Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 327 182,83 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 210,341,15 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 31 860,88 грн., нарахованих відсотків - 30 513,25 грн., нарахованої комісії - 5 202 грн., прострочених відсотків - 3 12 581,55 грн., простроченої комісії 36 414 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та відповідачем кредитного договору, відповідач зобов`язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути з урахуванням нарахованих відсотків та комісії. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність. Крім того, просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні частково визнала позовні вимоги, закрема просила суд відмовити у стягнені з відповідача заборгованості за комісією за обслуговування кредитної лінії у розмірі 41 616 грн., щодо нарахування тіла та відсотків за користування кредитом [PERSON] не має заперечень. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 05 грудня 2018 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3/3302868, згідно п. 1.1. якого відповідачу був наданий кредит в сумі 306 000 грн., строком з 05.12.2008 року по 04 грудня 2023 року зі сплатою 9 % річних та комісійної винагороди в розмірі 1,7% в місяць від суми кредиту (а. с. 19 - 23). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі,відповідно до умов договору. Позичальник - відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував. 31 березня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» до суду було надіслано клопотання щодо заміни позивача - Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» його правонаступником ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ», посилаючись на те що, на підставі договору №2-203 про відступлення прав вимоги від 23 січня 2023 року було здійснено відступлення прав вимоги, в тому числі й за кредитним договором № 3/3302868 від 05.12.2018 року, укладеним між [PERSON] та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року замінено позивача у справі № 753/4865/21 (провадження №2/753/3226/23) за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ». Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно наданого розрахунку заборгованості, внаслідок невиконання умов кредитного договору станом на 11 лютого 2021 позичальник має заборгованість за кредитним договором, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 210 341,15 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 31 860,88 грн., нарахованих відсотків - 30 513,25 грн. та прострочених відсотків - 12 581,55 грн., що не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні. Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Оскільки відповідач припинив виконання зобов`язань в односторонньому порядку, що потягло в цілому невиконання умов кредитного договору, то позивач має всі правові підстави вимагати стягнення заборгованості в судовому порядку. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 285 566 грн. 83 коп. в рахунок стягнення заборгованості за комплексним договором №3/3302868 від 5.12.2018 року є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги про стягнення нарахованої комісії - 5 202 грн. та простроченої комісії 36 414 грн. за користування кредитними коштами, суд встановив наступні обставини. Відповідно до п. 1.3.2 зазначеного договору зазначено, що за обслуговування кредитної заборгованості позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,70% в місяць від суми кредиту зазначеної в п.1.1. договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи інформування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Водночас позивач не обґрунтовує, які саме послуги за вказану комісію надаються Банком відповідачу відповідно до умов кредитного договору. Позивач обмежився лише зазначенням суми заборгованості за комісією в розрахунку. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку з чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. ідповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 р. у справі № 496/3134/19. Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України "Про споживче кредитування". Враховуючи, що в договорі встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата Верховного Суду вказала, що пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту. З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 41 616 грн. задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. За таких обставин позовні вимоги слід задовольнити частково. З урахуванням часткового задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, пропорційно задоволеним вимогам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial