Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

05.06.2023 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення 28\~875,94 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.12.2017 між [PERSON] та ПАТ \~«Мегабанк», правонаступником якого з 31.10.2018 є АТ «Мегабанк», було укладено кредитний договір №\~107-165-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами). Відповідно до п.п. 2.2., 2.3. та 2.4. кредитного договору кредит надається відповідачу в сумі 28\~026,91 грн на строк з 12.12.2017 до 11.12.2020 включно, процентна ставка за користування кредитом, що нараховується на суму заборгованості 15 % річних. Позивач виконав зобов`язання, передбачене кредитним договором, видавши грошові кошти в розмірі 28\~026,91 грн, що підтверджується випискою з рахунку, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору і має заборгованість у сумі 28\~875,94 грн, яка складається з: суми заборгованості за кредитом 24\~701,72 грн, сум нарахованих та несплачених процентів кредитом 1\~371,54 грн, залишку нарахованої та несплаченої комісії в розмірі 2\~802,68 грн, яку АТ\~«Мегабанк» просить суд стягнути з [PERSON] 12.06.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення\~сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач повідомлявся судом про розгляд даної справи належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12.12.2017 між ПАТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 107-165-850-2-17-Г (з ануїтетними платежами), відповідно до п. п. 1.1., 1.2. якого позивач надав відповідачу кредитні кошти на споживчі цілі, шляхом видачі з каси банку готівкою, а відповідач зобов`язався на умовах, передбачених договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі згідно з договором. Пунктом 1.3 вказаного договору передбачено, що він являється договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в ПАТ «МЕГАБАНК». Згідно із п. п. 2.2., 2.3., 2.4. кредитного договору загальний розмір кредиту склав 28\~026,91 грн та надавався на строк 36 місяців з 12 грудня 2017 року по 11 грудня 2020 року включно зі сплатою 15,00 % річних за користування кредитом. Згідно із п. 3.2.3. кредитних договорів відповідач зобов`язаний своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за договором на передбачених договором умовах. У відповідності до п. 4.4. кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів позивач обліковує заборгованість за кредитом в повному обсязі на відповідному рахунку простроченої заборгованості. При цьому правовідносини сторін за цим договором не втрачають своєї чинності та діють протягом строку дії Договору. З цього моменту позивач припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі, встановленому п. 2.11. цього договору (0,1% процента річних), а за невиконання прийнятих на себе зобов`язань щодо сплати ануїтетних платежів та комісійних винагород відповідач, сплачує штраф у розмірі, передбаченому п. 6.3. цього договору. Відповідно до п. 6.3. кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 календарних днів, відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 45 процентів від суми кредиту. Банк у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання та видав відповідачеві грошові кошти, однак відповідач взяті на себе за договором обов`язки не виконує, у зв`язку із чим станом на 15.05.2023 у неї виникла заборгованість у розмірі у розмірі 28\~875,94 грн, яка складається з: суми заборгованості за кредитом 24\~701,72 грн, сум нарахованих та несплачених процентів кредитом 1\~371,54 грн, залишку нарахованої та несплаченої комісії в розмірі 2\~802,68 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 107-165-850-2-17-Г від 12.12.2017 станом на 15.05.2023. Як передбачено п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповдно до ч.ч.1, 2\~ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1\~ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1 - 3\~ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а\~статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до\~ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно\~ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як зазначено у п. 1.3 вказаного договору, він являється договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів в ПАТ «МЕГАБАНК». Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У кредитному договорі № 107-165-850-2-17-Г від 12.12.2017 сторони узгодили розмір процентної ставки, порядок та строки погашення кредитної заборгованості та відповідальність позичальника за несвоєчасне погашення ануїтетних платежів. Статтею 599 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Уклавши договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Будучи пов`язаними саме взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання або змінювати його умови. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23\~січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що у\~статті 629 ЦК України\~закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в\~главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Як зазначалося вище, розмір заборгованості відповідача підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 107-165-850-2-17-Г від 12.12.2017 станом на 15.05.2023, копію якого надано позивачем разом із позовною заявою. Жодних доказів сплати грошових коштів за кредитним договором, що б спростовувало наданий позивачем розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 2 684,00 грн.

Outcome: approved