Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб між сторонами. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 31 січня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння. Стороно не проживають разом з 2018 року. Ухвалою суду від 27 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду,\~ відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного та призначено судове засідання на 17 жовтня 2023 року. Судове засідання, призначене на 13 жовтня 2023 року, не відбулося через перебування головуючого в нарадчій кімнаті у кримінальній справі. Судовий розгляд у справі повторно відкладено на 13 листопада 2023 року. В судове засідання 13 листопада 2023 року сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом своєчасно та належним чином. Позивач у своїй заяві від 31 жовтня 2023 року, просила суд розглядати справу про розірвання шлюбу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зареєстрований не значиться, через що повідомлявся про виклик до суду шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті суду. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони 31 січня 2015 року уклали шлюб між собою (а.с.6-7). Від шлюбу у сторін дітей не має. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги необхідність задоволення позовних вимог, суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати у справі пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved