Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

У червні 2023 року позивач ТОВ "РОМСТАЛ УКРАЇНА" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення солідарно з відповідачів на користь товариства заборгованості у розмірі: 289 552,39 грн, з яких: 133 446,18 грн - сума основного боргу, 64 433,25 грн - інфляційні втрати, 66 357,48 грн - пеня, 11 970,87 грн - 3% річних, 13 344,61 грн - 10% штрафу від суми основного боргу та витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.04.2019 року між ТОВ "РОМСТАЛ УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №0804/19. 23.01.2020 року під час співпраці в рамках вказаного договору між сторонами було укладено додаткову угоду. Згідно п. 2.1 договору № 0804/19, продавець здійснює поставку товару (-ів) покупцеві на підставі рахунку-фактури, що є разом з цим договором підставою для здійснення продавцем замовлення та поставки товару, а також за умови дотримання покупцем умов платежу, що визначені цим договором Згідно п. 1 вказаної додаткової угоди, покупець ( [PERSON] ) підтверджує та визнає наявність простроченої заборгованості перед постачальником (ТОВ "РОМСТАЛ УКРАЇНА") згідно договору в загальному розмірі 133 446,18 грн (з ПДВ), станом на 23.01.2020 року. Разом з тим, сторони в п. 2 вказаної додаткової угоди визначили, що покупець ( [PERSON] ) зобов`язується оплатити заборгованість визначену в п. 1 Додаткової угоди у строк не пізніше 01.06.2020 року. Однак, вказана сума заборгованості так і не погашена [PERSON] . Таким чином, на момент оформлення позовної заяви сума основного боргу [PERSON] перед позивачем складає 133 446,18 грн. Крім того, нараховано штрафні санкції, а саме: інфляційні витрати станом на 29.05.2023 року складають суму у розмірі - 64 433,25 грн; пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ по відповідних періодах складає загальну суму в розмірі - 66 357,48 грн; 3% річних складає суму в загальному розмірі - 11 970,87 грн; 10 % штрафу від суми основного боргу згідно договору складає загальну суму в розмірі - 13 344,61 грн, а загальний розмір заборгованості складає - 289 552,39 грн. З метою забезпечення виконання вимог основного зобов`язання (договору купівлі-продажу №0804/19 від 08.04.2019 року), було укладено договір поруки 27.04.2020 року між [PERSON] та ТОВ "РОМСТАЛ УКРАЇНА", згідно якого поручитель добровільно бере на себе зобов`язання нести відповідальність перед кредитором за невиконання або неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за основним договором, в розмірі 133 446,18 грн з ПДВ, включаючи матеріальну відповідальність за основним договором. Станом на момент звернення до суду [PERSON] , [PERSON] поставлений позивачем товар не оплатили,чим порушили зобов`язання за договором, у зв`язку з чим просить позов задовольнити. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 22-23). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 26). 24.07.2023 року до суду від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву у якому просять відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказують, що позивач не надав до договору рахунку-фактури (відповідно до п.2.1), видаткової накладної (відповідно до п. 2.2), рахунку (п. 3.1), податкова накладна, оформлена у відповідності до чинного законодавства України: інструкція з монтажу та експлуатації товару, у випадках передбачених чинним законодавством України; гарантійний талон, складений у відповідності до чинного законодавства України. Отже, фактично позивач вказує, що відповідач підписав договір на покупку невідомого товару, невідомої якості, невідомої кількості, поставка товару не узгоджена за правилами Інкотермс. З хахактеру договору можна зробити висновок, що він не був заключений для настання реальних наслідків. Відповідно до Додаткової угоди до договору купівлі-продажу №0804/19 від 23.01.2020 року підтверджує та визнає наявність простроченої заборгованості перед продавцем згідно договору в загальному розмірі 133 446,18 грн, станом на 23.01.2020 року. Отже, відповідно до додаткової угоди грошові зобов`язання зросли з 20 000,00 грн до 133 446,18 грн, однак не вказано, підстави зростання грошового зобов`язання. Відповідно до додаткової угоди сплив позовної давності настав 01.06.2023 року, з позовом позивач звенувся 02.06.2023 року (а.с. 35-41). Представник позивача Кириленко О.М. в судовому засіданні просив задовольнити позов з підстав, вказаних у ньому. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що відповідач підписав договір на поставку невідомого товару, в договорі не вказані істотні умови, договір поруки та додаткову угоду вважає неукладеними між сторонами. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, заслухавши думку представника позивача та представника відповідачів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.04.2019 року між ТОВ "РОМСТАЛ УКРАЇНА" та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №0804/19, відповідно до умов якого позивач зобов`язується продати відповідачу товар, а останній зобов`язується прийняти та оплатити товар у відповідно до положень даного договору (а.с. 6-9). 23.01.2020 року згідно додаткової угоди до договору купівлі-продажу №0804/19 від 08.04.2019 року покупець ( [PERSON] ) підтверджує та визнає наявність простроченої заборгованості перед продавцем згідно договору в загальному розмірі 133 446,18 грн з ПДВ, станом на 23.01.2020 року (а.с. 10). У відповідності до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). 27.04.2020 року між ТОВ "РОМСТАЛ УКРАЇНА" та [PERSON] укладено договір поруки у відповідність до якого поручитель ( [PERSON] ) добровільно бере на себе зобов`язання нести відповідальність перед кредитором за невиконання або неналежне виконання [PERSON] (боржником) взятих на себе зобов`язань за основним договором, в розмірі 133 446,18 грн з ПДВ, передбачених ст. 2 договору, включаючи матеріальну відповідальність за основним договором (а.с. 11-13). Відповідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. За нормою частин 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Верховний Суд у постанові від 22.02.2023 у справі № 759/11628/14-ц зазначив, що порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов`язання. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким встановлено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. За правилами норми ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Як убачається з наданого позивачем ТОВ "РОМСТАЛ УКРАЇНА" розрахунку заборгованості, основна сума заборгованості за договором з 02.06.2020 до 29.05.2023 року становить 133 446,18 грн - сума основного боргу, 64 433,25 грн - інфляційні втрати, 66 357,48 грн - пеня, 11 970,87 грн - 3% річних, 13 344,61 грн - 10% штрафу від суми основного боргу (а.с. 14-16). Вказаний розрахунок відповідачами не спростований. Щодо клопотання відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Вказаний висновок щодо позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19. Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Судом встановлено, що п.8.1. договору від 08.04.2019 року визначено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє протягом 12 календарних місяців. Якщо пізніше ніж на один календарний місяць до закінчення строку дії цього договору жодна сторона не попередить іншу сторону про припинення цього договору у письмовій формі, цей договір вважається продовженим на наступні 12 календарних місяців на таких самих умовах. Наступне продовження строку дії цього договору відбувається аналогічно порядкові, встановленому п.8.1 цього договору (п.8.2). 23.01.2020 року згідно додаткової угоди до договору купівлі-продажу №0804/19 від 08.04.2019 року покупець ( [PERSON] ) підтверджує та визнає наявність простроченої заборгованості перед продавцем згідно договору в загальному розмірі 133 446,18 грн з ПДВ, станом на 23.01.2020 року, яку зобов`язується оплатити у строк не пізніше 01.06.2020 року. Пунктом 6.1. договору поруки від 27.04.2020 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ "РОМСТАЛ УКРАЇНА", цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту повного виконання боржником або поручителем всіх обов`язків перед кредитором відповідно до умов основного договору, у тому числі прострочених. Пунктом 6.2 вказаного договору поруки визначено, що порука припиняється через п`ять років з дати укладення цього договору. якщо кредитором у цей строк не було пред`явлено до поручителя вимоги про виконання поручителем зобов`язань, забезпечених порукою за цим договором. Пунктами 6.3, 6.4 визначено, що непред`явлення позову до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не є підставою для припинення поруки та цього договору. Непред`явлення позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки не є підставою для припинення поруки та цього договору. Відповідно до статті 6, частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідач [PERSON] підписуючи договір від 08.04.2019 року та додаткову угоду до нього від 23.01.2020 року, а також відповідач [PERSON] підписуючи договір поруки погодилися з їх умовами, у тому числі строком дії, достроковим припиненням та закіченням строків дії цих договорів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положення зазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. У спростування позовних вимог будь-яких належних та допустимих доказів відповідачами суду не надано. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4 343,29 грн відповідно до інструкції кредитного переказу коштів № 1081 від 30.05.2023 року (а.с. 20).

Outcome: approved