Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

28.08.2023 представник позивача адвокат Сідько С.І., яка діє на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серія ВІ №1163803 від 28.08.2023 (а.с. 11 а), звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання за [PERSON] у порядку спадкування за заповітом права власності на житловий будинок (літ. А-1), загальною площею 51,2 м2, з якої житлова становить 26,3 м2, з господарськими будівлями і спорудами: літня кухня (літ. Б,б), сарай (літ. В), навіс (літ. в), колодязь (№1), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та належали до дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є спадкоємцем за заповітом спадкового майна, до складу якого входить нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Для належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернулася до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпака В.І. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами нотаріус відмовив, оскільки немає жодного правовстановлюючого документа, що міг би підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві. Відповідно до довідки, виданої ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 19.04.2023 за №3722, реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 не проводилась та відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього 16.05.2023 право власності на даний житловий будинок за [PERSON] не зареєстроване. Відповідно до ухвали судді Котелевського районного суду Полтавської області від 01.09.2023 по даній справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 28). Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 31-33). Представник позивача [PERSON] 05.10.2023 подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її з позивачем участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 38-39). Відповідач Котелевська селищна рада Полтавської області 21.09.2023 подала до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги визнала в повному обсязі, наслідки визнання позову, передбачені ч. 4. ст. 206 ЦПК України позивачу відомі та зрозумілі, просить суд розглядати справу без участі представника відповідача (а.с. 37). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 20 вересня 2006 року секретарем виконкому Деревківської сільської ради Свириденко Лідією Олександрівною посвідчено заповіт, яким [PERSON] , [INFO] , яка мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на випадок її смерті заповіла все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, яке належатиме їй на день її смерті і на яке за законом вона матиме право [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) 27.04.2021 (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпака В.І. у його провадженні перебуває спадкова справа №103/2021 на майно [PERSON] , померлої [INFO] . У спадковій справі містяться: заява про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Деревківською сільською радою Полтавського району Полтавської області 20.09.2006 за реєстровим номером 81, яка надійшла 25.10.2021 від [PERSON] , онуки померлої. Інші заяви відсутні. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.(а.с. 9, 34 - 36). Позивач не має можливості прийняти спадщину у вигляді спірного нерухомого майна, оскільки приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ковпаком В.І. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , на тій підставі, що немає жодного правовстановлюючого документа, який би міг би підтвердити право власності та належності майна спадкодавцеві (а.с. 9). Згідно з повідомленням ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №3722 від 19.04.2023, реєстрація права власності на житловий будинок на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] , не проводилась (а.с. 25). Відповідно до виписки з погосподарської книги №4 виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавської області від 04.04.2023, домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , рахується за [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с. 16). Згідно з довідкою виконавчого комітету Котелевської селищної ради Полтавського району Полтавської області №377 від 06.09.2023, домогосподарство, розташоване за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.07.1990, відносилось до колгоспного двору. Головою колгоспного двору, станом на 01.07.1990, була [PERSON] (а.с. 40). Відповідно до довідки №1043 від 13.10.2021, виданої виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавського району Полтавської області, [PERSON] , 1945 року народження, на день смерті мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] - одна (а.с. 17). Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Котелевської селищної ради Полтавського району Полтавської області №139 від 04.04.2023, земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить до земель комунальної власності (а.с. 18). Виходячи із вимог ст. 5 ЦК України, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР (в редакції 1963 року), Української РСР «Про власність» (в редакції 1991 року). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням належності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом ЦК УРСР 1963 року, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, виникнення права власності на житлові будинки у сільському населеному пункті не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Отже, враховуючи викладене вище, [PERSON] , як голові колгоспного двору, належало спірне домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання відповідачем пред`явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved