Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Заступник керівника Ужгородської окружної прокуратури Михайло Пантьо звернувся в інтересах держави в особі Великодобронської сільської ради до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.09.2022 [PERSON] , з порушенням вимог ст.ст.4,24,67,69 Лісового Кодексу України, ст.ст.5,12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом, виданим уповноваженим органом, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, перебуваючи в лісі на території природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Притисянський», а саме на межі населених пунктів села Тисаагтелек та села Малі Геївці за координатами системи GPS застосунку «Google Maps» 48.46568, 22.31221 Великодобронської об`єднаної територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області, де шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, за допомогою бензопили вчинив самовільну вирубку 7 дерев породи «ясен» діаметром пня біля шийки кореня 10 см, 14 см, 16 см, 18 см, 22 см, 26 см, 26 см. Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 26.05.2023 у справі № 30/13305/22 затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченим [PERSON] та прокурором, визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 246 КК України, тобто у незаконній порубці дерев на об`єктах природно-заповідного фонду та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік. Зазначений вирок 27.06.2023 набрав законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувався. Позивач зазначає, що вищевказаним порушенням законодавства про природно-заповідний фонд та навколишнє природне середовище громадянином [PERSON] завдано шкоду на загальну суму 12\~166 грн., що підтверджується розрахунком завданих збитків природно-заповідному фонду регіонального ландшафтного парку «Притисянський» від 29.09.2022, обрахованому згідно постанови Кабінету Міністрів України від 10.05.2022 №575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд». Вказує, що цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, в добровільному порядку відповідач не відшкодував завдані збитки, невжиття цивільно-правових заходів щодо стягнення вказаної шкоди до спеціального фонду Державного бюджету України та спеціального фонду місцевих бюджетів порушує інтереси держави, в зв`язку з чим прокурор і звернувся і з цим позовом до суду. Щодо представництва прокуратурою в суді інтересів держави з метою стягнення з відповідача матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення позивач зазначив, що Великодобронську сільську раду Ужгородського району належним чином повідомлено про таке представництво прокурором в суді інтересів держави в особі сільської ради, при цьому орган місцевого самоврядування повідомив про те, що заходи захисту вказаних у повідомленні інтересів держави не вживались, що свідчить про самоусунення органу, уповноваженого захищати інтереси держави, від виконання своїх повноважень, а моніторингом стану розгляду судових справ факт подачі відповідного позову не встановлено. 25.07.2023 Ужгородським міськрайонним судом відкрито провадження по справі, призначено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю. Позивач Великодобронська сільська рада Ужгородського району Закарпатської області, участі представників у судовому засіданні не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про поважність причини неявки відповідача суд не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як визначено у частинах 2, 3 ст. 1 Лісового кодексу України (далі ЛК України), ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. Відповідно до\~ст.ст.\~1,\~2\~Закону України\~«Про природно-заповідний\~фонд» завданням\~законодавства України\~про природно-заповідний\~фонд України\~є регулювання\~суспільних відносин\~щодо організації,\~охорони і\~використання територій\~та об`єктів\~природно-заповідного\~фонду,\~відтворення їх\~природних комплексів,\~управління у\~цій галузі. Відносини в галузі охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, відтворення його природних комплексів регулюються\~Законом України\~«Про охорону навколишнього природного середовища», цим Законом та іншими актами законодавства України. Стаття 3 вищевказаного закону відносить до природніх територій та об`єктів природно-заповідного фонду, в тому числі, і регіональні ландшафтні парки. Згідно з статтею 23 Закону України «Про природно-заповідний фонд» регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення. Відповідно до ч. 1 ст. 105 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Зокрема, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Стаття 65 Закону України «Про природно-заповідний фонд» встановлює, що розмір шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про природно-заповідний фонд, визначається на основі кадастрової еколого-економічної оцінки включених до його складу територій та об`єктів, що проводиться відповідно до цього закону та спеціальних такс, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Статтею 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», та п. 7 ч. 3 ст. 29, п.7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу України передбачено, що грошові стягнення за шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зараховуються до спецфондів Державного, обласного та місцевого (сільського, селищного, міського) бюджетів за місцем скоєння правопорушення. Відповідно до ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом. У ст. 62 вказаного закону передбачено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в ході розгляду справи по суті 16.09.2022 [PERSON] , з порушенням вимог ст.ст.4,24,67,69 Лісового Кодексу України, ст.ст.5,12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом, виданим уповноваженим органом, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, перебуваючи в лісі на території природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Притисянський», а саме на межі населених пунктів села Тисаагтелек та села Малі Геївці за координатами системи GPS застосунку «Google Maps» 48.46568, 22.31221 Великодобронської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області, де шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, за допомогою бензопили вчинив самовільну вирубку 7 дерев породи «ясен» діаметром пня біля шийки кореня 10 см, 14 см, 16 см, 18 см, 22 см, 26 см, 26 см. Вищевказаними незаконними\~діями громадянина\~ [PERSON] \~завдано майнову\~шкоду на\~загальну суму 12\~166 грн. Вироком Ужгородського міськрайонного суду від 26.05.2023 у справі № 30/13305/22 затверджено угоду про визнання винуватості між обвинуваченим [PERSON] та прокурором, визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 246 КК України, тобто у незаконній порубці дерев на об`єктах природно-заповідного фонду та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік. Зазначений вирок 27.06.2023 набрав законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувався. Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини, встановлені вироком Ужгородського міськрайонного суду від 26.05.2023 у справі № 30/13305/22, є встановленими та не підлягають доказуванню. Відповідно до п.7постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою та вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Відтак, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях покладає на позивача обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, та одночасно передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, у деліктних правовідносинах саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини, якщо позивачем доведено завдання йому шкоди. Прокурором, шляхом надання суду належних, допустимих і достовірних доказів у їх сукупності, доведено факт незаконної порубки відповідачем дерев на території природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Притиснянський», а саме: на межі населених пунктів села Тисаагтелек та села Малі Геївці за координатами системи GPS застосунку «Google Maps» 48.46568 22.31221, Великодобронської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області, та доведено, що такими діями завдані збитки природно-заповідному фонду регіонального ландшафтного парку «Притисянський». Шкода, яку гр. [PERSON] заподіяв державі, розрахована державним підприємством «Ужгородське лісове господарство» згідно такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 2022 року № 575 «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд». Згідно розрахунку завданих збитків природно-заповідному фонду регіонального ландшафтного парку «Притисянський» від 29.09.2022 сума шкоди складає 12\~166, 00 грн. Враховуючи встановлення вироком суду вини відповідача у вчиненому кримінальному правопорушенні, та те, що заподіяну шкоду відповідач добровільно не відшкодував, позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно до п. 7 ч. 3 ст.\~29\~та п. 4. ч. 1 ст.\~69-1 Бюджетного кодексу України\~джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. До надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Таким чином, збитки, завдані кримінальним правопорушенням, а саме незаконним самовільним порубом на території природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку «Притисянський», а саме на межі населених пунктів села Тисаагтелек та села Малі Геївці за координатами системи GPS застосунку «Google Maps» 48.46568, 22.31221 Великодобронської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області відповідно до ст.47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п.7 ч.3 ст.29 та п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України підлягають стягненню та зарахуванню до місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища Великодобронської сільської ради, на території якої вчинено правопорушення, для подальшого перерозподілу між бюджетами відповідних рівнів. Щодо правових підстав представництва прокурором\~інтересів держави в суді, суд зазначає наступне. Представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках визначених законом є конституційною функцією прокуратури України та передбачена п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України. Крім того, відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Водночас, ч.4 ст.56 ЦПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. Держава, за змістом частини 4 статті 13 Конституції України, прийняла на себе зобов`язання, через свої органи, забезпечити захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, встановивши рівність усіх суб`єктів власності перед законом. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади як і державні органи. Відповідно до ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України. Згідно ст.6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Частиною 1 статті 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. Недоотримання коштів місцевим бюджетом підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, якими згідно ст.142 Конституції України, в тому числі, є доходи і кошти місцевих бюджетів, що в свою чергу завдає шкоду інтересам держави, яка згідно ст.7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування. Відповідно до Закону України «Про прокуратуру»\~\~прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. Прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно, що\~\~виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 уточнила свої висновки, зроблені, зокрема у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, вказавши, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Верховний Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може захищати інтереси держави. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього\~повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. На виконання вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» Ужгородською окружною прокуратурою листом від 23.06.2023 №07.53-107-4904вих-23 Великодобронську сільську раду повідомлено про наявність порушень інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища та завдану шкоду, та надано строк для подання інформації чи вживались та чи плануються вживатись сільською радою заходи щодо захисту порушених інтересів в частині стягнення з громадянина [PERSON] шкоди, спричиненої самовільною рубкою дерев на загальну суму 12\~166 грн. Також зазначено, що невжиття у розумний строк уповноваженим органом заходів позовного характеру для відшкодування вказаної суми коштів слугуватиме підставою для звернення прокурора з таким позовом до суду Згідно відповіді Великодобронської сільської ради від 12.07.2023 №550 заходів реагування щодо стягнення з [PERSON] суми завданої шкоди органом місцевого самоврядування не вживалось, оскільки сільська рада не визнавалась стороною кримінального провадження №12022071170000509. Як встановлено судом Великодобронська сільська рада Ужгородського району до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконної порубки дерев, не зверталася. Вказане свідчить про усвідомлену пасивну поведінку уповноваженого суб`єкта владних повноважень щодо нездійснення захисту інтересів держави. Сам факт незвернення до суду Великодобронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав за мету отримати відшкодування шкоди, свідчить про те, що вказаний орган місцевого самоврядування не виконує (неналежно виконує) свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, про що і було зазначено у даній позовній заяві. Таким чином, прокурор, звертаючись до суду із позовом, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів Великодобронської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави Великодобронською сільською радою, яка не вжила заходів щодо подання позовної заяви до суду. Таким чином, вказане, у відповідності до ст.131-1 Конституції України, ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», обумовлює виключну необхідність звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Великодобронської сільської ради. Враховуючи, що матеріалами справи доведено, що відповідачем внаслідок незаконної порубки дерев було завдану навколишньому природному середовищу шкоду в розмірі 12\~166,00 гривень, між неправомірними діями відповідача та завданою шкодою існує причинний зв`язок, доказів на спростування вини, та спростування заподіяння шкоди на заявлену суму відповідачем суду не надано, відомостей про те, що вказана сума відшкодована відповідачем надано не було, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ч.\~6\~ст.141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п.6 ч.1\~ ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~та позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 2684 грн. судового збору.

Outcome: approved