Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 14 грудня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Іллічівської райадміністрації Одеської міської ради, актовий запис №515. Від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Позивачка зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки між ними з 2022 року припинені, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю, втрачено почуття любові та поваги один до одного. На примирення вона не згодна, вважає, що збереження сім`ї є неможливим. Посилаючись на дані обставини, позивачка просила суд шлюб з відповідачем розірвати. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 липня 2023 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 18). Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2023 року підготовче провадження по справі було закрито та справа призначена до судового розгляду (а.с. 26). Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, надала заяву про підтримання позовних вимог та просила суд розглянути справу за її відсутності (а.с. 22, 24, 29). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся відповідно до вимог ст.128 ЦПК України (а.с. 23, 28). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 грудня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Іллічівської райадміністрації Одеської міської ради, актовий запис №515, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 12). Від шлюбу є неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13). Дитина проживає з матір`ю. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причину позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім`ю, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір\~по справі\~складає 1073,60\~грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду (а.с. 1). На підставі ч. 3 ст. 105, ст. ст. 110, 112, 115 СК України,

Outcome: approved