Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач звернувся 18.09.2023 р. до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначає, що 29.01.2010 р. у [PERSON] і [PERSON] , від фактичних шлюбних відносин, народилась дочка - [PERSON] . 20.08.2011 р. [PERSON] і [PERSON] у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЗМУЮ зареєстрували шлюб. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 06.10.2020 р. шлюб між подружжям [PERSON] було розірвано. У зв`язку з тим, що після припинення шлюбних відносин відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надавала, позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та 28.05.2021 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.05.2021 р., до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку від 31.08.2023 р., складеного Центральним відділом ДВС, існує заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 71820,60 грн. З 2020 р. всі питання, пов`язані з вихованням та утриманням доньки [PERSON] вирішуються позивачем самостійно. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, аліменти на утримання дитини не сплачує. Посилаючись на вказані обставини, та на положення ст.ст.19, 141, 150, 157, 164 СК України, за позовом позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] . Ухвалою від 25.09.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 25.10.2023 р. 25.10.2023 р. закрито підготовче провадження і призначено судове засідання на 09.11.2023 р. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник третьої особи подала заяву про розгляд справи без її участі, рішення по справі просить постановити з урахуванням інтересів дитини, та з урахуванням висновку органу опіки та піклування. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Суд розглянув справу за відсутності відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представників позивача та третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних встановлених судом фактичних обставин і відповідних їм правовідносин: Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. За змістом пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджено наданим свідоцтвом про народження (а.с.7). Батьком дитини є [PERSON] . Мати не виконує покладених на неї законом батьківських обов`язків по вихованню, утриманню, фізичному та духовному розвитку дитини. Обставини, зазначені позивачем в позові, підтверджені дослідженими судом письмовими доказами, які наявні в матеріалах справи, а саме: розрахунком заборгованості по аліментам (а.с.15); довідкою від 30.08.2023 р. Міжнародної материнської модельної агенції (а.с.16); довідкою від 30.08.2023 р. та характеристикою, виданими Запорізькою гімназією № 68 ЗМР (а.с.17); довідкою від 13.09.2023 р. (а.с.19), виданою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2». Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької містької ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] (а.с.33-35). Враховуючи, що викладені в позовній заяві твердження позивача в процесі розгляду знайшли своє підтвердження, тривалий період свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та інтереси дитини, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав. На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved