Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова\~ з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надання послуг опалення та гарячого водопостачання за період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2021 року в сумі 83588 грн. 34 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідачів нарахований індекс інфляції в розмірі 4430 грн. 35 коп. та 3 % річних в сумі 2024 грн. 44 коп. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої\~статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа № 642/6462/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Після цього справу в порядку, передбаченому ч. 3\~ст. 14 ЦПК України, передано на розгляд судді Самсоновій О.А. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 03 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження та вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач [PERSON] надала відзив, у якому проти позовних вимог заперечила (а.с. 21-25). У відзиві посилились на те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності. Розмір заборгованості відповідачів, 3% річних та інфляційних втрат нараховані невірно та з неправильної кількості споживачів. Так, позивач просить стягнути заборгованість за послуги, надані за адресою: [ADDRESS] на 4 особи, однак в період з 01 березня 2015 року за вказаною адресою зареєстровано 3 особи. Згідно наданого відповідачем контррозрахунку розмір заборгованості в межах строку позовної давності може становити 36405,95 грн. Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат зроблений неправильно та не підлягає стягненню, оскільки нарахований з заборгованості на 4 особи замість 3 зареєстрованих у приміщенні. Крім того, посилалась на те, що справа не містить доказів укладення договору про надання послуг. Тому в задоволенні позову відповідач просила відмовити в повному обсязі. Інші відповідачі відзиву на позов не надали. Позивач надав відповідь на відзив, у яких не погодився з доводами, наведеними відповідачем [PERSON] у відзиві. Зазначив, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а відзив на позовну заяву таким, що не має правового обґрунтування та складений без належної доказової бази (а.с. 43-44). Відповідач [PERSON] надала заперечення на позовну заяву, у яких в задоволенні позову просила відмовити в повному обсязі (а.с. 58-60). Також відповідач [PERSON] надала заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 29-30). Позивач надав клопотання про поновлення строку позовної давності (а.с. 47-48). Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представник відповідача [PERSON] адвокат Тарасенко В.Ю. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на обставини, викладені у заявах відповідача по суті справи, а також у додаткових письмових поясненнях, долучених до справи. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено судом, одна сторона - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" надавала другій стороні - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як споживачам послуг за адресою: [ADDRESS] послуги з теплопостачання централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялись та частково оплатили. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. З цих підстав суд відхиляє заперечення відповідача проти позову щодо відсутності письмового договору між сторонами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідачі мали оплачувати одержані ними послуги згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідачі період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2021 року отримані послуги в повному обсязі не оплачували. У зв`язку з цим за період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2021 року виникла заборгованість. Позивач обраховує розмір заборгованості в сумі 83588 грн. 34 коп. Але, як встановлено судом, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані три особи, а не чотири, на яких проводилось нарахування. Вказана обставина підтверджується довідками з реєстру територіальної громади м. Харкова від 22 вересня 2021 року та від 04 листопада 2021 року (а.с. 5, 32). Також на підтвердження даної обставини відповідачем до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29 листопада 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, згідно якого [PERSON] померла [INFO] (а.с. 34). Крім того, довідкою від 13.12.2011 б/н, виданою КП «Жилкомсервіс» дільниця №26 [PERSON] , підтверджується, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , мати - [PERSON] померла [INFO] (а.с.33). З наведеного вбачається, що надані позивачем послуги у період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2021 року, який є предметом розгляду у справі, споживали три, а не чотири особи. Оскільки позивачем не перераховано заборгованість за вказаний період на фактичну кількість споживачів, які отримували послуги теплопостачання, суд вважає за необхідне пропорційно зменшити розмір заборгованості за послуги теплопостачання, зокрема за гарячу воду, до нарахування на трьох осіб. У зв`язку з цим за період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2021 року розмір заборгованості відповідачів за послуги теплопостачання становить 69725 грн. 76 коп. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Станом на 31 серпня 2021 року борг відповідачів за послуги опалення та гарячого водопостачання становить 69725 грн. 76 коп. з врахуванням фактичної кількості споживачів, яким позивач надавав послуги, а не 83588 грн. 34 коп., як зазначив у розрахунку позивач. Відповідно, інфляційні втрати підприємства у зв`язку з порушенням строків оплати послуг у розмірі 4430 грн. 35 коп. та 3% річних у розмірі 2024 грн. 44 коп. позивачем обраховано з невірної суми боргу. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем не доведено яким є правильний розмір інфляційних втрат підприємства та 3% річних, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог про стягнення даних складових заборгованості необхідно відмовити. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач звернулась до суду з заявою про застосування позовної давності при вирішенні спору. Вирішуючи вказану заяву, суд встановив, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів 24 вересня 2021 року. При цьому позивач просить стягнути заборгованість за надані позивачем послуги за період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2021 року. В той же час суд не вбачає підстав для застосування позовної давності з наступних причин. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Протягом спірного періоду відповідачі вчиняли дії, які свідчать про визнання ними свого боргу. Так, з матеріалів справи вбачається, що у липні 2015 року відповідачами сплачено на рахунок позивача 3000 грн., в той час як до оплати за місяць належало 491,04 грн. Сплата відповідачами коштів в більшому розмірі, ніж місячний платіж, свідчить про визнання ними боргу, в рахунок якого надходила сума, сплачена понад місячний платіж. У лютому 2018 року відповідачами сплачено 3000 грн. при нарахуванні за місяць у розмірі 1949,84 грн. У грудні 2018 року відповідачами сплачено 7000 грн. при нарахуванні за місяць у розмірі 1938,29 грн. У серпні 2021 року відповідачами сплачено 2000 грн. при нарахуванні за місяць у розмірі 257,57 грн. Після вказаних платежів в тому числі в рахунок погашення заборгованості, перебіг строку позовної давності переривався та розпочинався заново. Востаннє таке переривання строку позовної давності відбулося 02 серпня 2021 року. Позивач же звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 24 вересня 2021 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Підстави для застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності відсутні. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть\~солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. На підставі викладеного суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідачів, які проживають та/або зареєстровані у квартирі за адресою: [ADDRESS] , на користь позивача заборгованість за період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2021 року в сумі 69725 грн. 76 коп. - солідарно. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 90043 грн. 13 коп., які задоволені частково на суму 69725 грн. 76 коп., тобто на 77%. Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідачів на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України\~ підлягає стягненню на відшкодування понесених судових витрат 1747 грн. 90 коп., тобто по 582 грн. 63 коп. з кожного з відповідачів (1747 грн. 90 коп. / 3 = 582 грн. 63 коп.) \~ \~ \~ \~

Outcome: partial