Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання за ним права власності на земельну ділянку в розмірі 52,08 в ум.кад.га, що розташована на території Хотимирської сільської ради Івано-Франківського (колишнього Тлумацького) району Івано-Франківської області, в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості, після смерті [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , якій належала вищевказана земельна частка (пай). За життя бабуся посвідчила на ім`я свого сина [PERSON] заповіт, яким заповіла останньому житловий будинок з господарськими будівлями в с. Хотимир, а також все інше майно, що буде їй належати згідно закону. Після смерті бабусі його батько [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, а [INFO] помер. Після смерті батька він, його мати [PERSON] та брат [PERSON] (відповідач) є спадкоємцями за законом на спадкове майно. Його мати [PERSON] , яка померла [INFO] та брат [PERSON] (відповідач) подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини, згідно яких вони відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька. Інших спадкоємців немає. Однак, в нотаріальному порядку позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказану земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документа, а саме Державного акту на право власності на земельну ділянку. У зв`язку з вищевказаним, позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку в розмірі 52,08 в ум.кад.га, що розташована на території Хотимирської сільської ради Івано-Франківського (колишнього Тлумацького) району Івано-Франківської області, в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості, після смерті [PERSON] (батька позивача). В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак 22.08.2023 року на адресу суду надіслав заяву (а.с. 34), в якій просив розгляд спору по дній справі здійснити у його відсутності. Повідомив, що він згідно наказу № 03 від 25.04.2022 року мобілізований на військову службу в в/ч [NUMBER] . Відповідч [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак 22.08.2023 року на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву (а.с. 38-39), в якому позов [PERSON] визнав, ствердив обставини викладені позивачем в позовній заяві та просив розгляд спору по даній справі здійснювати у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Судом встановлено, що на підставі рішення Хотимирської Ради народних депутатів від 08.10.1996 року № 6 [PERSON] (бабуся позивача) було видано сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ № 323 від 29.01.1997 року, зареєстрований в Книзі реєстрації Сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 323, відповідно до якого вона отримала в приватну власність земельну ділянку в розмірі 52,08 в ум.кад.га на території с.\~Хотимир Тлумацького району Івано-Франківської області в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості. Вартість земельної ділянки 3588,31 млн.крб. Цей Сертифікат підлягає заміні на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж ділянки на місцевості, у встановленому законом порядку. (а.с. 16). Форма вищевказаного сертифікату була передбачена Положенням про Сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (в умовних кадастрових гектарах), затвердженого рішенням обласної (Івано-Франківської) Ради народних депутатів від 31.07.1995 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року № 801 затверджено форму сертифіката на право на земельну частку (пай), однак за життя такого сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] (бабуся позивача) не отримувала. Батько позивача [PERSON] народився [INFO] і його батьками були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). [PERSON] (батько позивача) з 02.08.1974 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (мати позивача), що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 11) і [INFO] у них народився син [PERSON] (позивач) (а.с. 5). [INFO] померла [PERSON] (бабуся позивача), [INFO] помер [PERSON] (батько позивача), а [INFO] помекрла [PERSON] (мати позивача), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с. 12, 13, 14). Ще за життя [PERSON] (бабуся позивача) посвідчила заповіт, яким все своє майно: житловий будинок, який складається з однієї кімнати, кухні, кладовки і коридору загальною площею 33,1 кв.м., жилою площею 15,4 кв.м., будинок дерев`яний, критий шифером, стайню, стодолу, криницю і все, що буде їй належати згідно закону заповіла своєму синові [PERSON] (батько позивача), що підтверджується копією заповіту від 17.05.1993 року (а.с. 15). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини після смерті спадкодавців [PERSON] (бабуся позивача) та [PERSON] (батько позивача) вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті матері [PERSON] (бабуся позивача) [PERSON] (батько позивача) прийняв спадщину за заповітом, оскільки у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 90 зворот). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 151/2009 від 06.03.2009 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 90-93), з якої вбачається, що [PERSON] (батько позивача) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Після смерті [PERSON] (батько позивача) позивач [PERSON] , прийняв спадщину за законом, оскільки у шестимісячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с. 63). Мати позивача [PERSON] та брат [PERSON] (відповідач) також прийняли спадщину за законом, так як постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] (а.с. 67-70). 25.01.2020 року [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (брат позивача, відповідач) звернулися до державного нотаріуса із заявами про відмову від прийняття спадщини №№ 142, 143, в яких відмовилися від своєї частки у спадщині померлого [PERSON] (а.с. 63 зворот, 64). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи №\~51/2020 від 25.01.2020 року, заведеної Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції після смерті [PERSON] (батько позивача) (а.с. 63-95), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає. Отже, на момент звернення до суду позивач [PERSON] правомірно претендує на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON] , який у свою чергу успадкував дану земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . В нотаріальному порядку позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, винесеною державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Фединою А.М. від 23.02.2023 року (а.с. 21). Відповідно до довідки Хотимирського старостинського округу № 3 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 8/12-21/3 від 24.01.2022 року державний акт на право приватної власності на земельну частку (пай) розміром 52,08 умовних кадастрових гектари, яка належала померлій [PERSON] (бабуся позивача), згідно сертифікату серії ІФ, реєстраційний номер 323, не видавався (а.с. 17). Згідно довідки відділу № 1 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області № 29-9-0.351-116/25-22 від 27.01.2022 року, згідно книг реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на території Тлумацького району станом на 31.12.2012 року на земельні ділянки за [PERSON] (бабуся позивача) право власності на земельні ділянки не зареєстровано та державні акти не видавалися. Одначасно повідомлено, що згідно списків громадян, які мають право на земельну частку (пай) на території Хотимирської сільської ради, [PERSON] належить 64,26 умовних кадастрових гектарів (а.с. 18). Зазначені обставини перешкоджають позивачу [PERSON] належним чином оформити право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті батька. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивача, питання про повернення судового збору не вирішується. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved