Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за №137613 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 9304, 16 грн. В обґрунтування вимог вказано, що спірний виконаний напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватним нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірено безспірності заборгованості. Позивач не укладала жодних нотаріально посвідчених договорів позик/кредитів та не виступала поручителем за такими договорами, жодних коштів відповідачу не винна, третьою особою жодного договору за участі позивача не посвідчувалося, жодних повідомлень від приватного нотаріуса позивачем не отримувалось. Позивач вважає, що спірний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, оскільки зазначену у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Більше того, позивач заперечує наявність заборгованості в цілому, адже жоден документ не підтверджує виникнення відносин між нею та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс». Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 25.08.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 22). 06.09.2023 року від відповідача, директора ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» Наваренко В.Г. надійшла заява, в якій останній визнав позовну заяву в повному обсязі, просив у з цим повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 11.06.2021 року приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис №137613 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», яке є правонаступником на підставі договору факторингу №250521-ФК від 25.05.2021 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги на підставі договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «МІКРОКРЕДИТ» на підставі договору факторингу №20170525 від 25.05.2017 року відступило право вимоги за кредитним договором №68405 від 06.07.2017 року, укладеного між ТОВ «МІКРОКРЕДИТ» та [PERSON] , в розмірі 9304, 16 грн (а.с. 9). 20.03.2015\~року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області (а.с. 7). На підставі спірного виконавчого напису №137613 від 11.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69603014 від 09.08.2022 року про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 9304, 16 грн та виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 930, 41 грн (а.с. 10). Доказів отримання позивачем від стягувача вимог про сплату боргу, інформації про заміну кредитора в результаті відступлення прав вимоги, відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Крім того, частиною 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Згідно висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18: «з урахуванням того, що виконавчий напис за реєстровим номером №4180 визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача 442 426,24 грн. відсутня, суд касаційної інстанції погоджується з правильним висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позову у цій справі». Вчинення виконавчого напису є одним з видів захисту порушеного права та відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 87 Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 19 ст.\~34\~Закону України\~«Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. У постанові від 13.10.2021 року у справі № 554/6777/17-ц Верховний Суд зазначив, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не бере, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). В матеріалах справи відсутні докази про повідомлення [PERSON] про наявність заборгованості за кредитним договором, вимоги її погашення із зазначенням відповідних наслідків. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови,\~що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.12.2012 р. (в редакції від 07.04.2017 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, зокрема, що для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Окрім того пункт 5.1. вказаного Порядку передбачає, що виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа, що встановлює заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. В редакції вказаного переліку від 29.11.2001 року передбачалась можливість стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. Нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису мають бути подані: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Звернення стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, не на підставі нотаріально посвідчених договорів, не передбачалось. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року №295/20084/14 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року "Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Спірний виконавчий напис вчинено 12.03.2021 року. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, а тому для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Із наявних у матеріалах справи документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. З наведеного можна зробити висновок про те, що виконавчий напис було вчинено без додержання вимог п. 2.3 Порядку, оскільки відповідачем ТОВ «Фінансова\~компанія «Еліт\~Фінанс» до суду не надано доказів, які б підтверджували отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, у зв`язку з чим згідно зазначеного пункту Порядку повідомлення не можна вважати надісланим. Таким чином, до суду не надано доказів того, що нотаріусом було належним чином перевірено отримання позивачем письмової вимоги відповідача про повернення заборгованості у не менш ніж тридцятиденний строк, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що нотаріус без достатніх підстав та у порушення вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, № 296/5, вчинив спірний виконавчий напис. Крім того, згідно з позицією, викладеною Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким. що не підлягає виконанню. З матеріалів справи слідує, що виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору №68405 від 06.07.2017 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «МІКРОКРЕДИТ». В той же час, встановлено, що позивач 20.03.2015 року змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 7). Таким чином,\~посилання позивача\~про те,\~що вона\~не укладала\~жодних договорів\~з ТОВ «МІКРОКРЕДИТ» заслуговує на увагу та на переконання суду є обґрунтованим, враховуючи, серед іншого, повне визнання відповідачем позовної заяви. Беручи до уваги викладене вище, враховуючи повне визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, сума заборгованості, що стягується з позивача на виконання спірного виконавчого напису, не є безспірною, а відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, спірний виконавчий напис визнається судом таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, при подачі позовної заяви позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з тим, що остання є особою з інвалідністю та не отримує доходів, окрім щомісячної допомоги по інвалідності (а.с. 14-18). Дослідивши таку заяву, суд дійшов висновку про її задоволення, оскільки на підтвердження обставин, якими обґрунтована така заява, позивачем долучено відповідні документи, що підтверджують скрутне матеріальне становище [PERSON] , а саме: довідку до акта огляду МСЕК №787489, посвідчення серії [NUMBER] , довідку УСЗН Богунського району м. Житомира №580 від 29.06.2023 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 536, 80 грн.

Outcome: approved