Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

29.06.2023 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просила суд: усунути перешкод у здійсненні прав власника, [PERSON] , на користування майном шляхом виселення [PERSON] , [INFO] з квартири [ADDRESS] . Ухвалою Малиновського районну м. Одеси від 21.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Малиновського районну м. Одеси від 10.10.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Позивачка подавала до суду заяву, в якій вказувала, що позовні вимоги підтримує та просила розглядати справу без її особистої участі. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень від позивачки ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~статті 15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право. Судом встановлено, що [PERSON] , 21 грудня 2021 року придбала за договором купівлі - продажу квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу від 21.12.2021 року, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №20199. Судом встановлено, що позивачка проживала за іншою адресою та певний час не навідувалась до квартири [ADDRESS] . В травні 2023 року позивачка вирішила зробити ремонт в квартири [ADDRESS] та переїхати до неї. 04 червня 2023 року разом з подругою позивачка прийшла до квартири за адресою [ADDRESS] , але в квартиру потрапити не змогла. Двері позивачці відкрила жінка 30 - 35 років, в квартиру позивачку не впустила. 07 червня 2023 року [PERSON] викликала поліцію для з?ясування вищезазначених обставин. Позивачці було запропоновано звернутися із заявою до Малиновського відділу поліції в м. Одеса. Того ж дня, позивачка звернулась до поліції із заявою, що підтверджується талоном - повідомленням № 10171.. 19 червня 2023 року Відділ Поліції №1 надав позивачці відповідь, що працівниками поліції було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] , де двері відчинила [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що мешкає за даною адресою протягом тривалого часу. [PERSON] повідомила працівникам поліції, що думала, що дана квартира належить її родині. Згідно довідки з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської Міської Ради за адресою [ADDRESS] , ніхто не зареєстрований. Судом встановлено, що дозволу на проживання в вищевказаної квартирі позивачка нікому не надавала, договір оренди не укладала. Враховуючи все вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON] знаходиться, без згоди позивачки, в квартирі, яка їй не належить, користується світлом, водою, газом в наслідок чого виникла велика заборгованість за житлово-комунальні послуги. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.» Відповідно до положень\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 319 ЦКУ\~власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2\~ст. 321 Цивільного кодексу України). Статтею 391 ЦК України\~передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно\~ст. 116 ЖК України\~осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Отже суд приходить до висновку, що з урахуванням того, що відповідачка не є власницею майна, членом сім`ї власника, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть спільне господарство, тому використовувати таке майно для проживання [PERSON] не має права. Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 03.06.2020 року по справі № 196/476/13-ц, провадження № 61-48206св18. Відповідно до ч. 1, 5\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує те, що оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з цим судові витрати за рахунок відповідача не компенсуються. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. На підставі ст. 47 Конституції України, ст. 116 ЖК України, ст. ст. 15,16, 29, 319, 321, 810, 811, 816, 817 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 267, 282, 352 ЦПК України, СУД

Outcome: approved