Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

08 червня 2023 року позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини, також стягнути з відповідача додаткові витрати у розмірі 1000 гривень, щомісячно на утримання сина строком на дванадцять місяців. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 січня 2023 року. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, усі фінансові витрати на сина несе виключно позивач. Дитина потребує щоденного забезпечення харчуванням, одягом, побутовими приладдями, також є необхідним оплачувати комунальні послуги. Крім того, сину необхідно забезпечувати доступ до культурного, духовного, фізичного розвитку у суспільстві, що передбачає відвідування спортивних секцій або інтелектуальних гуртків, кінотеатрів, театрів та інших заходів проведення дозвілля. Позивач працевлаштована у ТОВ «НОВА ПОШТА» та отримує стабільний заробіток у розмірі 15000,00 гривень, щомісячно, однак цих коштів не вистачає на забезпечення достатнього рівня життя сина і потрібна фінансова підтримка батька, оскільки позивач щомісячно витрачає на сина приблизно 10\~000,00 гривень. У вересні 2023 року дитина вперше іде до школи і необхідно придбати шкільне приладдя, що вимагає додаткових витрат у розмірі 2000,00 гривень, принаймні перший рік навчання. Крім того, починаючи з червня 2023 року дитина буде вивчати англійську мову, що також буде потребувати оплату послуг у розмірі 150,00 гривень щотижня кожного місяця, а всього 600,00 гривень. Відповідач поінформований про вказані обставини, але добровільно кошти не надає, проте має таку можливість, оскільки інших малолітніх та неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків на утриманні не має, без оформлення трудових відносин працює механіком та обслуговує транспортні засоби в смт. Пісочин, за що отримує плату, тому має можливість приймати участь в утриманні їх спільної дитини. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2023 року відкрито провадження по справі. 24 серпня 2023 року представник відповідача адвокат Колосов А.В. подав заяву про вступ до справи. 06 вересня 2023 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, де вказав, що його довіритель позов визнає частково та згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 2000,00 гривень щомісячно з огляду на наступне. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, але відповідач виконує свої обов`язки по утриманню сина. Так, близько 3-4 днів на тиждень син проживає з батьком, який цікавиться життям дитини, надає матеріальну допомогу та спілкується з сином, забезпечує усім необхідним, створює умови для отримання освіти. Позивач на обґрунтування вимог про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 5000,00 гривень щомісячно, не надала доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі та не довела необхідності їх стягнення саме у такому розмірі та не вказала реальних фактичних витрат на сина. Проти стягнення додаткових витрат відповідач заперечує, оскільки даних, які б вказували на існування особливих обставин, що є підставою для стягнення таких коштів позивачем не зазначено. Просив врахувати, що відповідач продовжує спілкуватись з сином та докладає зусиль для працевлаштування. 21 вересня 2023 року представник відповідача подав клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 26 вересня 2023 року позивач подала відповідь на відзив на позовну заяву, де вказала, що не погоджується з висновком відповідача, що вона за рахунок аліментів на сина бажає покращити свій майновий стан, оскільки вона працює, отримує стабільний дохід та забезпечує не тільки себе, а і спільного сина. Аліменти у розмірі 2000,00 гривень на місяць не задовільнять потреби сина, оскільки витрати складають близько 10000,00 гривень. На підготовку дитини до школи позивач витратила 3000,00 гривень та придбала йому Power Bank, відповідач же допомоги не надав. Додаткові витрати є необхідними для розвитку сина. Відповідач після розірвання шлюбу тільки 1-2 рази проживав із сином, наразі він тільки приїздить на побачення, гуляє з дитиною в межах смт Коротич та передає дитину позивачу. Відповідач не надав доказів, що він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 5000,00 гривень на місяць. 26 жовтня 2023 року представник відповідача надав заперечення, де вказав, що відповідач при зустрічі з сином надає матеріальну допомогу, крім того купує необхідні речі, продукти, медикаменти, що позивач не враховує. Наголошує, що особливі обставини, які є підставою для стягнення додаткових витрат відсутні і вимога є безпідставною. 02 жовтня 2023 року позивач подала заяву про відкладення розгляду справи. 27 жовтня 2023 року позивач подала клопотання про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 13 листопада 2023 року представник відповідача подав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів: копії трудового договору та копії запису у трудовій книжці. Позивач в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала заявлені вимоги, просила їх задовільнити з підстав викладених у позові, крім того вказала, що відповідач в період шлюбу заробляв близько 7000,00 гривень на місяць. Не заперечувала, що син додаткові заняття, кружки, спортивні секції не відвідує оскільки, ще не визначився чим бажає займатись. Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав викладене у відзиві, не заперечував проти часткового задоволення позову та стягнення з його довірителя аліментів на утримання сина у розмірі 2000,00 гривень щомісячно. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , що видано 06 березня 2017 року Виконавчим комітетом Коротичанської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис про народження № 9 від 08.03.2017. Відповідно до даних довідки № 557, наданої 30 травня 2023 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2019 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2579 (справа № 545/5918/2). 06 листопада 2023 року відповідач уклав трудовий договір із [PERSON] , відповідно до якого щомісячна заробітна плата відповідача складає 6700,00 гривень, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати, про що свідчить копія договору та копія запису у трудовій книжці. Суду також надані: корпія паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] та на ім`я [PERSON] , картка присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] , довідка Пенсійного Фонду України щодо індивідуальних відомостей з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частин 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на один місяць на дитину віком від 06 років до 18 років в період з 01 січня 2023 року встановлений у розмірі 2833 гривні. Враховуючи, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] і зобов`язаний його утримувати, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на один місяць на дитину віком від 06 років до 18 років на день розгляду справи встановлений у розмірі 2833 гривні, тому 2000,00 гривень є більше ніж половина вказаної суми, при цьому відповідач не заперечував проти стягнення аліментів у такому розмірі. Стосовно посилань позивача на те, що розмір аліментів має складати 5000,00 гривень на місяць суд вважає за необхідне вказати, що позивач не надала жодного доказу на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти саме у такому розмірі, тоді як відповідач надав трудовий договір де вказано, що розмір його заробітної плати складає 6700,00 гривень, а на день подання позову відповідач взагалі не був працевлаштований. Крім того, позивач не надала доказів на підтвердження, що витрати на дитину щомісяця складають 10000,00 гривень і не надала підтвердження, що вона таку суму витрачає на сина. Враховуючи викладене, суд вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольняє частково. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Статтею 185 Сімейного Кодексу України врегульовані питання участі батьків у додаткових витратах на дитину, та частиною першою цієї статті визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а відповідно до частини другої статті розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, при цьому додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи, що позивач не зазначила жодної з обставин, яка в розумінні положень ст. 185 СК України може бути визнана як особлива, суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на сина, при цьому виходить з тих обставин, що придбання шкільного приладдя, відвідування гуртків, секцій, тощо є звичайним утриманням дитини, а не розвитком його певних здібностей, що вже проявились у дитини і потребують додаткових коштів, тим більше позивач у судовому засіданні визнала, що дитина не визначилась у своїх вподобаннях і тому не має додаткових занять. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача, питання про розподіл судових витрат вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення платежів за один місяць.

Outcome: partial