Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

З позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] , який зареєстрований 22 лютого 2003 року Малиновським ВДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції, до суду звернувся [PERSON] . Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О. Ухвалою суду від 22.09.23 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] надав до судового засідання заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, також зазначив у заяві, що спору щодо місця проживання малолітньої дитини та про поділ майна не має. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про згоду з позовом, в якій не заперечує проти задоволення позову та розірвання шлюбу, просить справу розглядати за її відсутності, в заяві також зазначила, що малолітня дочка залишається проживати з нею, а спір про поділ майна відсутній. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 22.02.2003 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 28.03.2023 року Малиновським ВДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, поновлено актовий запис про шлюб №1). Від шлюбу подружжя має двох дітей, одна з яких, малолітня [PERSON] , [INFO] , яка за згодою батьків залишається проживати з матір`ю. В позові не зазначено про наявність між сторонами спору щодо поділу спільного майна подружжя, що сторонами не спростовано. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо з 2020 року. Між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Суд приймає до уваги той факт, що сторони дійшли згоди щодо проживання малолітньої дочки разом з матір`ю. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі сплачений позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved