Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

До суду за підсудністю з Богунського районного суду м. Житомира надійшла вище вказана позовна заява про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 12783,38 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.11.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та [PERSON] (далі Страхувальник) було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8325299. 28.09.2018 року приблизно о 13 год. 15 хв. у м. Житомирі по вул. Якова Зайка, 20, водій [PERSON] (далі відповідач) керував автомобілем «DAF», державний реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом «KOGEL», державний реєстраційний номер [NUMBER] , не вибрав безпечної дистанції внаслідок чого здійснив наїзд на лінію електропередачі. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено конструкцію електроопори та лінію електропередач. Відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 04.11.2019 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. ПрАТ «УПСК» визнало вказану подію страховим випадком, відповідно до чого виплатило власнику пошкодженого майна страхове відшкодування в розмірі 12783,38 грн. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав 12783,38 грн. 03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі ФОП [PERSON] , новий кредитор) укладено договір № 03/03/2023 про відступлення права вимоги (надалі договір), відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору. На підставі зазначеного, ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом № АМ/8325299. Провадження у даній справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 42). Ухвалою суду від 21.08.2023 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 47). Позивачем подано клопотання про розгляд справи без його участі; позовні вимоги підтримав; проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, однак поштові відправлення, що направлялись останньому, повернулись на адресу суду не врученим адресату з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 45-46, 49-50, 55-56). Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутністю за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18 провадження № 61-185св23. Окрім того, відповідач про розгляд справи сповіщався в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 53). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. 08.11.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та [PERSON] (далі Страхувальник) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8325299 (а.с. 13). Відповідно до постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 04.11.2019 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 14). Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майна звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АМ/8325299 (а.с. 15-20). На підставі страхового акту №ОЦ/011/000/20/0096 від 15.07.2020 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в сумі 12783,38 грн (а.с. 21), що підтверджується платіжним дорученням №11729 від 15.07.2020 року (а.с. 22). 03.03.2023 року, між ПрАТ «УПСК» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір № 03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору (а.с. 7-12). Отже, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування до [PERSON] у сумі 12783,38 грн. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди\~за його участю самовільно залишив місце пригоди\~чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) (п.п. «в»). Таким чином, враховуючи наведенні вище положення діючого законодавства та встановлені судом обставини, які свідчать, що відповідач, як особа, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, позивач набув право регресної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню в частині стягнення коштів в порядку регресу. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 1073,60 грн. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. За положеннями\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім інших витрат, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, щорозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Порядок розподілу судових витрат встановлений у\~ст. 141 ЦПК України. Так, зазначеною нормою передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, крім інших обставин, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим. 30.01.2019 року між ФОП [PERSON] та адвокатом Самойленком П. М. було укладено договір про надання правової допомоги № 30/01/19, згідно якого адвокат має надати правову допомогу у питаннях, що виникли, в т.ч., на підставі договору про відступлення права вимоги (а.с. 24). 13.03.2023 року між ФОП [PERSON] та адвокатом Самойленком П.М. підписано додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 30/01/19, згідно якого вартість послуг (гонорар) адвоката становить 4000,00 грн (а.с. 25). 13.03.2023 року між ФОП [PERSON] та адвокатом Самойленком П.М. підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг). Загальна вартість робіт становить 3500,00 грн (а.с. 26). 13.03.2023 року ФОП [PERSON] на користь [PERSON] здійснено оплату на загальну суму 4000,00 грн (а.с. 27). Із вказаного вище акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) вбачається вартість послуг, а саме: аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі 500,00 грн, надання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до суду - 2000,00 грн, подання позовної заяви через систему «Електронний суд» - 1000,00 грн, супровід та контроль судової справи (подання заяв, клопотань з електронного кабінету позивача ФОП [PERSON] в системі «Електронний суд», звернення до відділу державної виконавчої служби). Разом з тим суд зазначає, що вказаний в акті час, що витрачений на надання правничої допомоги (подання позовної заяви через систему «Електронний суд»), загальною вартістю 1000,00 грн не є видами адвокатських послуг, перелік яких визначений\~статтею 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Вказані послуги носять не правовий, а організаційно-технічний характер, не належать до витрат на професійну правничу допомогу, а тому на підставі положень статей\~137,\~141 ЦПК України\~відшкодуванню не підлягають. Враховуючи особливості предмета спору, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, складність справи та її значення для сторін, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених в акті здачі-прийняття\~робіт (надання\~послуг),виходячи із критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що розмір судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача підлягає зменшенню з 4000,00 грн до 2500,00 грн.

Outcome: approved