Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , та про припинення стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, присуджених рішенням суду. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з березня 2014 року по січень 2018 року з відповідачем вони проживали у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають з ним та знаходяться на його повному утриманні та вихованні. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 травня 2015 року та рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2018 року з нього присуджено до стягнення на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 800, 00 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Поччнаючи з 2021 року, відповідачка почала виїжджати на сезонні роботи в Чеську республіку, а в 2022 році взагалі покинула сім`ю, та їхні двоє спільних дітей та діти відповідача від її першого шлюбу залишилися проживати з ним та перебувають на його утримані та вихованні, позак відповідачка перестала цікавитися їх здоров`ям, вихованням та матеріальним забезпеченням дітей, не надає ніякої матеріальної допомоги на їх утримання, хоча працює в Чеській Республіці, де отримує неофіційні заробітки. В той же час, позивач продовжував сплачувати аліменти відповідачу, присуджені рішеннями суду, позаяк відповідач відмовилася відкликати виконавчі листи від виконання, та його кошти, які призначалися для утримання дітей, відповідач витрачала на особисті потреби. На підставі рішення виконавчого комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 28 квітня 2023 року визначено місце проживання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Просить стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000, 00 гривень щомісячно до досягнення ними повноліття, та припинити стягнення із нього аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800,00 гривень за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 травня 2015 року, та припинити стягнення із нього аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800,00 гривень за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, позаяк просив розглянути справу в його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подала, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з березня 2014 року по січень 2018 року проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтв про народження неповнолітніх дітей сторін: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , матір`ю значиться відповідач по справі [PERSON] , а батьком - позивач по справі [PERSON] . Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 травня 2015 року із позивача [PERSON] стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800, 00 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 15 травня 2015 року. Також, рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2018 року із позивача [PERSON] стягнуто аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800, 00 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 11 квітня 2018 року. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому, обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору, суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за № 17 від 28 квітня 2023 року визначено місце проживання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання батька [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , Про те, що неповнолітні діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , проживають разом із позивачем, перебувають на його утриманні та вихованні, також підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов та довідкою Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за № 217 від 21 лютого 2023 року. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що після набрання законної сили рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 травня 2015 року та рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2018 року, якими з позивача [PERSON] присуджено до стягнення аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , змінилися обставини, що впливають на припинення аліментів, зокрема, офіційно встановлено, що з 28 квітня 2023 року і на час розгляду даної справи судом неповнолітні діти проживають з платником аліментів [PERSON] , що є підставою для припинення стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей по вказаних рішеннях суду та набуття позивачем права на стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 28 квітня 2023 року. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, то суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів в твердій грошовій сумі, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, стан їх здоров`я. Позивачем доведено необхідність стягнення з відповідача на його користь в твердій грошовій сумі аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, позаяк відповідач є працездатною, молодою за віком, а тому, вона спроможна і зобов`язана відповідно до вимог ч. 2 ст. 150 СК України надавати кошти на утримання двох неповнолітніх дітей. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2 000, 00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття, починаючи із 14 липня 2023 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial