Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 06.11.2020 між ТОВ «ФК «Центра фінансових рішень» та відповідачем було підписано кредитний договір, відповідно до п.1.3 якого позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в Паспорті кредиту та Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Згідно з п. 2.2 Кредитного договору, цей Договір, Паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів складають єдиний кредитний договір. Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 162550,16 грн, строк користування - 36 місяців; річні проценти - 0,01% від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2,49% від суми кредиту. Кредит наданий безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 Паспорта кредиту). Позичальник ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надану, виходячи з обраних ним умов кредитування. Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», позичальник зобов`язався щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. У подальшому було укладено договір факторингу, на підставі якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за укладеним кредитним договорам. Всупереч умовам кредитного договору, позичальником не виконані зобов`язання по кредиту, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. У зв`язку з цим позивач просив стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 186214,41 грн., у тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 142984,63 грн., заборгованість по річним процентам 10 грн. 59 коп., заборгованість по щомісячним процентам 43219,19 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позову з тих підстав, що договір укладений строком на 36 місяців до 03.06.2024. Зміст договору не містить умов щодо права достроково вимагати повернення кредиту у випадку неналежного виконання зобов?язань, умов щодо сплати конкретного розміру процентів за користування кредитом, умов щодо повернення кредиту періодичними платежами. Строк кредитування не закінчився. Умови отримання фінансових кредитів в редакції від 04.01.2021 не додані до позову. Відсутні підстави вважати, що відповідач, підписуючи кредитний договір, ознайомився та погодився саме з тими Умовами, які були дійсні на момент підписання договору. Паспорт кредиту не може підмінювати зміст умов кредитного договору, фактично укладеного між сторонами. Позивачем не надано належних та допустимих доказів ознайомлення відповідача у письмовій формі з умовами кредитування. Вимога про стягнення відсотків не грунтується на відповідному письмовому правочині. Матеріали справи не містять доказів укладення між ПАТ «СК ТАС» та відповідачем договору, за яким відповідач доручив перевести кредитору кошти в розмірі 14\~664,94 грн. Також відсутні докази того, що між ТОВ «ЦФР» та [PERSON] було укладено договір купівлі електронних ключів. Відсутні докази наявності поточної заборгованості станом на 03.06.2021. Не надано доказів первинного бухгалтерського обліку про перерахування кредитних коштів, наданих відповідачу. На виконання умов договору відповідачем частково сплачувались кошти в загальній сумі 26\~564,26 грн. Отже, різниця між фактично отриманою сумою коштів та сплаченою відповідачем становить 60\~164,74 грн. Відповідачу не було повідомлено про відступлення права вимоги. Матеріали справи не містять належних доказів переходу до позивача права вимоги за кредитним договором. У відповіді на відзив позивач зазначив, що сума частково сплачених коштів була врахована позивачем. Сторонами було узгоджено умови договору у належній формі. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не має наслідком недійсність правочину про заміну кредитора. Позивач має право нараховувати проценти до закінчення терміну, вказаного у вимозі про повернення коштів. У судове засідання представники сторін не з?явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали клопотання про розгляд справи без їх участі. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 03.06.2021 ТОВ «ФК ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5505445339, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в сумі 162550,16 грн. на строк 36 місяців. Відповідно до пункту 1.4 договору підписавши його позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми коштів : 51687,40 грн. погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором; 20529,00 грн. переказ на поточний рахунок; 66\~200,00 грн. переказ грошових коштів на погашення заборгованості; 650 грн. 00 коп. оплата за пакет послуги «охоронець кредит маркет», 14\~664,94 грн. оплата страхового платежу за договором страхування, 599,00 грн. та 1299 грн. оплата за електронний ключ доступу до додатку. Відповідно до розділів 2.1, 2.2 договору всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04.01.2021, які розміщені на сайті та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору. Цей договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів складають єдиний кредитний договір (а.с. 5). Відповідно до паспорту кредиту кредит надано в сумі 152\~657,80 грн. строком на 36 місяців. Визначено розмір процентної ставки : щомісячні проценти складають 2,49% (реальна річна процентна ставка 60,18% річних) (а.с. 6). На підтвердження оплати початкових відсотків в сумі 6920,82 грн. та перерахування коштів в сумі 51\~687,40 грн. позивачем надано бухгалтерські довідки ТОВ «ФК «»Центр фінансових рішень», які не містять дати операції та дати складання довідки (а.с. 7,8). Відповідно до платіжних доручень від 03.06.2021 ТОВ ФК «Центр фінансових рішень» здійснено переказ коштів на користь [PERSON] в сумі 20\~529,00 грн. за рахунок кредиту згідно із зазначеним вище договором та в сумі 66200 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а.с 9,12). Відповідно до витягу з реєстру проданих електронних ключів доступу до мобільного додатку «Support.UA» за 03.06.2021за кредитним договором 5505445339 продано електнонні ключі доступу на суму 1299,00 грн. та 599,00 грн. (а.с. 10,11). Відповідно до витягу з реєстру оплачених страховок ЗАТ СК «ТАС» за кредитним договором №5505445339 оплачено страховку в сумі 14\~664,94 грн. Відповідно до витягу з реєстру пакету послуг ОКМ 48 ТОВ «Майсейфті» за 03.06.2021 за кредитним договором №5505445339 оплачено пакет послуг в сумі 650,00 грн (а.с. 13,14) 17.12.2021 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу №141221, за яким відступлено фактору права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу на дату відступлення права вимоги та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який є невід?ємною частиною цього договору і підписується одночасно з ним (а.с. 15-25). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги фактору передано також право вимоги до [PERSON] за договором №5505445339 (а.с. 26). Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку станом на 21.11.2022 сума боргу відповідача по кредитному договору №5505445339 складає 186214,41 грн., у тому числі 142984,63 грн. тіло, 10,59 грн. - заборгованість за річними процентами, 43219,19 заборгованість за щомісячними процентами. За період з 17.12.2021 по 21.11.2022 було сплачено відповідачкою 3530,30 грн. за тілом кредиту та 6\~995,11 грн. за відсотками (а.с. 28-38). 21.10.2022 у зв?язку з невиконанням зобов?язааь АТ «Таскомбанк» направлено [PERSON] повідомлення вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с. 39-43) Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга, третя статті 6 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Стаття 527 ЦК України визначає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2ст. 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2 статті 527 ЦК України передбачено, що кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. У статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1, 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2. ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом частини першої статті 1050 ЦК України згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».\~Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно з пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Первинними документами, оформленими відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року\~щодо дійсної видачі\~Банком суми кредиту позичальнику можуть бути, зокрема, меморіальний ордер, платіжне доручення на перерахування кредитних коштів тощо). Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 30 cерпня 2022 року у справі №\~509/2976/19. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору сума кредиту повинна була становити 162550,16 грн. У п. 1.4. Кредитного договору вказано доручення позичальника (відповідача) на переказ кредитних коштів різними частинами (з різним призначенням платежу) за рядом реквізитів. В обґрунтування наявності у\~відповідачки\~заборгованості за тілом кредиту в сумі 142\~984,63 грн, позивачем до суду надано такі документи як: витяги з реєстру проданих електронних ключів доступу до мобільного додатку «Support.UA» на суму 1299 грн. та 599,00 грн. витяг з реєстру оплачених страховок ПАТ СК «ТАС» на суму 14664,94 грн. витяг з реєстру пакету послуг ОКМ 12 ТОВ «Майсейфеті» на суму 650 грн, бухгалтерську довідку без дати про перерахування коштів у сумі 6920,82 грн. в рахунок оплати початкових процентів бухгалтерську довідку без дати її складання про перерахування коштів в сумі 51\~687,40 грн. (зміст операції TOP UP перерахування коштів, об?єкт аналітичного обліку [PERSON] ) Вказані докази не є належним та допустимими доказами у справі, оскільки ці документи не є первинними, не оформлені відповідно до вимог закону та не підтверджують перерахування коштів ані відповідачці, ані юридичним особам, які у цих документах зазначені. У справі відсутні належні докази щодо дійсної видачі\~ТОВ «ФК «ЦФР» відповідачці \~суми кредиту в розмірі 68900,34 грн. (51687,40 грн. + 1299 грн. +599 грн.+14664,94 грн.+650 грн.) (зокрема,\~не додано меморіального ордера, платіжного доручення на перерахування кредитних коштів, тобто, відсутні первинні документи,\~оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»). Відтак, матеріалами справи підтверджується отримання відповідачем суми коштів лише в розмірі 86729 грн. (20529 грн.+66200 грн.), що підтверджується платіжними дорученнями. Таким чином, за наявними у справі документами можливо встановити видачу позичальнику кредиту лише в сумі 86729 грн, надання позичальникові кредитних коштів у розмірі 68900,34 грн не підтверджено належними доказами. Відносно вимоги про стягнення заборгованості за відсотками суд зазначає таке. Наданий позивачем зміст примірника кредитного договору не містить умов щодо нарахування відсотків за користування кредитом. Наявне лише посилання на Паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів, які містяться на сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Суд зазначає, що наданий паспорт споживчого кредиту не може бути прийнятий судом як доказ погодження сторонами порядку та розміру нарахування відсотків. Враховуючи положення ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст .ст. 11, 15 Закону України «Про захист прав споживачів» вказаний документ є лише підтвердженням виконання позивачем встановленого законом для кредитодавця обов`язку з надання позичальнику, як споживачу, інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Крім того, у пункті 8 паспорту споживчого кредиту вказано, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Враховуючи викладене, паспорт споживчого кредиту не може підмінювати собою зміст умов кредитного договору, фактично укладеного між сторонами. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20. Умови отримання фінансових кредитів у редакції від 04.01.2021, про які йдеться в укладеному договорі, не надані суду, відтак, суд не має можливості з?ясувати їх зміст. Також матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, підписуючи кредитний договір, розумів, ознайомився та погодився саме з тими Умовами, про які зазначено у договорі. Враховуючи викладене, позивачем, всупереч вимог ст. 12 ЦПК України не доведено, що під час укладення кредитного договору сторонами у належній формі було обумовлено розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Відтак, вимоги про стягнення з відповідача нарахованих відсотків не підлягають задоволенню. Позивачем підтверджено перерахування позивачу коштів за кредитним договором у сумі 86729 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку відповідачем протягом дії кредитного договору сплачувались грошові кошти у загальному розмірі 26\~564,26 грн. Враховуючи часткову сплату в рахунок погашення кредиту суму коштів, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача боргу за тілом кредиту в сумі 60\~164,74 грн. ( 86\~729 грн.- 26564,26 грн.). Вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по відсотках задоволенню не підлягають. Безпідставними є доводи відповідача щодо незакінчення узгодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. З матеріалів справи вбачається, що 24.10.2022 відповідачу було направлено засобами поштового зв?язку повідомлення вимогу дострокового повернення кредиту (а.с. 39-40). Відтак, позивач реалізував своє право щодо дострокового повернення кредиту. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (32% від заявлених) в сумі 902,47 грн. Відповідачем заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10\~000 грн. На підтвердження надано копію договору про надання правової допомоги, яким передбавчено фіксований розмір гонорару 10\~000 грн., довідку про детальний опис робіт адвоката, квитанції, які підтверджують часткову оплату послуг адвоката в сумі 4\~000 грн. (а.с. 78-80) Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем у відповіді на відзив заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. На переконання суду заявлений розмір витрат на правничу допомогу підтверджений належними доказами, однак не є співмірними зі складністю справи, фактично витраченим часом на представництво інтересів відповідача у суді, обсягом фактично виконаних адвокатом робіт, пов`язаних із представництвом інтересів клієнта. Враховуючи часткове, на 32% від заявлених вимог, задоволення позовних вимог, а також визнання судом витрат неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг, суд вважає необхідним зменшити розмір витрати, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, які підлягають відшкодуванню позивачем до 6\~000 грн. На підставі ч. 10 ст. 141 у зв?язку із частковим задоволенням позову та судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача різницю в судових витратах у сумі 5097.53 грн.

Outcome: partial