Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 22\~668,64 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 2\~684 грн. Позов обґрунтований тим, що позивач рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 №520 призначений управителем, зокрема, багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На виконання вказаного рішення виконкому 06.09.2017 року між позивачем та заступником міського голови, який діяв від імені власників квартир багатоквартирного будинку, укладено договір №1051-УБ про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Позивач надавав відповідачу відповідні послуги, проте відповідач їх не сплачував, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яку позивач просить суд стягнути на його користь. Відповідач заперечив проти позову, вказавши, що позивач не надає послуги належної якості та просив застосувати позовну давність. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2023 року скасовано заочне рішення суду від 28.07.2023, розгляд справи призначено у спрощено порядку на 21.09.2023 року. Судове засідання, яке відбулось 21.09.2023 року, відкладено за клопотання відповідача на 02.11.2023 року. Відповідач у судове засідання, яке відбулось 02.11.2023 року не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом Позивач є управителем багатоквартирного будинку у якому розташована приміщення, власником якої є відповідач. Свої функції позивач здійснює на підставі договору №1051-УБ про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06.09.2017 року. Відповідач є споживачем названих послуг позивача за адресою: [ADDRESS] Позивач у період з 01.11.2017 року по 01.05.2023 року надав послуги загальною вартістю 24\~326,49 грн. Відповідач за вказаний період сплатив 970 грн., за рахунок субсидії додатково погашено 687,85 грн. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Приписами статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Частиною першою статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Приписами ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Приписами статті 610 ЦК України закріплено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Однак, враховуючи положення пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позивачем не пропущенні строки позовної давності для звернення із відповідними вимогами. Суд наголошує на тому, що метою доповнення Цивільного кодексу України пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень є захист прав, які об`єктивно неможливо реалізувати через введені державою обмеження, а відтак тлумачення відповідача названих приписів закону нівелює саму їх суть. Крім того, суд зауважує про те, що позовна давність спливає у певний день чи із настанням певної події, і до цього правовідносини не можуть вважатись припиненими, а відтак жодної зворотньої дії закону в цій частині немає. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved