Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності свідоцтва про право власності на квартиру серії № [NUMBER] від 20 лютого 1996 року, виданого Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів. В обґрунтування вимог заяви покликається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру серії № [NUMBER] , виданого 20 лютого 1996 року Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 20 лютого 1996 року №105, їй на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Проте, у вказаному свідоцтві наявна помилка, яку вона виявила після того, як мала намір розпорядитись належним майном, а саме в такому невірно вказано її дошлюбне прізвище « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». На даний час не видається можливим внести виправлення у свідоцтво про право власності, оскільки орган, що приймав рішення та видавав свідоцтво, не існує. Разом з тим, допущена помилка у правовстановлюючому документі обмежує її права як власника майна та створює перешкоди у реалізації права на розпорядження належною їй квартирою, у зв`язку із чим просить суд заяву задовольнити. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 08.08.2023 заяву залишено без руху, надано заявнику десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків заяви. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 15.08.2023 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 18.09.2023 до участі у справі залучено співвласників квартири [ADDRESS] - [PERSON] , [PERSON] як заінтересованих осіб. 09.10.2023 через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення заінтересованої особи [PERSON] , в яких зазначає, що заявник [PERSON] є її матір`ю. Так, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності їй, матері [PERSON] та батьку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності серії № [NUMBER] від 20.02.1996. Ознайомившись із матеріалами заяви, зазначає, що їй відомо про наявність помилки в згаданому свідоцтві про право власності, що полягає у невірному написанні дівочого прізвища матері. Не заперечує щодо задоволення заяви, оскільки її права та обов`язки не будуть порушені, а також просить здійснювати розгляд справи без її участі. 13.10.2023 від заінтересованої особи [PERSON] на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що заявник [PERSON] є його колишньою дружиною. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру серії № [NUMBER] від 20.02.1996 йому, його колишній дружині [PERSON] , їх доньці [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Вказує, що йому відомо про наявність в свідоцтві про право власності на квартиру помилки у написанні дошлюбного прізвища заявника « [PERSON] », тоді як в документів зазначено « [PERSON] ». Щодо задоволення заяви не заперечує, просить суд здійснювати розгляд справи за його відсутності. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала з підстав, що в ній викладені, просила суд заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - Мамчак В.І. в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням, в якому просить здійснювати розгляд справи без її участі, щодо задоволення заяви не заперечує. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, відповідно до поданих ними письмових пояснень просили здійснювати розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, беручи до уваги відсутність заперечень зі сторони заінтересованих осіб, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 6 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, серед яких належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається з роз`яснень, викладених у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 4 ст. 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. При цьому, правовстановлюючим документом є документ, який посвідчує правовий зв`язок конкретного майна з особою його власника та складений у порядку, передбаченому законодавством. Серед основних видів, що підтверджують виникнення, перехід або припинення речових прав на нерухоме майно є Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане органом місцевого самоврядування або органом приватизації наймачам житлових приміщень державного та комунального житлового фонду. Отже, встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі породжує для заявника юридичні наслідки у виді можливості користуватися об`єктом права власності на власний розсуд. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. При дослідження доказів, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.07.1971 Завідюючим відділом (бюро) запису актів громадянського стану, [PERSON] народилася [INFO] у м. Львів, про що зроблено відповідний запис за №4473 (а. с. 13). Як вбачається з копії ордера на жиле приміщення серії ГО №011204, виданого 27.06.1991 Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів, такий на підставі рішення міськвиконкому №245 від 20.06.2023 видано [PERSON] з сім`єю з 4 осіб на право зайняття в порядку обміну жилого приміщення жилої площі 37,77 кв. м, яка складається з 3 кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17). [PERSON] та [PERSON] 31 серпня 1991 року уклали шлюб, зареєстрували такий у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №385. Після державної реєстрації шлюбу, дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Шлюб розірвано 26 листопада 2005 року на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова від 14.10.2005, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00037168990 від 13.10.2022 (а. с. 15-16). З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 22 січня 1996 року Галицьким РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] у м. Львів, з 23.04.1991 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , 31.08.1991 зареєструвала шлюб з [PERSON] , 26.11.2005 зареєстровано відомості про розірвання шлюбу, використала право на безоплатну приватизацію житла (а. с. 6-10). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.05.1992 Відділом запису актів громадського стану Виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , батьки - [PERSON] , [PERSON] (а. с. 14). На підставі розпорядження Галицької районної адміністрації Виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів від 16.02.1996 №146 «Про передачу квартир у власність громадян» передано [PERSON] (уповноважений власник), [PERSON] , [PERSON] у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією розпорядження від 16.02.1996 №146 та витягом з додатку до розпорядження від 16.02.1996 №146 (а. с. 20,21). Розпорядженням Виконавчого комітету Львівської міської Ради народних депутатів від 20.02.1996 №105 затверджено розпорядження голови Галицької районної адміністрації від 16.02.1996 №146 «Про передачу квартир у власність громадян» (а. с. 23). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру серії № [NUMBER] від 20 лютого 1996 року, виданого Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням від 20 лютого 1996 року №105, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї - [PERSON] , [PERSON] (а. с. 12). З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 31.10.2018 вбачається, що [PERSON] (уповноважений власник), [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , дата реєстрації 23.04.1991, та [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , дата реєстрації 14.05.1992, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується копією будинкової книги (а. с. 24-26, 27). Таким чином, з досліджених доказів судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру серії [NUMBER] від 20 лютого 1996 року, виданого Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів, що є правовстановлюючим документом. Водночас, дошлюбне прізвище заявника відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.07.1971 « [PERSON] ». В ході судового розгляду факт, що має юридичне значення, а саме факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру серії № [NUMBER] від 20 лютого 1996 року, виданого Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів, відповідно до якого прізвище « [PERSON] » не збігається з прізвищем згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.07.1971 « [PERSON] », знайшов своє підтвердження. Тому, з огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що у заявника відсутня інша можливість, окрім як в судовому порядку, встановити факт, що має юридичне значення, суд приходить до висновку, що вимога заяви є законною, обґрунтованою та доказово підтвердженою, а відтак підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved