Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

у листопаді 2022 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що сторони у справі з 20 січня 2007 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї за актовим записом № 58. Від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу подружжя набуло у власність однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 34.10 кв. метрів, житловою площею 16,10 кв. метрів, що на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 0.08.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., а також трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 93,6 кв.метрів, житловою площею 46,6 кв.метрів, що на праві спільної часткової власності зареєстрована по 1/2 частці за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. Оскільки сторони у справі не дійшли згоди щодо поділу спільного майна подружжя, позивач звернувся у суд з даним позовом, де просив - визнати за ним право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , - визнати за [PERSON] право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 листопада 2022 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 84 т.1) 21 грудня 2022 року відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву. Просила відмовити в задоволенні позову (а.с. 87), оскільки у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Зазначає, що крім нерухомого майна подружжям під час шлюбу були придбані транспортні засоби, про поділ яких [PERSON] не згадує. Також 29.09.2022 року Голосіївським районним судом м. Києва видано судовий наказ у справі № 752/1316/22 про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання двох дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів. Також 21 грудня 2022 року відповідач [PERSON] звернулася із зустрічною позовною заявою про поділ спільного майна подружжя. (а.с. 154 т.1) Зустрічна позовну заява прийнята до спільного розгляду з первинною позовною заявою. В обгрунтування зустрічних позовних вимог [PERSON] зазначає про існування підстав для відступу від засад рівності часток при поділі спільного майна подружжя, оскільки [PERSON] приховав факт продажу ним автомобілів Hyundai Sonata VIN [NUMBER] , 2014 року випуску, Hyundai Azera VIN [NUMBER] , 2008 року випуску, та Заз LANOS VIN [NUMBER] , 2012 року випуску, набутих під час шлюбу. Таким чином, [PERSON] просить: - визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , - визнати відсутнім обов"язку у [PERSON] перед [PERSON] на компенсацію вартості автомобілів Hyundai Sonata VIN [NUMBER] , Hyundai Azera VIN [NUMBER] , 2008 року випуску, та Заз LANOS VIN [NUMBER] , 2012 року випуску. 16 січня 2023 року [PERSON] надіслав відповідь на відзив на позовну заяву. (а.с. 233 т.1) Просить задовольнити позовні вимоги, оскільки придбані та продані в період шлюбу автомобілі не є предметом позову, позивач приймає участь у матеріальному забезпеченні дітей, тому відсутні підстави для відступу від засад рівності часток при поділі спільного майна подружжя. 09 березня 2023 року надійшов відзив [PERSON] на зустрічну позовну заяву. (а.с. 23 т.2) Просить відмовити в задоволенні зустрічного позову у зв"язку з його необгрунтованістю. 28 березня 2023 року [PERSON] надіслала відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву. (а.с. 46 т.2) Просить задовольнити зустрічні позовні вимоги. 28 березня 2023 року [PERSON] подав заяву про уточнення (зміну) предмета позову (а.с. 54 т.2), в якій просить визнати квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , об"єктом спільного майна подружжя та здійснити її поділ, визнавши за кожним з подружжя право власності по 1/2 частині вказаної квартири. В обгрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , перебуває у власності сторін у справі у рівних частках на праві спільної часткової власності, а не спільної сумісної власності, тому право власності на таку квартиру не може бути визнане за кимось одним із подружжя. Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , була придбана в період укладеного між сторонами у справі шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, що не заперечується сторонами, тому право власності на таку квартиру має бути визнано за позивачем та відповідачем в рівних частинах. 24 квітня 2023 року [PERSON] подала уточнену зустрічну позовну заяву (а.с. 77 т.2), в якій просить - визнати квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , об"єктом спільної сумісної власності подружжя, - відступити від засад рівності часток подружжя, визначивши частку дружини у розмірі 80%, а частку чоловіка 20%, - визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , - визнати за [PERSON] право власності на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , - врахувати вартість проданих [PERSON] автомобілів у розмірі його частки в спільному майні подружжя, - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5 666,00 грн. компенсації. 26 квітня 2023 року [PERSON] також надіслала заперечення на заяву [PERSON] про уточнення (зміну) предмета позову. (а.с. 115 т.2) Зазначає, що після придбання трикімнатної квартири сторони почали робити її ремонт та переобладання, внаслідок чого збільшилася вартість вказаної квартири та становить 4 506 250,00 грн., що підтверджується звітом про незалежну оцінку суб"єкта оціночної діяльності [PERSON] 25 травня 2023 року [PERSON] надіслав відзив на уточнену зустрічну позовну заяву. (а.с. 177 т.2) Просить відмовити в задоволенні уточненого зустрічного позову [PERSON] , оскільки грошові кошти, отримані від продажу автомобілів, були використані в інтересах сім"ї, адже протягом часу перебування у шлюбі [PERSON] утримував сім"ю, оплачував навчання доньки у коледжі, купував продукти харчування та все необхідне для дітей. Поділ майна, визначений зустрічною позовною заявою, є необгрунтованим та суперечить вимогам законодавста України. 01 червня 2023 року до суду надійшла відповідь [PERSON] на відзив на уточнену зустрічну позовну заяву. (а.с. 184 т.2) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 червня 2023 року закрито підготовче провадження та дана справа призначена до судового розгляду. (а.с. 189 т.2) В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити первинні позовні вимоги, відмовивши в задоволенні зустрічного позову [PERSON] у зв"язку з його безпідставністю. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні не визнали первинні позовні вимоги [PERSON] , заперечували проти їх задоволення, просили задовольнити зустрічний позов. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2007 року, зареєстрованому Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї за актовим записом № 58, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, виданого 20 січня 2007 року (а.с. 14 т.1). Від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 15, 16) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 17). 29 вересня 2022 року Голосіївським районним судом м. Києва видано судовий наказ № 752/ґ13166/22 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку щомісячно. (а.с. 173 т.1) Позивач [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким визнати квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю подружжя та в порядку поділу майна визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності чсток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім"ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам ісм"ї. За рішенням судучастка майна дружини, чоловіка може бути збальшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві власності зареєстрована за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 30.08.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріальногоокругу Морозовою С.В. (а.с. 63). Вбачається, що [PERSON] придбала квартиру, перебуваючи у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] , а тому зазначене нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , підлягає поділу між [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Іншої домовленості між сторонами не існує, шлюбний договір не уккладався, таке майно не виключене з цивільного обороту та обставини, передбачені частинами 2 та 3 ст. 70 СК України, які б дозволяли розділити майно по іншому ніж в рівних частинах, відсутні. З огляду на наведене, позов [PERSON] підлягає задоволенню. У зустрічній позовній заяві [PERSON] просить визнати квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , об"єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право особистої приватної власності на вказану квартиру, відступивши від засад рівності часток подружжя та визначивши частку дружини у розмірі 80%, а частку чоловіка 20%. Суд погоджується з доводами представника [PERSON] , що поділ майна, визначений зустрічною позовною заявою [PERSON] , є необгрунтованим та суперечить вимогам законодавства України. Встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована у рівних частках (по 1/2 за кожним) на праві спільної часткової власності за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 22.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. (а.с. 59 т.1) Тобто вказана квартира перебуває у власності сторін у справі у рівних частках на праві спільної часткової власності (ст. 356 ЦК України), а не спільної сумісної власності (ст. 368 КК України), а тому право власності на таку квартиру не може бути визнане за кимось одним із подружжя. Вказана позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.05.2020 р. у справі № 522/23177/15-ц. Таким чином, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не є об"єктом спільної сумісної власності подружжя та належить сторонам в рівних частках, а тому не може бути визнана приватною власністю будь-кого з них. Посилання представника [PERSON] на постанову Великої Палати Врховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 214/6174/15-ц є помилковими, оскільки вона стосується підстав та умов визнання об"єктів права приватної власності одного із подружжя спільною сумісною власністю подружжя. Щодо зарахування в частку [PERSON] вартості проданих автомобілів Hyundai Sonata VIN [NUMBER] , 2014 року випуску, Hyundai Azera VIN [NUMBER] , 2008 року випуску, та Заз LANOS VIN [NUMBER] , 2012 року випуску, суд звертає увагу на те, що у даній справі не заявлено будь-якою із сторін вимог про стёгнення грошової компенсації затрат, понесених під час перебування у шлюбі через нібито істотне збільшення вартості вказаних автомобілів. Крім того, згідно висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі № 638/18231/15-ц суди повнні досліджувати чи були отримані грошові кошти витрачені в інтересах сім"ї, чи підтверджено це відповідними доказами. [PERSON] не надано жодних доказів, які б підтверджували той факт, що гроші від продажу вказаних автомобілів були використані не в інтересах сім"ї, адже протягом часу перебування у шлюбі [PERSON] утримував сім"ю, оплачував навчання дочки у коледжі, купував продукти харчування та все необхідне для дітей, оскідьки [PERSON] не працював. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч статті 65 СК України інший із подружжя має право на компенсацію вартості йоо частки. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд противолі іншого з подружжя і не в інтересах сім"ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховвується при поділі. За змістом наведених норм, фкт використання спільних коштів не в інтересах сім"ї повинен бути доведеним відповідними доказами. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 761/32404/14-ц. Таким чином, зустрічна позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову [PERSON] , на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 7 443,00 гривень.

Outcome: approved