Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 14 вересня 2023 року до суду надійшла позовна заява згідно якої з 01 листопада 2015 року по 19 квітня 2022 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували в шлюбі, від шлюбу народилася донька [PERSON] . Перебуваючи у шлюбі, за спільні кошти сторони придбали житловий будинок по [ADDRESS] , який оформлений на [PERSON] , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 08 вересня 2016 року. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу жодних питань щодо поділу майна, набутого під час перебування у шлюбних відносинах, між сторонами не вирішувалося, жодних договорів про поділ майна, яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності, між ними не укладалося. Після розірвання шлюбу сторони та їх донька залишилися проживати у вказаному будинку, спільного господарства не ведуть, співіснування сторін в будинку є нестерпним, дійти згоди щодо мирного поділу будинку не можуть, оскільки цього не бажає відповідач. Будинок розташований на земельній ділянці, призначеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером 6823055100:00:023:0052, земельна ділянка не приватизована, оскільки відповідач не бажає займатися питанням приватизації земельної ділянки, а позивач, не будучи зазначеною, як власник, не може цього зробити. З урахуванням положень законодавства України частка позивача в спільному майні подружжя рівна 1/2 частині житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами. Враховуючи те, що між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, позивач [PERSON] просить суд: поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши їй та визнавши за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку (літера А-1 за технічним паспортом) загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., хліва (літера Б за технічним паспортом), дерев`яної огорожі (літера 1-2 за технічним паспортом), які знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідача судовий збір. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 14 вересня 2023 року до суду надійшла позовна заява. 3. 19 вересня 2023 року до суду надійшли відомості про місце реєстрації відповідача. 4. 20 вересня 2023 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 5. Судові засідання призначались на 10 і 30 жовтня 2023 року, 09 листопада 2023 року. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 6. 09 листопада 2023 року у судовому засіданні позивач [PERSON] і її представник - адвокат Поплавська Н.М. позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. 7. 09 листопада 2023 року у судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав і не заперечує проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку, який був придбаний під час їх перебування у шлюбі за спільні кошти, адже вона має право на половину вказаного нерухомого майна. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 8. У відповідності до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. В силу ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч. 1). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2). Як зазначено у ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. В силу ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1). При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (ч. 2). За приписами ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2). 9. У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно зі ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3). В силу ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом (ч. 1). У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення (ч. 2). У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3). 10. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абз. 1 п. 22). Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (абз. 1 п. 23). Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (п. 25). V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 11. 19 квітня 2022 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області (справа №678/14/22, провадження №2-678-1/22), яке набрало законної сили 19 травня 2022 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01 листопада 2015 року у Виконавчому комітеті Голенищівської сільської ради Летичівського району Хмельницької області, актовий запис №2. 12. 08 вересня 2016 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу, який посвідчений 08 вересня 2016 року приватним нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу Хмельницької області Романюк Н.В. і зареєстрований в реєстрі за №1216, за умовами якого продавець передає у власність, а покупець приймає у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить продавцю на праві приватної власності (нерухоме майно), і сплачує за нього ціну, визначену цим договором (п. 1). 13. 08 вересня 2016 року сформована Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №67598887 згідно якої 08 вересня 2016 року на підставі договору купівлі продажу, бланк НВХ 816630, серія та номер: 1216, виданий 08 вересня 2016 року, виданий приватним нотаріусом Летичівського районного нотаріального округу Романюк Н.В., за [PERSON] зареєстровано право приватної власності, розмір частки - 1, на житловий будинок з надвірними будівлями і господарськими спорудами загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Складові частини об`єкта нерухомого майна: дерев`яний хлів - Б, дерев`яна огорожа - 1-2. 14. 21 листопада 2016 року фізична особа підприємець [PERSON] на замовлення [PERSON] виготовив Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] згідно якого будинковолодіння складається з: житлового будинку (цегляного) (А-1) загальною площею приміщень - 61,8 кв.м., в тому числі, житловою площею - 32,9 кв.м., допоміжною площею - 28,9 кв.м.; сараю (дерев`яного) (Б); огорожі (дерев`яної) (1-2). 15. [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. 16. 21 серпня 2023 року сформовано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-9926440932023 згідно якого земельна ділянка з кадастровим номером 6823055100:00:023:0052 розташована за адресою: [ADDRESS] , вид цільового призначення земельної ділянки - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня, площа - 0,1179 га. 17. 22 серпня 2023 року ФОП « [PERSON] » складено висновок про вартість майна №220823 згідно з яким об`єкт оцінки - житловий будинок з надвірними будівлями: хлів, огорожа, загальною площею 61,8 кв.м., житловою площею 32,9 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ринкова вартість об`єкта оцінки без ПДВ - 181203,00 грн. (без урахуванням земельної ділянки). VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 18. У період з 01 листопада 2015 року по 19 травня 2022 року (дата набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили) [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, в якому у них народилася донька [PERSON] . 19. Житловий будинок з надвірними будівлями і господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] , власником якого значиться [PERSON] , придбаний 08 вересня 2016 року позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] під час шлюбу за спільні кошти, що не заперечується відповідачем. Отже, виходячи з приписів ст. 60 СК України, це нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя. [PERSON] і [PERSON] не досягли домовленості про поділ спірного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в позасудовому порядку. 20. За цих обставин на підставі ч. 1 ст. 70 СК України наявні підстави для задоволення позовних вимог і поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши позивачу та визнавши за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і господарськими спорудами. 21. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року роз`яснено, що за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України (на теперішній час це ч. 4 ст. 206 ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, не заперечував і не спростовував тих обставин, які наведені у позовній заяві, підтвердив, що житловий будинок придбано під час шлюбу за спільні кошти, тому [PERSON] має право на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами. Суд вважає, що визнання відповідачем позову є повним та безумовним. Судом не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 22. Встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, дають суду підстави для висновку, що позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню в повному обсязі. 23. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довела правомірність своїх вимог. VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 24. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved