Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини сторін - [PERSON] , [INFO] , з батьком, який самостійно здійснює догляд та виховання Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 08.11.2008 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18.12.2018 року (справа № 619/3909/18). Шлюб був розірваний за ініціативою позивача. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу сторін залишилася проживати з батьком та знаходиться на повному його утриманні. Позивач утримує дитину самостійно, слідкує за її життям, розвитком. Дочка постійно перебуває за місцем проживання батька: [ADDRESS] . Мати дитини неодноразово висловлювання бажання будувати своє життя окремо від позивача та їх неповнолітньої дитини. З дитиною не проживає з 2018 року і має намір створити іншу сім`ю. Після розірвання шлюбу сторін, відповідачка не заперечувала, щоб дочка залишилася проживати з батьком, проте останній рік намагається чинити перепони в цьому, вчиняє спроби забрати дитину до себе проти її волі, ініціює сварки з позивачем та дочкою з цього приводу. Позивач ще намагається вести з колишньою дружиною конструктивний діалог щодо того, щоб відповідачка не чинила дочці перепон у проживанні з батьком, оскільки [PERSON] з грудня 2018 року проживає з ним постійно. Позивач має у власності комфортний будинок, де вони з дочкою проживають разом. У даному будинку дівчинка має власну кімнату та забезпечена, завдяки батькові, всім необхідним. Всіма батьківськими обов`язками щодо виховання та утримання неповнолітньої дочки займається виключно позивач. Позивач наголосив, що незважаючи на те, що дочка сторін досягла чотирнадцяти років, лише суд може захистити їх з донькою права, оскільки суперечки з відповідачкою з цього приводу не стихають. Тому у суду є всі підстави втрутитися та визначити місце проживання дочки з батьком судовим рішенням. Позивач має намір добитися вирішення цієї суперечки в судовому порядку, оскільки без участі суду, навіть за наявності згоди дитини на проживання з батьком, це питання не можливо вирішити позитивно через супротив відповідачки. Проте позивач не втрачає надію, що відповідачки після відкриття провадження у цій справі нарешті збагне, що найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Ухвалою суду від 26.09.2023 року позовна заява залишена без руху. Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 29.09.2023 року, призначене підготовче судове засідання. 16.10.2023 року до суду надійшов відзив від відповідачки [PERSON] , у якому вона не заперечувала, що дочка після розірвання шлюбу сторін залишилася проживати з батьком та знаходиться на його повному утриманні та зазначила, що після звернення позивача до суду відповідачка збагнула, що не бажає, щоб її дитини проходила скрізь судові процеси та суперечки сторін і судовий розгляд повинен бути направлений на захист найкращих інтересів дитини сторін. До відзиву відповідачка надала нотаріально посвідчену заяву, в якій дала згоду дочці сторін [PERSON] , [INFO] , проживати разом з батьком, який самостійно здійснює догляд та виховання неповнолітньої дитини. 16.10.2023 року на електронну адресу суду надійшли пояснення від представника третьої особи Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області - начальника служби Шевченко Н.О., з яких вбачається, що оскільки [PERSON] , [INFO] , на день розгляду справи досягла 14 років, то висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору не надається. Ухвалою суду від 19.10.2023 року закрите підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. 13.10.2023 року подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Із вказаною заявою подав нотаріально посвідчену заяву дочки сторін [PERSON] , [INFO] , яка виявила бажання і у подальшому проживати з батьком, який самостійно здійснює її догляд та виховання. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у відзиві від 16.10.2023 року зазначила про розгляд справи за її відсутності. Просила суд прийняти її визнання позовних вимог. Представник третьої особи Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з`явився, у письмових поясненнях від 16.10.2023 року представник третьої особи просила розглянути справу без їх участі та винести рішення з урахуванням думки дитини. Суд, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 08.11.2008 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 18.12.2018 року (справа № 619/3909/18). Шлюб був розірваний за ініціативою позивача. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , яка, чого не заперечували сторони, після розірвання шлюбу сторін залишилася проживати з батьком та знаходиться на повному його утриманні. Сторони не заперечували того факту, що позивач утримує дитину самостійно, слідкує за її життям, розвитком. Дитина постійно перебуває за місцем проживання батька: [ADDRESS] . Мати дитини неодноразово висловлювання бажання будувати своє життя окремо від позивача та їх неповнолітньої дитини. З дитиною не проживає з 2018 року і має намір створити іншу сім`ю. Після розірвання шлюбу сторін, відповідачка не заперечувала, щоб дочка залишилася проживати з батьком. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відзиві, який надійшов до суду 16.10.2023 року відповідачка підтвердила, що визнає позовні вимоги та надала суду нотаріально посвідчену заяву від 12.10.2023 року, зареєстровану в реєстрі нотаріальних дій за № 972 приватним нотаріусом ХМНО Варніковою К.В., згідно якої [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , не заперечує та дає згоду дитині на проживання з її батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , який самостійно здійснює догляд та виховання неповнолітньої дитини. Додатково повідомила, що [PERSON] вживатиме усіх залежних від нього заходів для безпечного проживання дочки, [PERSON] , вирішуватиме самостійно будь-які інші питання, які можуть виникнути, у тому числі щодо відвідування медичних, лікувальних та інших закладів для забезпечення належного стану здоров`я дитини, загальноосвітніх та інших навчальних закладів загальної середньої, спортивних, позашкільних навчальних закладів тощо для забезпечення навчання та розвитку дитини. Додатково повідомила, що дає згоду її неповнолітній дочці, [PERSON] , [INFO] , на підписання заяви до компетентних органів про проживання разом з її батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , який самостійно здійснює догляд та виховання неповнолітньої дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», її місця у взаємовідносинах між батьками. У цьому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Законами України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, положеннях Сімейного Кодексу України, роз`ясненнях, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права. Згідно з ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Дочка сторін має намір проживати з батьком, проте відповідачка всіляко намагається цьому завадити. Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. ВС пояснив, що метою цивільного судочинства у справах про визначення місця проживання дитини можна визначити наступні: вирішення суперечок між членами родини, зниження конфліктності у сімейних відносинах, заохочення співпраці розлучених батьків при вихованні дитини, дотримання інтересів дитини, її зростання у благополучній атмосфері. Завдання суду полягає не лише у вирішенні конкретної юридичної проблеми, а також у тому, щоб вирішити основну проблему, що викликала спір та допомогти дитині. ВС також неодноразово констатував, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Враховуючи обставини справи, суд погоджується з доводами позивача про те, що незважаючи на те, що дочка сторін досягла 14 років, лише суд може захистити права позивача та його дитини, оскільки суперечки з відповідачкою з цього приводу не стихають. Тому у суду є всі підстави втрутитися та визначити місце проживання дочки з батьком судовим рішенням. Суд вважає, що безперервне проживання з грудня 2018 року дочки сторін з батьком, що не заперечується самими сторонами, в цьому випадку забезпечує її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що є благополучним. Дитина є суб`єктом права і незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Для того, щоб не травмувати дівчинку відвідуванням судових установ, позивач просив суд прийняти нотаріальну заяву дитини про згоду на проживання з батьком. Так, позивач [PERSON] подав суду подав нотаріально посвідчену заяву дочки сторін [PERSON] , [INFO] від 12.10.2023 року, зареєстровану в реєстрі нотаріальних дій за № 973 приватним нотаріусом ХМНО Варніковою К.В., в якій дівчинка виявила бажання і у подальшому проживати з батьком, який самостійно здійснює її догляд та виховання. Згідно пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім?ю України» роз`яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Згідно зі статтями 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Позивачем надано суду докази на підтвердження його фінансового стану та наявності у власності житлового приміщення, для забезпечення комфортного життя дочки сторін. У відповідності до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до п. 72 Постанови КМУ від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаних із захистом прав дитини» під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. 16.10.2023 року на електронну адресу суду надійшли пояснення від представника третьої особи Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області - начальника служби Шевченко Н.О., з яких вбачається, що оскільки [PERSON] , [INFO] , на день розгляду справи досягла 14 років, то висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору не надається. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Суд, вважає, що у справі наявні достатні докази для вирішення позовних вимог. Враховуючи, що з 2018 року та на даний час дитина проживає разом з позивачем, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, відповідачка не заперечує проти мешкання доньки з батьком, суд вважає доцільним визначити місце проживання неповнолітньої дитини сторін з батьком. Також суд враховує той факт, що зараз відбувається військова агресія російської федерації проти України та в Україні введено та діє військовий стан, бажання матері дитини виїхати самостійно за межи країни, в зв`язку із чим позивач по справі не зможе самостійно, за відсутності рішення суду, приймати рішення про те, які заходи можуть знадобитися для задоволення потреб дочки сторін [PERSON] , [INFO] , що є особливо актуальним при виникненні необхідності прийняття термінових рішень і тому вимога про визначення місця проживання дитини з позивачем, який самостійно здійснює догляд та виховання неповнолітньої дитини, що підтверджується матеріалами справи та нотаріально посвідченою заявою відповідачки, підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved