Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

[PERSON] , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів, а саме архівних витягів стосовно прийняття та звільнення з роботи. Свої вимоги заявник мотивує тим, що для призначення пенсії ним через втрату трудової книжки надано органам Пенсійного фонду України архівні витяги №483 від 30.09.2020, згідно з яким « [PERSON] » (рос. мова; так як в документі), було прийнято слюсарем 3 розряду в автопарк та витяг №484 від 30.09.2020, згідно з яким сторожа « [PERSON] » (так як в документі) було звільнено з роботи за власним бажанням, тоді як у паспорті він « [PERSON] ». У зв`язку з вказаними вище розбіжностями до його трудового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до зазначених архівних витягів. Враховуючи наведені вище обставини, заявнику необхідно встановити факт, що має юридичне значення, в судовому порядку. Заявник у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги і просить справу розглянути у його відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення заявлених вимог і просить справу розглянути у його відсутність. Оскільки визнання поданої заяви заінтересованою особою не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, з копії паспорта громадянина України слідує, що прізвище, ім`я та по батькові заявника записано українською мовою як « [PERSON] », дата народження [INFO] (а.с.4-5). Як вбачається з архівних витягів, виданих Комунальною установою «Козятинський районний трудовий архів» №483 від 30.09.2020, « [PERSON] » (рос. мова) було прийнято слюсарем 3 розряду в автопарк з 08.12.1983; №484 від 30.09.2020, « [PERSON] » звільнено з роботи за власним бажанням з 12.01.1998 (а.с. 10-11). У даних документах прізвище заявника зазначено російською мовою як « [PERSON] » та перекладено з російської мови на українську як « [PERSON] ». У зв`язку з цим, заявнику не зараховано періоди роботи зазначені в архівних витягах, оскільки присутні різнобіжності в написання прізвища на російській і українській мові в наказах на прийняття та звільнення, як наслідок відмовлено в призначенні пенсії за віком (а.с. 7-9). Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, у випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень,викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати також факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема довідок, свідоцтв, дипломів тощо. Спору про право не має, встановлення даного факту не суперечить закону і жодним чином не порушує прав і законних інтересів інших осіб. Таким чином, очевидним є те, що різниця в написанні прізвища заявника у вказаних вище документах має місце через невдалий їх переклад з російської мови на українську. Те, що архівні довідки №483 та №484 від 30.09.2020 належать [PERSON] , доводиться доказами, дослідженими судом. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved