Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

В Острозький\~районний суд\~з позовом\~до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 24 квітня 2019 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (актовий запис № 34). Вказує, що від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, так як вони мають різні характери та погляди на подружнє життя та майбутнє. На даний час шлюб між ними існує формально, оскільки подружніх стосунків не підтримують, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають. Протягом останніх двох років проживають окремо. Вважає, що оскільки між ними відсутні будь-які почуття, вони не змогли побудувати сімейні відносини на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, відтак їхній шлюб існує формально, а тому подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою суду від 12.09.2023 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. В поданих до суду заявах позивачка та її представник - адвокат Кордиш А.А. позовні вимоги підтримали, просили розгляд справи здійснювати у їхню відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, правом подати до суду відзив на позовну заяву та заперечення проти позову не скористався. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24 квітня 2019 року Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (актовий запис №34), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.04.2019 року. Під час шлюбу у сторін народились донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27 вересня 2019 року. З довідки № 1296 про реєстрацію місця проживання особи від 23.12.2019 р. малолітня [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1337/09-13-23 від 06.09.2023 р. позивачка [PERSON] також зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Згідно адресної довідки від 08.09.2023 р. відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою : [ADDRESS] . З доводів позивачки судом встановлено, що сторони проживають окремо один від одного, спільного господарство не ведуть протягом останніх двох років, що відповідачем не заперечується. Відповідно до ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] втратили почуття один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки разом вони як сім`я не проживають, спільного господарства не ведуть, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу. А відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час шлюб фактично припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 07.09.2023 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved