Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Заявники 28 вересня 2023 року звернулись до суду в порядку окремого провадження з спільною заявою про розірвання шлюбу та просили розірвати шлюб, зареєстрований між ними 20 грудня 2019 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2607. Свої вимоги обґрунтовують тим, що спільне життя в них не склалося, що призвело до того, що вони припинили шлюбно-сімейні стосунки. Примирення між ними неможливе, тому їхній шлюб існує лише формально та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також зазначили, що вони від даного шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . При цьому, вони в добровільному порядку вирішили питання, щодо згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини, сина [PERSON] , [INFO] , шляхом укладення договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, що підтверджується копією договору посвідченого 28.08.2023 приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Київської області Іщенко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 449. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати. Ухвалою суду від 29 вересня 2023 року відкрито провадження по даній справі та призначено її до розгляду. В судове засідання заявники [PERSON] та [PERSON] не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, заяву повністю підтримали, примирення не бажають. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. За змістом ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до вимог ст. 109 Сімейного кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому\~ 20 грудня 2019 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2607, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, примирення між ними стало неможливим, що видно їх заяви, яку вони подали до суду (а.с.11). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.09.2020 Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції\~ (м. Київ), актовий запис № 2349 (а.с.12). Згідно копії договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини посвідченого 28.08.2023 приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Київської області Іщенко О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 449, [PERSON] та [PERSON] досягли згоди щодо місця проживання спільної дитини, сина [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька, та умови участі обох батьків у його вихованні (а.с.13). Так, в судовому засіданні встановлено, що причинами розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбних відносин подружжя. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, а також досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільної дитини з укладенням договору між батьками. Суд вважає, що причини, які спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. З врахуванням встановлених обставин, у суду також немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, внаслідок чого, заява підлягає задоволенню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заявниця [PERSON] заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем [PERSON] , тому суд вважає за необхідне залишити заявниці прізвище [PERSON] .

Outcome: approved