Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: 13 жовтня 2023 року адвокат Комарницький Е.Г. через канцелярію суду подав позов, який власноруч підписав на підставі ордера №1051088 від 06.10.2023, у якому просить стягнути зі [PERSON] на користь його довірительки [PERSON] аліменти на малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що його довірителька 02.10.2018 зареєструвала шлюб зі [PERSON] . У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час стосунки у його довірительки з відповідачем погіршились, оскільки [PERSON] протягом тривалого часу не виконує свій батьківський обов`язок по утриманню та вихованню дітей, не цікавиться їхнім розвитком, кошти на їх утриманні надає зрідка, хоча є дієздатною особою працездатного віку, однак влаштуватись на роботу не бажає. Інших утриманців відповідач не має, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться. Разом з тим він ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання своїх дітей, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Представник позивачки\~-\~адвокат Комарницький\~Е.Г.,\~який діє\~від імені\~позивачки на\~підставі ордера\~на надання\~правничої (правової)\~допомоги серії\~АТ №1051088\~від 06.10.2023\~(а.с.15),в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи у приміщенні суду, про що свідчить його розписка (а.с. 21). Відзив на позов не подавав, хоча копію позовної заяви з додатками отримав наручно в приміщенні суду, про що вказує його розписка (а.с. 20). Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 17.10.2023 відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для надання відзиву. 19 жовтня 2023 року відповідач у приміщенні суду отримав вищевказану ухвалу, копію позовної з додатками та був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. 09 листопада 2023 на адресу суду поступила заява від представника позивачки про розгляд справи без їхньої участі, в якій він позовні вимоги підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення Відповідач відзиву, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 09.11.2023 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розгляд даної справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: згідно із даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 02.10.2018, копію якого долучено до позовної заяви, сторони зареєстрували шлюб 02.10.2018 в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 2208. Прізвище дружини до одруження - [PERSON] , після одруження - [PERSON] (а.с. 16). Як вбачається зі світлокопій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 19.03.2019, серії [NUMBER] від 19.03.2019, за час шлюбу у сторін народилися відповідно [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 632, [PERSON] , [INFO] , актовий запис №633 (а.с. 9,10). Згідно з даними довідки №1452 про реєстрацію місця проживання особи від 10.12.2018 (а.с.13) та довідками №2033, 2034 про реєстрацію місця проживання особи від 13.05.2019 (а.с.11,12) малолітні діти проживають за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю, позивачкою по справі. За твердженнями сторони позивачки, відповідач участі в забезпеченні дітей всім необхідним не бере, хоча зобов`язаний це робити, доказів протилежного суду не надав. Між сторонами виник спір щодо стягнення аліментів на дітей, які проживають разом з матір`ю. Оцінка суду: вивчивши доводи позивачки, викладені у позовній заяві, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд встановив, що діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають разом з матір`ю, позивачкою по справі. Відповідач зареєстрований разом з ними, однак участь в утриманні дітей не бере, доказів протилежного він не надав, тому позивачка просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частки від його заробітку, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, та приходить до переконання, що зі [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. Відтак стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позову, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, у даному випадку з дня подання позовної заяви через канцелярію суду (13.10.2023), і проводити до досягнення дітьми повноліття, оскільки діти народились в один день. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Щодо понесених сторонами судових витрат, суд зазначає таке: відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що суд прийшов до переконання про задоволення позову, зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому з відповідача слід стягнути на користь держави 1073,60 грн витрат по оплаті судового збору. Щодо понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачка на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надала такі документи: -свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001814 від 04.06.2021 [PERSON] (а.с.14); - ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АТ №1051088 від 06.10.2023 [PERSON] адвокатом Комарницьким Е.Г. на підставі договору від 03.10.2023 (а.с.15); -акт про надання правничих послуг від 05.10.2023, у якому визначено найменування наданих послуг адвокатом (зустріч з клієнтом та ознайомлення з матеріалами, вивчення правової позиції та наліз доказів, складання позовної заяви про стягнення алміентів), час затрачений на них, та їх вартість на загальну суму 5360,00 грн, з чим погодилася клієнтка, що підтвердила своїм підписом (а.с. 4); -квитанцію до прибуткового касового ордера № 16 від 11.10.2023, в якій вказано, що адвокатом Комарницьким Е.Г. прийнято від [PERSON] 5360,00 грн за надання правової допомоги за договором від 03.10.2023 (а.с. 3). Враховуючи вищевикладене, а також, що відповідач заперечень щодо розміру витрат, понесених позивачкою на професійну правничу допомогу, не подавав, а суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони, тому приходить до висновку, що зазначені витрати є обґрунтованими та співмірними. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з відповідача в якості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу складає 5360,00 гривень і на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141, 142, 430 ЦПК України,

Outcome: approved