Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] 19.01.2022 звернулася в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява\~обґрунтована тим, що 17.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис № 12613 про звернення стягнення з позивача на користь ТОВ «Кошельок» заборгованості за кредитним договором в розмірі 12321 грн. Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, вважає, що при його вчиненні було порушено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, сума заборгованості не визнана позивачем та є оспорюванню. В позовній заяві позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Золотих О.О. про стягнення заборгованості за кредитним договором, що був укладений між [PERSON] та ТОВ «Кошельок». Просила також вирішити питання про судові витрати. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.02.2022 відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30.05.2023 справу прийнято до провадження суду та призначено судове зсідання з розгляду справи по суті. Відповідачем ТОВ «Кошельок» 01.06.2023 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що 14.06.2021 між ТОВ «Кошельок» та позивачем [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику, умови якого позивачем не виконано, кошти не повернуто. Відповідач зазначав, що ТОВ «Кошельок» відповідно до законодавства України надало приватному нотаріусу всі необхідні документи та докази безспірності заборгованості [PERSON] . З цих підстав в задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. Треті особи письмові пояснення на позовну заяву не подавали. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року, справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21 та є обов`язковою. Судом встановлено, що 14.06.2021 між ТОВ «Кошельок» та позивачем [PERSON] було укладено договір № 3013410629-370622 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого ТОВ «Кошельок» надало позивачу грошові кошти в розмірі 3850 грн шляхом зарахування на карту. Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідачем умови договору виконано, натомість позивач [PERSON] в порядку та на умовах договору грошові кошти відповідачу не повернула. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором 17.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 12613, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за кредитним договором № 3013410629-370622 від 14.06.2021 на загальну суму боргу в розмірі 12321 грн. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що вчиняючи 17.12.2021 виконавчий напис № 12613 приватний нотаріус необґрунтовано керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 12613 від 17.12.2021 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, хоча твердження позивача про те, що сума заборгованості не була безспірною не знайшло свого підтвердження дослідженими в справі доказами. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також у зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1488,60 грн (992,40 грн + 496,20 грн). Щодо понесених позивачем судових витрат на правову допомогу розмірі 6800 грн, судом враховується наступне. На обґрунтування понесених витрат позивачем надано копію договору від 14.01.2022, який укладений між нею та ТОВ «Центра надання правової допомоги», а також квитанцію про перерахунок коштів в розмірі 6800 грн на користь зазначеного товариства. Разом з тим, квитанція від 14.01.2022 (а.с. 18) про платіж на суму 6800 грн містить відмітку про те, що такий платіж має бездоговірний характер. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не доведено понесення нею судових витрат в розмірі 6800 грн на правову допомогу. Відсутні підстави вважати, що витрати позивача на зазначену суму є саме витратами на правову допомогу, тому зазначені витрати не можуть бути стягнуті судом з відповідача.

Outcome: approved