Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

У січні 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначав, що між ПАТ КБ «Приватбанк», 14 червня 2018 року назва якого змінена на АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н на підставі його заяви від 17 березня 2016 року, згідно якого він отримав\~ кредитний ліміт у розмірі 35 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконав умови договору щодо повернення використаного кредитного ліміту та сплати відсотків за користування кредитним лімітом, а позивач звернувся із позовом до суду щодо стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі №404/6529/21 від 07 жовтня 2022 року стягнуто тіло кредиту та відмовлено щодо стягнення інших нарахувань. Позивач вважає за необхідне стягнути суму у розмірі 13 672,50 грн., що складаються з наступного: відсотки за обліковою ставкою НБУ у розмірі 3934,35 грн. за період з 31 січня 2020 року по 31 липня 2021 року, втрати від інфляції за весь час прострочення у розмірі 9738,15 грн., які складаються з 8461,03 грн. нарахування інфляційних втрат, 1277,12 грн. нарахування 3% річних за період з 31 серпня 2021 року по 30 листопада 2022 року. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи та ухваленням судом заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався, відзив на позов не подавав. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву, тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між АТ КБ «Привабанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н від 17 березня 2016 року, згідно якого відповідач отримав\~ кредитний ліміт у розмірі 35 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 жовтня 2022 року (справа №404/6529/21), стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором\~ б/н від 17 березня 2016 року у розмірі 31 928,34 грн., а саме 31 928,34 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також 1 784,63 грн. судового збору. У задоволенні позовних вимог про стягнення 8 683,62 грн. заборгованості з простроченими відмотками відмовлено. Ухвалення рішення не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. Відповідач має заборгованість у розмірі 13 672,50 грн., яка складаються з наступного: відсотки за обліковою ставкою НБУ у розмірі 3934,35 грн. за період з 31 січня 2020 року по 31 липня 2021 року, втрати від інфляції за весь час прострочення у розмірі 9738,15 грн., які складаються з 8461,03 грн. нарахування інфляційних втрат, 1277,12 грн. нарахування 3% річних за період з 31 серпня 2021 року по 30 листопада 2022 року. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов. Визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Положеннями ст.611 ЦК України передбачено те, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, ст.625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст.625 ЦК України передбачає, що нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому нарахування інфляційних та 3% річних не є неустойкою у розумінні положення ст.549 цього Кодексу. За змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу,я кий полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, грошове зобов`язання це зобов`язання по сплаті певної грошової суми, яке повинно припинятися шляхом його належного виконання. Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення розрахунок заборгованості наданий позивачем і вважає такий вірним, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 13 672,50 грн. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про можливість задоволення позову повністю. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 2684 грн. з відповідача на користь позивача.\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved