Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

27 вересня 2023 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «ФК «Аланд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зокрема позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. №36210 від 08.09.2020 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 8728,62 грн. Позовні вимоги обґрунтовані\~ тим, що характер правовідносин позивача та відповідача щодо даної заборгованості не був безспірним, зокрема жодної заборгованості перед відповідачем позивач не має, в договірні стосунки з ним не вступала, коштів від даної установи не отримувала. Позивачу не відомо на підставі чого відповідач вимагає від неї сплати заборгованості за кредитним договором. Разом з позовною заявою позивачем до суду подано й заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №63406393, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. 26.10.2020 року на підставі спірного виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. №36210 від 08.09.2020. Ухвалою суду від 28 вересня 2023 року клопотання позивача про забезпечення позову задоволено та в порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі вищезазначеного спірного виконавчого напису. Іншою ухвалою суду від 28 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення\~ сторін. Копія позовної заяви з додатками, а також ухвалу суду про відкриття провадження у справі були отримані відповідачем 13.1.2023, що підтверджується поштовими повідомленнями. Проте у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк відзиву на позовну заяву від відповідача та пояснень від третіх осіб до суду не надійшло. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 36210 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в сумі 8228,62 грн. за кредитним договором № 001-16000-240914 від 24 вересня 2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] (а.с.29). При цьому з тексту виконавчого напису вбачається, що право вимоги за даним кредитним договором двічі переуступалось. Зокрема, первинним кредитором ПАТ «Дельта Банк» за Договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 41-К від 06.10.2017 право вимоги було переуступлено ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», яке в свою чергу передало усі права і обов`язки за Договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами №11/08/2020-ФА від 11.08.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» (відповідачу у справі). 26 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р.В. за заявою стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Аланд»\~ відкрито виконавче провадження № 63406393 з виконання даного виконавчого напису (а.с.30). Зі змісту виконавчого напису та наданих суду доказів встановлено, що спірний кредитний договір № 001-16000-240914 від 24 вересня 2014 року, який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] у нотаріальному порядку не посвідчувався. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року\~ № 1172 затверджено Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 622 даний Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В той же час постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищевказаного Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, що не був посвідчений в нотаріальному порядку. Крім того, суд вважає, що характер правовідносин, які склались між боржником [PERSON] та стягувачем ТОВ «ФК «Аланд» жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості, а отже в даному випадку неможливе стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса.\~ Так, у своїй постанові від 11.10.2018 у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд виклав наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Аналогічна правова позиція міститься в ряді інших постанов Верховного Суду. В супереч обов`язку доказування, відповідачем не надано суду доказів того, що позивач повідомлявся ним та іншими кредитними установами про розмір наявної заборгованості, а також про перехід до відповідача, як до нового кредитора, права вимоги до позивача за кредитним договором, із зазначенням нових реквізитів для сплати існуючої заборгованості. При цьому позивач заперечує наявність у нього кредитної заборгованості перед відповідачем та надходження йому від відповідача вимог (претензій) про необхідність погашення заборгованості. Крім того, Переліком документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 не передбачено надання нотаріусу для видачі виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості договорів про відступлення права вимоги одним кредитором іншому.\~ З матеріалів справи також не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Разом з тим судом встановлено, що відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 18 лютого 2021 року №1, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства, грубими порушеннями закону, які завдали шкоди інтересам держави, фізичним\~ та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, Міністерством юстиції України анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Містерством юстиції України 26 грудня 2011 року за №8679 на ім`я [PERSON] .\~ Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Документально підтверджені загальні судові витрати у справі становлять 1610,40 грн. та складаються із сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1073,60 грн. за подання позовної заяви та сплаченого позивачем судового збору в розмірі 536,80\~ грн. за подання заяви про забезпечення позову (а.с.1, 11). Судові витрати суд розподіляє відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача в зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved