Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» (далі КП "ДМКЛ ПМР") з вимогами: - визнати протиправним та скасувати наказ директора Комунального підприємства "Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" Лариси Савченко № 196-Аг від 24.11.2022 в частині притягнення медичного директора Комунального підприємства "Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у виді догани; - зобов`язати відповідача повідомити Департамент охорони здоров`я Полтавської міської ради та Міністерство охорони здоров`я України про скасування догани, оголошеної медичному директору [PERSON] наказом по КП "ДМКЛ ПМР" від 24.11.2022 № 196-Аг; - вирішити питання про розподіл судових витрат. На обґрунтування позову зазначив, що з 1999 року і по теперішній перебуває у трудових відносинах із КП "ДМКЛ ПМР". З 02.02.2000 займав посаду заступника головного лікаря з медичної частини, з грудня 2019 року по травень 2020 року посаду виконуючого обов`язки медичного директора, з травня 2020 року посаду медичного директора КП "ДМКЛ ПМР". У 2022 році [PERSON] звернулася зі скаргою на ім`я міністра охорони здоров`я України Ляшка В. Наказом від 27.10.2022 № 445-аг Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської ради за підписом директора Котова С. було призначено комісію щодо розгляду звернення [PERSON] . Комісією було проведено розгляд звернення [PERSON] , за результатами якого складено довідку. За результатами проведеної перевірки, членами комісії, які не врахували його пояснення а також наявність листа КП "ДМКЛ ПМР" від 17.05.2021 № 1159 за підписом директора Савченко Л. про відсутність в архіві медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] за 1995 та 1996 роки, було викладено пропозицію директору [PERSON] притягнути причетних до дисциплінарної відповідальності. Як наслідок, наказом КП "Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської ради від 24.11.2022 № 196-Аг, йому, як медичному директору КП "ДМКЛ ПМР" за відсутність у лікувальному закладі Положення про лікарсько-консультативну комісію КП "ДМКЛ ПМР" за 2021 рік та 2022 рік, надання до комісії ДОЗ МПР Положення про ЛКК КП "ДМКЛ ПМР" від 08.06.2020 з порушенням та за відсутність адміністративного реагування, а саме не проведення службового розслідування по факту виявлення відсутності медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] за результатом доповідної записки старшого медичного статистика [PERSON] у жовтні 2021 року оголошено догану. Позивач вказав, що Положення про ЛКК КП "ДМКЛ ПМР" розроблено та затверджено у 2020 році, ніяких змін в організаційній структурі КП "ДМКЛ ПМР" не було, тому, потреби в доповненні або зміні Положення в 2021-2022 роках не виникало. В січні - березні 2020 року та червні - серпні 2020 року розпорядженням секретаря Полтавської міської ради на нього були покладені обов`язки директора КП "ДМКЛ ПМР", тому, на останньому аркуші Положення стоїть його підпис, як медичного директора, Положення затверджено 08.06.2020 ним же, як в.о. директора, медичним директором. Стосовно відсутності медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] за 1995 та 1996 роки, в.о. директора Карпов Ю., в.о. медичного директора Ананевич О.І. та юрисконсульт [PERSON] були проінформовані в квітні 2021 року, про що повідомили заявницю [PERSON] листом від 30.04.2021. Чому не було здійснено адміністрування стосовно причин відсутності карт стаціонарного хворого в квітні 2021 року, йому невідомо. Безпосередньо зверненням [PERSON] він почав займатися в жовтні 2021 року, тому і попросив старшого медичного статистика [PERSON] написати доповідну на його ім`я, щоб мати об`єктивне підтвердження їх відсутності. Таким чином, відсутність адміністративного реагування, котре слугувало накладенню на нього стягнення у виді догани, відбулося в жовтні 2021 року, а притягнення його до дисциплінарної відповідальності в листопаді 2022 року, тобто після закінчення строків, визначених статтею 148 КЗпП України. У доповідній від 25.11.2022 на ім`я директора [PERSON] повторно виклав факти та підтвердив їх відповідними посиланнями на законодавчі акти та просив зняти оголошену догану, в разі відмови, просив винести питання на розгляд комісії по трудовим спорам КП "ДМКЛ ПМР". Директор [PERSON] 28.11.2022 в усній формі відмовила у знятті догани і у винесенні питання на розгляд комісії. Наказ про оголошення йому догани був направлений як інформація [PERSON] та міністру охорони здоров`я [PERSON] . Факт оголошення незаконного наказу ображає його честь та гідність, негативно впливає на ділову репутацію, наказ є протиправним, тобто таким, що підлягає скасуванню, оскільки винесений всупереч вимогам статей 147-149 КЗпП України. Оскаржуваний наказ є наслідком особистих неприязних стосунків з боку директора КП "ДМКЛ ПМР" [PERSON] до нього. Порушень трудової дисципліни не допускав, свої посадові обов`язки виконував сумлінно, згоди профспілкової організації на накладення на нього дисциплінарного стягнення не було. Інші заяви по суті справи. 22.03.2023 від директора КП "ДМКЛ ПМР" Савченко Л. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позивача відповідач не визнає, виходячи з такого. Підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді догани послугувала довідка комісійного розгляду звернення [PERSON] від 10.11.2022. З метою розгляду звернення [PERSON] , яке полягає у оскарженні медичного висновку наданого ЛКК КП "ДМКЛ ПМР" комісією ДОЗ ПМР було витребувано Положення про ЛКК за 2020 рік та, у разі змін, Положення за 2021 рік. Позивачем надано на розгляд комісії Положення про ЛКК КП "ДМКЛ ПМР" від 08.06.2020, яке не відповідало вимогам наказу МЮУ від 18.06.2015 № 1000/5, оскільки не затверджено розпорядчим документом (наказом КП ДМКЛ ПМР), не містить обов`язкових реквізитів, а саме назви установи. Невідповідність Положення про ЛКК вимогам закону зазначено в довідці комісійного розгляду звернення [PERSON] від 10.11.2022. З жовтня 2021 року в КП "ДМКЛ ПМР" наявні судові справи за позовом [PERSON] до лікарсько - консультативної комісії КП "ДМКЛ ПМР" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Відсутність локальних нормативно-правових актів, які регламентують діяльність ЛКК є прямим порушенням посадових обов`язків медичного директора КП "ДМКЛ ПМР". Довідка комісійного розгляду звернення [PERSON] , за результатами якої визначені недоліки, датована 10.11.2022. Пояснювальна [PERSON] отримана 21.11.2022, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності видано 24.11.2022. Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності стосовно факту подання на перевірку у листопаді 2022 року Положення про ЛКК КП "ДМКЛ ПМР", яке оформлене з порушеннями. Отже, дисциплінарне стягнення за вказане порушення накладено в межах місячного строку, який визначено ч. 1 ст. 148 КЗпП України з дотриманням процедури регламентованої статтями 147-149 КЗпП. Твердження позивача про початок ним розгляду звернення [PERSON] в жовтні 2021 року не відповідає дійсності та не підтверджено жодним належним доказом. Доповідна старшого статистика [PERSON] датована 25.10.2021, в даній доповідній старший медичний статистик зазначив, що інформацію по справі [PERSON] медичному директору вперше було надано 11.05.2021, отже, твердження медичного директора стосовно того, що він почав займатися справою [PERSON] в жовтні 2021 року та не знав про відсутність медичної документації не відповідає дійсності. 23.12.2022 наказом № 207-АГ "Про зняття дисциплінарних стягнень", враховуючи доповідну заступника директора з організаційно-правової роботи [PERSON] з позивача знято дисциплінарне стягнення, тобто, на момент звернення позивача з позовом 10.01.2023, фактично предмет позову відсутній. Позивач не є членом виборного органу профспілкової організації, твердження позивача з приводу обов`язку відповідача отримання попередньої згоди виборного профспілкового органу, членами якого вони є щодо притягнення до відповідальності є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності. Відповідач вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, яка задоволенню не підлягає. 17.04.2023 від [PERSON] надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що Положення по ЛКК не затверджено наказом по лікарні, підписано лише керівником, проте, практика затвердження Положень наказами в закладі відсутня. Так, в закладі є Положення стосовно роботи інших підрозділів, які також не затверджені відповідними наказами, невідповідність оформлення в медичному закладі має масовий характер і накладати стягнення за такі порушення на одну особу неможливо. Підставою оскаржуваного наказу відповідач вказує невідповідність оформлення Положення та посилається на довідку Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської ради від 10.11.2022, проте, в довідці комісії відсутні зауваження до форми Положення, на підставі якої оголошено догану, вказано тільки на відсутність Положення за 2021 та 2022 роки. Щодо відсутності медичних карт стаціонарного хворого в медичному закладі вперше документально зафіксовано у листі до [PERSON] від 17.05.2021 № 1159 за підписом директора Савченко Л. В подальшому, за її присутності, неодноразово озвучувалася відсутність цих карт, тому саме [PERSON] мала ініціювати проведення службового розслідування. Оголошення догани через 1 рік та 7 місяців після встановлення факту відсутності медичних карт є явно протиправним. Видання наказу по КП "ДМКЛ ПМР" від 23.12.2022 № 207-Аг про зняття дисциплінарного стягнення не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки факт оголошення незаконного наказу ображає його честь та гідність, негативно впливає на його ділову репутацію. Відповідачем не доведено наявності складу дисциплінарного проступку в його діях або бездіяльності, оскаржуваний наказ не містить посилання на норму закону, яку порушено ним, чітко не сформульований склад дисциплінарного порушення, а тому підлягає скасуванню. Процесуальні дії у справі. 16.01.2023 ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Тимчука Р.І. відкрито провадження в справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 11.07.2023 ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Тимчука Р.І. заяву представника позивача - адвоката Лазоренка Ю.М. про відвід судді Тимчука Р.І. у цивільній справі за позовом [PERSON] до КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення задоволено. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2023, зазначену справу передано в провадження судді Подмаркової Ю.М. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави Подмаркової Ю.М. від 17.07.2023 справу прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Лазоренко Ю.М. наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, дала пояснення, аналогічні доводам, які наведені у відзиві на позовну заяву, у задоволенні позову просила відмовити та відмовити у стягнення витрат на правову допомогу. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Наказом № 653к/тр від 30.12.2019 [PERSON] переведено на посаду в.о. медичного директора КП "ДМКЛ ПМР", наказом № 15/кт від 18.05.2020 [PERSON] затверджено на посаді медичного директора КП "ДМКЛ ПМР" (копія трудової книжки серія [NUMBER] ) (а. с. 13-19). Наказом Департаменту охорони здоров`я від 27.10.2022 № 445аг "Про створення комісії" з метою проведення комісійного розгляду звернення [PERSON] по питанню визнання її дитини [PERSON] , 1990 року народження, дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, створено комісію (а. с. 9). 21.11.2022 медичним директором Вернигорою С.І. від 21.11.2022 на ім`я директора КП "ДМКЛ ПМР" Савченко Л. у зв`язку з проведенням перевірки комісією було надано пояснювальну. (а. с. 10). Як вбачається з наказу комунального підприємства "Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" від 24.11.2022 № 196-Аг, зокрема п. 2, медичному директору КП "ДМКЛ ПМР" Вернигорі С.І. за відсутність у лікувальному закладі Положення про лікарсько-консультативну комісію КП "ДМКЛ ПМР" за 2021 рік та 2022 рік, надання до комісії ДОЗ МПР Положення про ЛКК КП "ДМКЛ ПМР" від 08.06.2020 з порушеннями та за відсутність адміністративного реагування, а саме не проведення службового розслідування по факту виявлення відсутності медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] за результатом доповідної записки старшого медичного статистика [PERSON] у жовтні 2021 року оголошено догану (а. с. 8). Підставою видання вищезазначеного наказу стала довідка комісійного розгляду звернення [PERSON] Департаментом охорони здоров`я Полтавської міської ради. З довідки комісійного розгляду звернення [PERSON] від 10.11.2022, яка долучена до відзиву, вбачається, що комісією виявлено недоліки, зокрема: - не надано Положення про ЛКК за 2021 рік. У наданій закладом копії Положення від 08.06.2020 виявлені порушення, так як документ підписано та затверджено одноосібно в.о. директора та медичним директором Вернигорою С.І.; - відсутнє адміністративне реагування в закладі, не проведена робота по виявленню вказаних недоліків та їх усунення на доповідну старшого статистика [PERSON] щодо відсутності медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] , 1990 р.н. у жовтні 2021 року. Комісією запропоновано: 1. Провести службове розслідування фактів, викладених у недоліках комісійної перевірки, з відповідним реагуванням та вжиттям організаційних заходів для недопущення їх у подальшому. Інформацію про вжиті заходи в підпорядкованому закладі надати до Департаменту охорони здоров`я Полтавської міської ради; 2. Переглянути за затвердити Положення роботи лікарсько-консультативної комісії підпорядкованого закладу відповідно нормативних вимог; 3. Забезпечити дотримання роботи лікарсько-консультативної комісії відповідно вимог, визначених в Положенні згідно постанови КМУ від 21.11.2013 № 917; 4. При розгляді звернення [PERSON] від 07.04.2021 взяти до уваги, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 не набрало законної сили (а. с. 57-59). Положення про лікарсько-консультативну комісію комунального підприємства "Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради", яке долучено до відзиву на позовну заяву, складено [PERSON] , затверджено 18.06.2020 в.о. директора, медичним директором [PERSON] (а. с. 45-47). З протоколу звітно-виборної конференції первинної профспілкової організації № 1 від 20.02.2020, який долучено до відзиву на позовну заяву, вбачається, що [PERSON] не є членом виборного органу профспілкової організації (а. с. 39-44). Відповідно до посадової інструкції медичного директора КП "ДМКЛ ПМР" Вернигори С.І., затвердженої 18.10.2022 директором КП "ДМКЛ ПМР" Савченко Л., медичний директор Вернигора С.І. здійснює керівництво закладом охорони здоров`я в порядку делегованих йому директором повноважень із медичних питань відповідно до чинного законодавства України (п. 2.1), готує проекти наказів, віддає розпорядження та вказівки медичним працівникам закладу з питань медичної роботи (п. 2.12), медичний директор бере участь у роботі лікарсько-консультативної комісії КП "ДМКЛ ПМР" та очолює її (п. 2.31) (а. с. 50-54). З долученої до відзиву на позов доповідної записки старшого медичного статистика статистично-аналітичного відділу [PERSON] на ім`я медичного директора КП "ДМКЛ ПМР" Вернигори С.І., вбачається, що на підставі звернення [PERSON] від 06.05.2021 було проведено пошук карт стаціонарного хворого [PERSON] , [INFO] , за 1995, 1996 та 2004 роки, за 1995 та 1996 картки не знайдено, за 2004 передана медичному директору 11.05.2021 (а. с. 55). Наказом КП "ДМКЛ ПМР" №207- АГ від 23.12.2022 "Про зняття дисциплінарних стягнень" з [PERSON] , медичного директора КП "ДМКЛ ПМР", знято догану, оголошену наказом від 24.11.2022 № 196-Аг (долучено до відзиву) (а. с. 49). Із копій Положень про підрозділи КП "ДМКЛ ПМР", які долучені до відповіді на відзив, вбачається, що вказані Положення затверджені директором КП "ДМКЛ ПМР" Савченко Л.П. (а. с. 64-69). Із копії листа директора КП "ДМКЛ ПМР" Савченко Л. від 17.05.2021 № 1159, який долучено до відповіді на відзив, вбачається, що [PERSON] було повідомлено про відсутність в архіві медичних карток стаціонарного хворого [PERSON] за 1995 та 1996 роки (а. с. 70). Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2023 у справі № 440/10882/22 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі № 440/10882/22 скасовано. Прийнято постанову, якою позовну заяву [PERSON] задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Лікарсько-консультативної комісії Комунального підприємства "Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради", оформлене протоколом від 24.11.2022 за № 247. Зобов`язано Лікарсько-консультативну комісію Комунального підприємства "Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради" провести повторне засідання комісії щодо розгляду заяви [PERSON] від 07.04.2021 (зареєстровано 08.04.2021 за вх. № 515) відносно надання висновку [PERSON] про те, що її син - [PERSON] мав медичні показання для визнання його дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, з урахуванням висновків суду (а. с. 78-81). Наказом КП "ДМКЛ ПМР" від 06.02.2023 № 62-Аг затверджено Положення про лікарсько-консультативну КП "ДМКЛ ПМР" у новій редакції, Положення про лікарсько-консультативну комісію КП "ДМКЛ ПМР" від 08.06.2020, втратило чинність (а. с. 82, 83, 84-85). Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Полтавської міської ради та Управління соціального розвитку виконавчого комітету Полтавської міської ради реорганізовано шляхом злиття у Департамент охорони здоров`я та соціального розвитку у складі: Управління охорони здоров`я та Управління соціального розвитку (витяг з рішення Полтавської міської ради від 04.10.2019) (а. с. 86, 88). Назву "Департамент охорони здоров`я та соціального розвитку Полтавської міської ради" змінено на назву: "Департамент охорони здоров`я Полтавської міської ради" (витяг з рішення Полтавської міської ради від 29.01.2021) (а. с. 87, 88). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частинами першою та шостою статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни. Трудова дисципліна це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий захід стягнення як догана. Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Суд вважає безпідставними посилання відповідача у відзиві про відсутність предмету спору у зв`язку з тим, що догана достроково знята, так як дострокове зняття догани не свідчить про те, що така була оголошена правомірно. У даному спорі дострокове зняття догани не вказує на відсутність спору між сторонами. При цьому працівник не погоджується із законністю оголошення такої догани. Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанова Верховного Суду від 25.10.2022 у справі № 487/1491/21 (провадження № 61-6246св22). Аналізуючи текст\~наказу №\~196-Аг\~від 24.11.2022\~про оголошення\~позивачу догани,\~суд констатує,\~що підставами\~для притягнення\~ [PERSON] \~до дисциплінарної\~відповідальності стало:\~-\~відсутність у лікувальному закладі Положення про лікарсько-консультативну комісію КП "ДМКЛ ПМР" за 2021 рік та 2022 рік; - надання до комісії ДОЗ МПР Положення про ЛКК КП "ДМКЛ ПМР" від 08.06.2020 з порушеннями; - відсутність адміністративного реагування, а саме не проведення службового розслідування по факту виявлення відсутності медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] за результатом доповідної записки старшого медичного статистика [PERSON] у жовтні 2021 року. Обгрунтовуючи необхідність складення та затвердження Положення про ЛКК щорічно, відповідач посилався на постанову КМУ № 917 від 21.11.2013, яким затверджено Положення про лікарсько-консультативну комісію. Проте, з такими доводами відповідача суд не погоджується, оскільки зазначеною постановою КМУ затверджено типове Положення про ЛКК, на основі якого має бути розроблено локальний документ у відповідному закладі. Саме Положення не містить вказівки про необхідність його розробки та затвердження щорічно. Такого обов`язку не містить і посадова інструкція медичного директора КП "ДМКЛ ПМР" Вернигори С.І., яка затверджена 18.10.2022 року. Суд вважає недоведеним факт винного вчинення позивачем дисциплінарного проступку в частині відсутності у\~лікувальному закладі\~Положення про\~лікарсько-консультативну\~комісію КП\~"ДМКЛ\~ПМР"\~за 2021\~та 2022\~роки. Стосовно накладення дисциплінарного стягнення за надання до комісії ДОЗ МПР Положення про ЛКК КП "ДМКЛ ПМР" від 08.06.2020 з порушеннями та відсутність адміністративного реагування, а саме не проведення службового розслідування по факту виявлення відсутності медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] за результатом доповідної записки старшого медичного статистика [PERSON] у жовтні 2021 року слід зазначити таке. З довідки комісійного розгляду звернення [PERSON] від 10.11.2022 вбачається, що Положення про ЛКК від 08.06.2020 не було предметом перевірки, оскільки відсутнє в переліку розглянутої комісією документації. Також, суд вважає неприпустимим при формулюванні в наказі обставин вчинення дисциплінарного проступку зазначення узагальнювальних слів без конкретного визначення які саме порушення було допущено позивачем у Положенні про ЛКК. Як встановлено у справі, дисциплінарне стягнення до позивача застосовано за не проведення службового розслідування по факту виявлення відсутності медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] за результатом доповідної записки старшого медичного статистика [PERSON] у жовтні 2021 року застосовано поза шестимісячним строком від дня вчинення дисциплінарного проступку. Під час судового розгляду також було встановлено, що про відсутність медичних карт стаціонарного хворого [PERSON] за 1995 та 1996 роки було проінформовано заявницю [PERSON] ще у квітні 2021 року листом в.о. директора Карповою Ю., але відповідного службового розслідування керівником закладу проведено не було. Даний факт не заперечувався представником відповідача. З огляду на викладене вище, суд доходить висновку про те, що дисциплінарне стягнення на позивача накладено відповідачем із порушенням вимог трудового законодавства, за відсутності у його діях складу дисциплінарного проступку, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани відбулося без законної підстави. Стосовно похідної вимоги позивача про зобов`язання повідомити Департамент охорони здоров`я Полтавської міської ради та Міністерство охорони здоров`я України про скасування догани, оголошеної медичному директору [PERSON] наказом по КП "ДМКЛ ПМР" від 24.11.2022 № 196-Аг, суд вважає її безпідставною, такою, що не підлягає задоволенню та зазначає, що право позивача в даних правовідносинах має бути захищене у спосіб скасування нгаказу в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності, як незаконного. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат між сторонами. 16.10.2023 від представника позивача [PERSON] - адвоката Лазоренка Ю.М. надійшла заява про розподіл судових витрат, а саме: стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн. 03.11.2023 від директора КП "ДМКЛ ПМР" Савченко Л. надійшло клопотання про відмову в задоволенні заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12000,00 грн в повному обсязі. На обґрунтування зазначила, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн є необґрунтованими та неспівмірними із складністю справи, оскільки розгляд справи проводиться в спрощеному провадженні, відсутні документи, які б підтверджували факт перерахування коштів позивачем на рахунок адвокатського бюро "Юрія Лазоренка", тобто позивачем не доведені судові витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини 1 статті 1 вказаного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, і суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, виходячи з наведених правових положень, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору № 01/12 про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 21.12.2022, який укладений між позивачем [PERSON] та адвокатським бюро "Юрія Лазоренка", в особі директора (адвоката ) Лазоренка Ю.М., перелік робіт (наданих послуг) згідно договору № 01/12 від 21.12.2022 (правові послуги під час розгляду справи № 553/60/23 у Ленінському районному суді м. Полтави), акт здачі-прийняття наданих послуг відповідно до договору № 01/12 від 21.12.2022, згідно якого загальна вартість послуг адвоката становить 12000,00 грн, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВІ № 1120140 від 11.07.2023. Із матеріалів справи та наданих представником позивача документів на підтвердження несення позивачем витрат по сплаті правничої допомоги адвоката вбачається, що витрати на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, а також з обсягом, наданих адвокатом послуг та значенням справи для сторони. Згідно правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду (справи №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18), зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Враховуючи встановлені судом обставини справи, те що справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, суд, ураховуючи клопотання відповідача, зменшує витрати позивача на правничу допомогу до 8000 грн. Таким чином, вимоги позивача про стягнення витрат, пов`язаних з отриманням послуг адвоката підлягають частковому задоволенню. Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: partial