Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє представник, звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання її зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , однією сімєю понад пять років до часу відкриття спадщини, а саме у період з весни 2016 року по [INFO] , тобто по день смерті [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на початку 2016 року [PERSON] познайомилась з [PERSON] . У них зав?язались теплі стосунки, які в подальшому переросли у сімейні відносини, і вже навесні 2016 року останні почали проживати разом, вести спільний побут, разом організовували свій відпочинок та будували плани на майбутнє. Сторони проживали разом як за місцем реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] (з весни 2016 року до червня 2018 року), так і за місцем реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] . Оскільки [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] , парою було прийнято рішення щодо сумісного проживання в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка на праві сумісної власності належала [PERSON] та його мамі. В серпні 2020 року [PERSON] та [PERSON] прийняли рішення разом виїхати до Польщі в пошуках заробітку, оскільки будували плани на майбутнє. 18 червня 2021 року різко погіршився стан здоров?я [PERSON] . Останній потрапив до лікарні, тривалий час був підключений до апарату штучного дихання та перебував у комі. [INFO] він помер. Протягом усього цього часу [PERSON] була поряд з [PERSON] , працювала на декількох роботах аби мати можливість оплатити лікування останнього, яке в Польщі було вкрай дороговартісним. Після смерті [PERSON] перед заявницею постала проблема вивозу тіла чоловіка до України для належного поховання на Батьківщині. Проте, оскільки родинні відносини між заявницею та померлим ніяким чином не підтверджувались, дозвіл на вивіз тіла останній не надали. У звязку з вище вказаним,, задля можливості поховання чоловіка в Україні, [PERSON] була змушена прийняти рішення щодо кремації [PERSON] . Повернувшись до України разом з прахом чоловіка, заявниця своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки нікого з близьких та родичів, окрім неї самої [PERSON] за життя не мав. Так, після смерті останнього залишилося спадкове майно - двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Матір [PERSON] померла ще [INFO] , інші спадкоємці відсутні. За життя будь-якого заповіту [PERSON] не засвідчував. У свою чергу, [PERSON] продовжує утримувати квартиру свого чоловіка, самостійно розпорядилася речами [PERSON] , комплект ключів та правовстановлюючі документи на квартиру знаходяться у неї. 12.01.2022 року приватним нотаріусом було заведено спадкову справу, однак [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин між нею та спадкодавцем. Зважаючи на вище вказане, позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем в порядку загального позовного провадження, оскільки існує спір про право. Ухвалою суду було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, сторонам надано час для подання заяв по суті, витребувано у нотаріуса копію спадкової справи, а також у Лозівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) витяги. 23.08.2023 року до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача зазначила, що згідно з даними архіву бюро технічної інвентаризації комунального підприємства "Житлова управляюча компанія" Лозівської міської ради встановлено, що [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала двокімнатна квартира, розташована за вищевказаною адресою. Квартира належала померлим на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.03.1999 р. Лозівською міською радою на підставі розпорядження міського голови від 22.03.1999 р. №149. Право власності за ними зареєстровано 22.04.1999 р. в Лозівському БТІ в книзі №70 під реєстр. № 15618. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , а [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Члени комісії не змогли потрапити в квартиру, через відсутність ключів, тому обстеження квартири зсередини не здійснювалось. Як вказала представник, сусіди розповідають, що [PERSON] проживав з дівчиною, ні імені, ні прізвища дівчини не знають, і майже її не бачили, бо останні були в Польщі на заробітках. За останній місяць квартира здавалась в оренду двом різним сім?ям. Хто саме здає квартиру встановити не вдалося, новий орендар двері не відчинив. Представник вказала, що позивачем не доведено факт спільного проживання з померлим [PERSON] впродовж саме пяти років на момент його смерті. Щодо свідчень доньки позивача, представник відповідача зазначила, що остання є зацікавленою особою, а доказів того, що [PERSON] та [PERSON] були друзями померлого взагалі не надано. Щодо фотознімків представник вказала, що по ним неможливо встановити факт спільного проживання впродовж пяти років, оскільки на них немає точних дат зйомки. Також позивачем не надано доказів фінансування лікування померлого, про яке вона вказує у позові. Враховуючи вище вказане, представник просила відмовити в задоволенні позову. 05.09.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказала, що твердження відповідача щодо відсутності доказів спільного проживання впродовж пяти років не відповідають дійсності. Так, адвокат зазначила, що матеріали містять досить доказів для встановлення факту проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] , а саме вони містять акт про фактичне проживання, що не був спростований відповідачем, фотознімки, що свідчать про сумісне проживання, спільне проживання [PERSON] з [PERSON] , покази свідків, сумнівність щодо їх дружби з померлим є неприйнятною на думку представника позивача та може бути розвіяна при їх допиті. Крім того, адвокат наполягала на тому, що факт поховання позивачем [PERSON] свідчить про тісні та близькі відносини між ними. Справу було призначено до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, [PERSON] надала заяву про розгляд справи за відсутності її та представника, а також долучила письмові показання свідків. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Третя особа приватний нотаріус Завада М.В. в судове засідання не з`явилась, надала телефонограму про розгляд справи за її відсутності, просила вирішити справу на розсуд суду. В судове засідання сторони не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Квартира за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.03.1999 р. Лозівською міською радою на підставі розпорядження міського голови від 22.03.1999 р. №149. Право власності за ними зареєстровано 22.04.1999 р. в Лозівському БТІ в книзі №70 під реєстр. № 15618(а.с.12-13). Вказане підтверджується також технічним паспортом на квартиру(а.с.13-14). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.15). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією скороченого витягу свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про кремацію(а.с.10-12). Згідно з копією акту про фактичне проживання від 06.05.2023 року(а.с.20), з весни 2016 року [PERSON] , [INFO] , проживала разом однією сімєю зі своїм цивільним чоловіком [PERSON] , [INFO] , та донькою [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , разом вирішували побутові питання, мали взаємні права та обовязки. Відповідно до копії акту про фактичне проживання від 07.05.2023 року(а.с.19), з 2018 року [PERSON] , [INFO] , проживала разом однією сімєю зі своїм цивільним чоловіком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , разом вирішували побутові питання, підтримували житло в належному стані, мали взаємні права та обовязки. На підтвердження спільного проживання однією сімєю також надані копії фотознімків(а.с.17-19). Позивачем також долучено письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] , в яких підтверджено викладені у позові обставини, а саме проживання однією сімєю спочатку в м.Лозова, а потім в Польщі [PERSON] з [PERSON] в період з весни 2016 року та по день смерті останнього. Як вбачається з відповіді Лозівського відділу ДРАЦС у Лозівському районі Харківської області(а.с.74), за період з січня 2016 року по 28 липня 2021 року актові записи про шлюб та розірвання шлюбу відносно [PERSON] та [PERSON] відсутні. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Матір [PERSON] померла [INFO] , відомості щодо інших спадкоємців відсутні. За життя заповіту [PERSON] не засвідчував. 12.01.2022 року приватним нотаріусом було заведено спадкову справу(а.с.34-44), однак [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин між нею та спадкодавцем, про що свідчить розяснення нотаріуса(а.с.16). Зважаючи на вище вказане, позивач була вимушена звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем в порядку загального позовного провадження, оскільки існує спір про право. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Дослідивши відзив відповідача, суд встановив, що Лозівська міська територіальна громада в особі Лозівської міської ради Харківської області заперечує проти задоволення позову. На підтвердження викладеного у відзиві, представником відповідача було долучено копію акту обстеження об`єкта нерухомого майна, а саме квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , від 10.07.2023 року(а.с.50-51), відповідно до якого згідно з даними архіву бюро технічної інвентаризації комунального підприємства "Житлова управляюча компанія" Лозівської міської ради встановлено, що [PERSON] і [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала двокімнатна квартира, розташована за вищевказаною адресою. Квартира належала померлим на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 22.03.1999 р. Лозівською міською радою на підставі розпорядження міського голови від 22.03.1999 р. №149. Право власності за ними зареєстровано 22.04.1999 р. в Лозівському БТІ в книзі №70 під реєстр. № 15618. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Члени комісії не змогли потрапити в квартиру, через відсутність ключів, тому обстеження квартири зсередини не здійснювалось. Як вказала представник, сусіди розповідають, що [PERSON] проживав з дівчиною, ні імені, ні прізвища дівчини не знають, і майже її не бачили, бо останні були в Польщі на заробітках. За останній місяць квартира здавалась в оренду двом різним сім?ям. Хто саме здає квартиру встановити не вдалося, новий орендар двері не відчинив. Також в акті зазначено про те, що виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області було вжито заходів щодо розшуку спадкоємців майна шляхом розміщення оголошення в газеті Голос Лозівщини(16.06.2023 №25-26), але для вирішення питань, які стосуються майна померлих ніхто не звернувся. За інформацією Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області від 21.06.2023 № 477/01-09 після смерті [PERSON] спадкова справа заведена, а після смерті [PERSON] - спадкова справа не заводилась. З урахуванням викладено в вище вказаному акті, суд приходить до таких висновків. Представник відповідача не заперечує факт того, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] та його матері [PERSON] , які померли. З викладеного в акті, наданому відповідачем, також вбачається, що у [PERSON] була дівчина, з якою померлий перебував у Польщі на заробітках. Викладене підтверджує обставини, викладені позивачем. Також викладеним в акті, а саме щодо інформації про розміщення оголошення в газеті, підтверджується факт відсутності інших спадкоємців за законом чи за заповітом. Так, відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Посилання на те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, не знайшло свого підтвердження, оскільки нотаріусом було надано належним чином засвідчену копію спадкової справи. Зважаючи на викладене у позові, беручи до уваги додані до позову копії фотознімків, актів, документації про кремацію спадкодавця, в їх сукупності, а також письмові пояснення свідків, надані позивачем, відсутність інших спадкоємців, дослідивши заперечення відповідача та доданий акт обстеження, суд вважає за можливе встановити факт проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , однією сімєю понад пять років до часу відкриття спадщини, а саме у період з весни 2016 року по [INFO] , тобто по день смерті [PERSON] .

Outcome: approved