Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. На обґрунтування вимог в позовній заяві зазначено, що 04 жовтня 2001 року позивач уклав договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , з [PERSON] , яка мешкала на той час за цією ж адресою.Зазначений договір був укладений в Універсальній Товарній Біржі «РіКо- Альянс», реєстраційний №1-195, та посвідчений підписами продавця, покупця, та керівником відділу Універсальної Товарної Біржі «РіКо-Альянс».Квартира була придбана за 300 (триста) гривень. Вказану суму позивач передав продавцю, а вона, в свою чергу, передала позивачу ключі від квартири, після чого позивач вступив у її фактичне володіння, почав проживати в ній і використовувати на власний розсуд.Після укладення правочину купівлі-продажі, договір нотаріально посвідчений не був, оскільки на час його укладення цього не вимагалось відповідно до норм Закону України «Про товарну біржу» (ч.2 ст.15 Закону).Зараз у позивача виникла потреба в оформленні договору дарування вказаної квартири, але він не може реалізувати своє право, оскільки догововір купілі- продажу квартири, укладений на товарній біржі, на сьогоднішній день, не є документом який підтверджує його право власності на вказане майно. При зверненні до державного реєстратора з питанням реєстрації права власності на вказану квартиру, то отримав рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, в зв`язку з тим що вище зазначений договір не був нотаріально посвідчений. Позивач намагався знайти відповідача з метою нотаріально посвідчити раніше укладений нами договір купівлі-продажу квартири, але вона одразу після продажу квартири виїхала з неї у невідомому напрямку, і знайти її не має змоги. За таких обставин позивач просить суд визнати вищевказаний договір купівлі-продажу квартири дійсним. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України). Відзив від нього не надходив. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи (копію договору купівлі продажу квартири; копію реєстраційного посвідчення; копію технічного паспорту на квартиру; копію рішення про відмову в проведені реєстраційних дій.), суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 04.10.2001 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу квартири, яка розташована по [ADDRESS] , згідно умов якого позивач [PERSON] придбав дану квартиру у власність. Договір купівлі-продажу було укладено на універсальній товарній біржі "Ріко-Альянс" у простій письмовій формі та зареєстрований цією ж товарною біржею в Журналі реєстрації біржових угод за номером 1-195. Умови договору сторонами було виконано повністю - покупцем було сплачено відповідачу обумовлену суму коштів, а відповідачем в свою чергу було передано вказану квартиру. 04.10.2001 року право власності позивача на вказану квартиру було зареєстроване в Баштанському БТІ в реєстраційній книзі №14 за реєстровим номером 2533. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено 04.10.2001 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року№3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Сукупність встановлених судом обставин свідчать, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується вищевказаними письмовими доказами, відбулося повне виконання договору. Враховуючи вищенаведене, з урахуванням наявності об`єктивної причини неможливості на теперішній час нотаріального посвідчення вищевказаної угоди, на думку суду, свідчить в даному конкретному випадку про наявність підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири. З урахуванням обставини справи суд вважає необхідним судові витрати покласти на позивача. На підставі ст.ст. 47; 227 ЦК УРСР та

Outcome: approved