Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Адвокат Дяченко В.О. від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 11 вересня 2023 і довічно. В обґрунтування позовних вимог представник позивача послався на те, що позивач є матір`ю відповідача. Позивач є непрацездатною особою, пенсіонером за віком, інвалідом ІІІ групи загального захворювання з 02.02.1976, отримує пенсію в сумі 3825,83 грн. Позивач перебуває під наглядом у сімейного лікаря з діагнозом: церебральний остеросклероз ІІ ступеню, дисциркулятерна енцефалопатія ІІ ступені з остено-невротичним синдромом, когнітивними розладами. Згідно рішення лікарняно-консультативної комісії від 10.07.2023 КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» [PERSON] за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, виданого 04.09.2023 Лубенською міською радою, позивач перебуває в скрутному матеріальному становищі в зв`язку з погіршенням стану здоров`я та потребує матеріальної допомоги. Позивач не користується субсидією. За життя позивач не була позбавлена батьківських прав. Позивач більшу частину пенсії витрачає на придбання продуктів харчування, ліків і оплату комунальних послуг. Коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності, не вистачає, а тому потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати її повнолітня дочка. На сьогоднішній день відповідач не допомагає позивачу матеріально, не забезпечує її всім необхідним для нормального проживання. 20 вересня 2023 року судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та її представник - адвокат Дяченко В.О. не з`явились. Від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі та участі позивача. Зазначив, що позивач свої вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 05.09.2023 Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , народилась [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 334. Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00041998356 від 25.10.2023 вбачається, що 26 червня 1992 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №164. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 25.10.2023 Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що 19.04.2000 складено відповідний актовий запис №86. Після державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини - « [PERSON] ». З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 18.10.2023 Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.04.2000, про що складено відповідний актовий запис №56. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю відповідача [PERSON] , [INFO] . Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] , виданого 28.12.2004 Полтавським УПФУ в м. Лубнах, [PERSON] , 1945 року народження, має вид пенсії: за віком, являється інвалідом 3-го загального захворювання з 02.06.1976 довічно. З копії акту обстеження житлово-побутових умов від 04.09.2023, засвідченого спеціалістом сектору по роботі з ОСН Лубенської міської ради Полтавської області [PERSON], вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована та проживає [PERSON] , [INFO] . Будинок в якому проживає [PERSON] має 1 житлову кімнату, загальна площа будинку складає 25,5 кв.м., не підключено комунікації (будинок потребує капітального ремонту). Земельні ділянки та транспортні засоби відсутні. Сім`я не користується субсидією. [PERSON] опинилась в скрутному матеріальному становищі в зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Родина втратила всі заощадження. Висновок: [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Згідно рішення лікарняно-консультативної комісії КП «Лубенська лікарня інтенсивного лікування» Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 10.07.2023 [PERSON] за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Діагноз: Церебральний атеросклероз ІІ ступеню дисциркулятерна енцефалопатія ІІ ступені з остено-невротичним синдромом, когнітивними розладами. З довідки про доходи №9576535789471543, виданої 05.09.2023 Головним управлінням ПФУ в Полтавській області, вбачається, що [PERSON] отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.03.2023 по 31.08.2023 складає 22954,98 грн. Відповідно до довідки Лубенського комунального Житлово-експлуатаційного управління №5365 від 04.09.2023 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає одна. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі N 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є непрацездатною особою у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач [PERSON] , яка є донькою позивача, є працездатною особою. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що позивач є пенсіонером за віком, одинокою людиною, має інвалідність 3 групи довічно, за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, інших доходів окрім пенсії, розмір якої є невеликим, не має, та потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, яка має можливість надавати таку допомогу непрацездатній матері, підстав для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача не встановлено. Тому суд приходить до висновку про задоволення позову та присуджує стягнення з [PERSON] аліментів на утримання непрацездатної матері[PERSON] у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 11 вересня 2023 року довічно. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до п.п. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. При цьому суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі №161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, ст. 142 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн., тобто в розмірі 50 % від звичайної ставки судового збору за подібними вимогами, оскільки відповідач визнала позов у письмовій заяві.

Outcome: approved