Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Бориславський відділ державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України про припинення обтяження арешту нерухомого майна, а саме припинити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження:10840016; підстава обтяження: постанова ВП 24174541 від 21.04.2011р. відділ ДВС Бориславського МУЮ державний виконавець Білик Ю.А.; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; власник: [PERSON] , код [NUMBER] , [ADDRESS] ; обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції. Код: 348570, 82300, Львівська область, м.Борислав, вул.Дрогобицька,5. В обґрунтування позовних вимог посилається нате, що [INFO] у м.Борислав Львівської області помер батько позивача [PERSON] , який за життя не складав заповіту. Після смерті батька позивача відкрилась спадщина за законом на все належне спадкодавцю на час смерті майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті спадкодавця є позивач у справі [PERSON] та його рідний брат [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини, подавши державному нотаріусу 01 вересня 2022 року заяву про відмову від прийняття спадщини. На час смерті спадкодавця [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Бориславської міської ради 19 січня 2004 року, зареєстрованого Дрогобицьким ДК МБТІ та ЕО 02 лютого 20004 року за реєстраційним номером 4421120. Державним нотаріусом Бориславської державної нотаріальної контори Панкевичем Р.І., після звернення позивача із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва на спадщину за законом, повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо належного спадкодавцю нерухомого майна, було повідомлено позивача про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки 21 січня 2011 року державним виконавцем відділу ДВС Бориславського міського управління юстиції Білик Ю.А. в межах виконавчого провадження №24174541 винесена постанова про накладення арешту на все майно батька позивача (тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження:10840016). Стало відомо, що вищезазначеною постановою державного виконавця Білик Ю.А. про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника від 21 січня 2011 року ВП №24174541, при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Бориславським міським судом Львівської області від 25 травня 2010 року №2-268 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ЗАТ Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №233739-cred від 13.06.2008 рокув розмірі 30127,88 грн, що еквівалентно станом на 20 серпня 2009 року 3\~838,92 доларам США, було накладено арешт на все майно спадкодавця [PERSON] . Згідно довідки від 02 лютого 2023 року, виданої Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» [PERSON] станом на 02 лютого 2023 року немає заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк». Згідно отриманої відповіді Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України від 24 лютого 2023 року за №191-14/625 позивача повідомлено, що згідно відомостей ВП спец підрозділ, в межах виконавчого провадження №24174541 винесено постанову від 26 червня 2013 року про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Повторно виконавчий лист не пред`являвся. Наявність вказаного обтяження створює перешкоди у реалізації прав позивача, зокрема щодо прийняття спадщини за законом. Натомість скасувати наявну заборону у позасудовому порядку неможливо через те, що станом на 24 лютого 2023 року у Бориславському відділі державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України не перебуває жодного виконавчого провадження щодо боргових зобов`язань стосовно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відсутні правові підстави для вчинення виконавчих дій: зняття арешту з майна, що стало підставою для звернення до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.03.2023 справа визначена для розгляду судді Слишу А.Т. Ухвалою судді від 20.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 12.06.2023 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за правилами за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.08.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 01.09.2023. 12 квітня 2023 року на адресу суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнав. На обґрунтування наявних заперечень зазначив, що позивачем фактично оскаржуються дії виконавчої служби про відмову у знятті з майна наявного арешту при відсутності будь-якого відкритого виконавчого провадження та заборгованості перед банком, право власності на майно відповідачем не оспорюється, відповідно позовні вимоги до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», як до неналежного відповідача, є безпідставними. Також зазначає, що банк не може вчинити дії зі зняття обтяження (заборони) з нерухомого майна, що свідчить про помилковість та необґрунтованість визначення його відповідачем у даній справі, банк не міг позбавити, обмежити та/або порушити права позивача, що пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном спадкодавця, шляхом не зняття заборони з нерухомого майна. Тому просили суд у позові відмовити.Відповідь на відзив надана не була. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить суд позов задоволити. У судовому засіданні представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги заперечили, надали суду пояснення аналогічні змісту його відзиву, просять суд в задоволенні позову відмовити. Крім цього, представники відповідача повідомили про відсутність будь-якої заборгованості спадкодавця [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» на час розгляду справи. Представник третьої особи Бориславського відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України Волянський А.Л. у судове засідання 13 листопада 2023 року будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. У попередньому судовому засіданні пояснив, що станом на 24 лютого 2023 року у Бориславському відділі державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України не перебуває жодного виконавчого провадження щодо боргових зобов`язань стосовно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відсутні правові підстави для вчинення виконавчих дій: зняття арешту з майна. При вирішенні даного спору покладається на думку суду. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволенню з наступних підстав. Стаття 16 ЦК України\~передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Підстави набуття права власності регламентовані статтею 328 Цивільного кодексу України, якою визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 391\~ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Одним із способів набуття права власності є спадкування, поняття якого закріплено статтею 1216 ЦК України та визначено як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У свою чергу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7), якому на день смерті на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Спадкоємцем майна померлого є його син - позивач по справі [PERSON] , який 05 вересня 2022 року звернувся до державного нотаріуса Бориславської нотаріальної контори Львівської області із заявою за №516 про прийняття спадщини за законом. Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна за № 321507841 від 31.01.2023 судом встановлено, що відносно нерухомого майна, розташованому за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , зареєстровано обтяження невизначене майно, все нерухоме майно; особа, майно/права якої обтяжуються [PERSON] ; обтяжувач: ВДВС Бориславського управління юстиції, Код:34857012, тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження:10840016 (а.с.16-17, 73-74). З листа Бориславського ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України за №191-14/625 від 24 лютого 2023 року та копії витягу ВП-спецпідрозділ вбачається, що постановою державного виконавця Білик Ю.А. про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника від 21 січня 2011 року ВП №24174541, при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Бориславським міським судом Львівської області від 25 травня 2010 року №2-268 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ЗАТ Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №233739-cred від 13.06.2008 року в розмірі 30127,88 грн, що еквівалентно станом на 20 серпня 2009 року 3\~838,92 доларам США, було накладено арешт на все майно спадкодавця [PERSON] (а.с.20,21). Проте, згідно довідки від 02 лютого 2023 року, виданої Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» [PERSON] станом на 02 лютого 2023 року немає заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк»(а.с.18). Аналізуючи наведене суд враховує норми законодавства, якими урегульовано відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямовано на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, зокрема Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-IV). Зі змісту статті 2 Закону вбачається, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження; обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину; реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно до п. 6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127, визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. У свою чергу стаття 2 Закону заявником визначає особу, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважену ним особу - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав. На підставі п. 7 Порядку для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.56 Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.59\~та ст.60\~Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Крім цього, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11, відповівши на ключове щодо виправданням втручання у право особи на мирне володіння майном збереження протягом тривалого часу арешту належного їй майна за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, - зазначив наступне. Аналіз норм\~Закону України «Про виконавче провадження»\~щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до\~Закону України «Про виконавче провадження»\~підлягає примусовому виконанню.\~Законом України «Про виконавче провадження»\~не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу. Верховний Суд зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. При цьому суд апеляційної інстанції підставно врахував те, що\~ наявність протягом тривалого часу(майже10років)нескасованого арешту на майно боржника,\~за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. За таких обставин склад учасників, визначений позивачем та його представником, відповідає характеру спірних правовідносин, оскільки предметом оскарження є наявне зареєстроване обтяження у виді заборони на нерухоме майно, яке стосується належного позивачеві нерухомого майна (як правонаступнику прав та обов`язків померлого), а саме обтяження зареєстровано за заявою відповідача (уповноваженої особи його структурного підрозділу). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої приєдналась Україна 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтями 319, 321 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. Право власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Під час розгляду справи суд приходить до переконання, що наявне обтяження було зареєстровано з метою забезпечення боргових вимог відповідача АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] , як боржників у зобов`язанні відповідно до рішення Бориславського міського суду Львівської області від 18 січня 2010 року у справі№2-268/2010 р (а.с.15). У свою чергу відповідно до довідки від 02 лютого 2023 року, виданої Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» суду підтверджено, що [PERSON] станом на 02 лютого 2023 року немає заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк»(а.с.18). Зазначена інформація також підтверджена під час судового розгляду представниками відповідача. У матеріалах справи відсутня будь-яка інформація та документи щодо підстав накладення заборони на майно, а саме житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Сам відповідач не оспорює та не спростовує цивільне право позивача на володіння, користування та розпоряджання своїм майном (у тому числі житловим будинком), у банка відсутні будь-які права, обов`язки, інтереси щодо вказаного в позові житлового будинку. За таких обставин суд приходить до висновку, що наявне обтяження за умови відсутності у самого обтяжувача будь-яких претензій майнового характеру до власника та належного йому майна порушує право власності позивача [PERSON] , оскільки останній обмежений у можливості реалізації своїх прав, у зв`язку із чим таке порушене право підлягає судовому захисту шляхом усунення перешкод у його користуванні та зняття зареєстрованого обтяження майна, що відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з даним позовом до суду за наявності арешту (обтяження), накладеного на майно спадкодавця, порушується право позивача, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися як спадкоємець своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна, оскільки суду не надано відомостей щодо правомірності накладення арешту на спірне майно, або ж наявності виконавчого провадження, в якому позивач або спадкодавець є боржником. На підставі\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору 1073 (однієї тисячі сімдесят три) гривні 60 копійок, сплачені останнім при зверненні з вказаним позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved