунок позивача, що підтверджується платіжною інструкцією №P24A1482996273D9277 від 22.07.2023 року. На час розгляду справи решта коштів позивачу не повернуті. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Спеціальним законом, що регламентує відносини у сфері організації/надання туристичних послуг, є Закон України «Про туризм». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про туризм», туристичний продукт - попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Згідно з положеннями ст. 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом, а якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про туризм» суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані надавати туристичні послуги в обсягах та в терміни, обумовлені договором. Згідно з приписами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення правовідношення та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч. 8 ст. 20 Закону України «Про туризм», туроператор (турагент) зобов`язаний не пізніш як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення договору на туристичне обслуговування, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста про таку зміну обставин з метою надання йому можливості відмовитися від виконання договору без відшкодування шкоди туроператору (турагенту) або внести зміни до договору, змінивши ціну туристичного обслуговування. Відповідно до ч. 2 ст. 903 ЦК України, якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 8 та 9 ст. 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Судом встановлено, що під час виконання умов договору на туристичне обслуговування було допущено порушення істотних умов договору та не виконано взяті на себе зобов`язання за цими договором. Кошти відповідачем позивачу не повернуто, що свідчить про істотне порушення туроператором умов договору, Закону України «Про туризм» внаслідок чого турист та особи, що слідують з ним, значною мірою були позбавлені того, на що вони розраховували при укладені договору. Крім цього, ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з абз. 8 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про туризм» туристи мають право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт внесення позивачем платежу на туристичну поїздку згідно Договору від 04.02.2022 року в розмірі 75 016,00 грн. підтверджується банківськими квитанціями №TX0E-479P-3612-CCB1 від 07.02.2022 та № KC3A-XPCX-9T4B-PC14 від 07.02.2022 року. У судовому засіданні суд вважає доведеною ту обставину, що відповідач ТОВ «АйТі Системс», здійснюючи посередницьку діяльність між тур агентом (ФОП [PERSON] та туроператором ТОВ «ТТВК», виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, а саме: на виконання Договору від 04.02.2022 року перерахувало грошові кошти за тур туриста [PERSON] , за виключенням комісійної винагороди, у розмірі 64 983,00 грн., що підтверджується рахунком на оплату замовлення №5911609 Пакету послуг (а/квитки, обслуг. за кордоном, страховка) без ПДВ від 05.02.2022, складеним відповідачем-3 ТОВ «ТТВК» на суму 64 983,00 грн., а також платіжним дорученням №6489 від 07.02.2022 року. Факт повернення відповідачем-1 [PERSON] позивачу частини вартості туру у сумі 8 241,97 грн. є доведеним та підтверджується платіжною інструкцією №P24A1482996273D9277 від 22.07.2023 року. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем-3 різниці між сумою, сплачених позивачем на виконання умов договору грошових коштів, у розмірі 75 016,00 грн. та сумою, яка була повернута відповідачем-1 позивачу, у розмірі 8 241,97 грн., та яка складає 66 774,03 грн. та підлягає стягненню з відповідача-3 на користь позивача. Щодо позовної вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача суми сплаченого, але не отриманого Туристичного продукту, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до статті 5 Закону України «Про туризм» учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність. Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб`єкти туристичної діяльності), є: - туристичні оператори як юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; - туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Агентські відносини регулюються главою 31 ГК України, відповідно до статті 297 ГК якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. За змістом статті 30 Закону України «Про туризм» порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму є ненадання, несвоєчасне надання або надання туристові інформації, що не відповідає дійсності; порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів (частина десята статті 20 Закону України «Про туризм»). Статтею 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. За неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини (частини перша та друга статті 32 Закону України «Про туризм»). Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 03 липня 2013 року у справі № 6-42цс13. З досліджених у справі доказів, вбачається, що відповідно до агентського договору від 04 лютого 2022 року турагент діє від імені та за дорученням туроператора. Туроператором у правовідносинах по наданню [PERSON] послуг туристичного обслуговування виступав ТОВ «ТТВК», що підтверджується самим Договором на туристичне обслуговування та платіжним дорученням №6489 від 07.02.2022 року про отримання оплати за туристичний продукт. Відповідно до ч.12 ст.20 ЗУ «Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Враховуючи зазначене встановлено, що відповідно умов агентського договору на реалізацію туристичних послуг №21с-36 від 11.11.2021 р., укладеного між ТОВ «Айті Сістемс» та ФОП [PERSON] , ТОВ «Айті Сістемс», як уповноважений реагент, який діяв в інтересах та від імені туроператора на підставі агентського договору №9689-19 від 10.07.2019 року, укладеного між ТОВ «АйТі Системс» та ТОВ «ТТВК», передоручило ФОП [PERSON] права та обов`язки агента з реалізації тур продукту на умовах договору і інтересах та від імені туроператора. Отже, відповідач-1 та відповідач-2 реалізували туристичний продукт позивачу в повному обсязі, своєчасно, підтвердили бронювання туристичного продукту, повідомили про бронювання готелю та надали інформації про рейс. Враховуючи викладене вище, ТОВ «ТТВК», як турпоператор має нести перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування. Верховний Суд у постанові від 13.03.2019р. у справі № 750/9028/15-ц зазначив, що за змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої, другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України від 15.09.1995р. «Про туризм», частини четвертої статті 10 Закону України від 12.05.1991р. «Про захист прав споживачів», статей 610, 611, частини п`ятої статті 653, частини першої статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Правовідносини, які виникли між туроператором та турагентом, не можуть впливати на права позивача, який належно виконав умови договору. Спір між туроператором та турагентом може бути вирішений в іншому провадженні. Отже, ТОВ «Айті Сістемс» та ФОП [PERSON] (турагенти) діяли від імені туроператора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» на підставі агентського договору. Предметом спору у цій справі є стягнення коштів на користь позивача за невиконання умов договору про туристичне обслуговування. Відповідальність за невиконання умов договору про надання туристичних послуг у спірних правовідносинах як туроператор має нести ТОВ «ТТВК». Таким чином, враховуючи, що умови договору належним чином не виконані саме відповідачем-3, туристичний продукт не наданий та не повернуті позивачу грошові кошти, сплачені за послугу, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «ТТВК» тм TUI Ukraine в частині стягнення грошових коштів, сплачених за договором на туристичне обслуговування та стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 66 774,03 грн. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018р. у справі №758/1303/15-ц. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018р. у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016р. у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки встановлює ціну договору. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: -невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; -невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; -невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити (ч. 12 ст. 20 Закону України «Про туризм»). Відповідно до ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов`язанням, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача-3 за період з 03.04.2022 по 16.06.2023 інфляційних втрат у розмірі 16 599, 53 грн. та 3% річних у розмірі 2 712, 91 грн. є такими, що підлягають задоволенню. Положеннями ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому, відповідачем-3 жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що питання щодо анулювання туру стало вирішуватися між сторонами зразу ж після початку воєнної агресії з боку російської федерації проти України, суд вважає, що внесений позивачем платіж за туристичну поїздку в розмірі 27 300 грн. підлягає поверненню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, суд розподіляє їх наступним чином. При подачі позову позивач був звільнена від сплати судового збору відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому судовий збір за ту частину позовних вимог, яка задоволена судом, підлягає стягненню на користь держави з ТОВ «ТТВК» у розмірі 1 073грн. 60коп. (ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Судові витрати по оплаті судового збору за ту частину позовних вимог, в задоволенні якої позивачу відмовлено, відповідно до положень ч. 7 ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial