Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

04.08.2023 позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 5200 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебувають у шлюбі з 22.10.2017. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час позивачка проживає в квартирі [ADDRESS] разом із донькою. Шлюб між сторонами не розірвано, оскільки їхній доньці ще не виповнилось 1 року, однак відносини між ними давно припинені, зокрема і через те, що відповідач застосовував до [PERSON] фізичне насильство. Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 25.06.2023 відповідача визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. На момент подання позовної заяви позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, матеріально забезпечувати себе та свою доньку у неї не має змоги. Позивачка зауважила, що жодних доходів, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною не отримує, що на сьогодні зовсім недостатньо для утримання доньки, а ще й свого існування. Судовим наказом Червоноградського міського суду від 19.07.2023 (справа № 459/2292/23) вирішено стягувати аліменти з відповідача на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину i відповідного віку, починаючи з 10.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний і достойний дохід, добровільно не допомагає фінансово, а тому позивачка змушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою від 09.08.2023 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи. 07.09.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що в своєму позові позивачка вказує, що перебуває із ним у зареєстрованому шлюбі з 22.10.2017, проте шлюб між ними був зареєстрований 22.10.2022. Від зареєстрованого шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . На час розриву між ними шлюбних відносин, позивачка дійсно проживала в однокімнатні квартирі по [ADDRESS] разом із своєю матір`ю [PERSON] у зв`язку з тим, що проживати спільною сім`єю разом із ним в квартирі по [ADDRESS] відмовлялася. Крім того, починаючи з січня 2023 року перед народженням доньки з позивачкою були втрачені будь-які контакти, її телефон був завжди заблокований, двері домофону у квартирі не відкривала, причин такої незрозумілої поведінки так і не пояснила. Відповідач зазначив, що він проживає разом із матір`ю, яка не працює, перебуває на пенсії. У зв`язку з невеликим розміром пенсії потребує постійної матеріальної допомоги, оскільки має постійні витрати на ліки. Окрім цього відповідач повідомив, що з червня 2023 року був прийнятий на роботу у ТзОВ «Агро-інвест», що знаходиться у м. Червонограді на посаду вантажника. Виконання його посадових обов`язків полягає у навантажуванні та розвантажувальної свинно - м`ясної продукції. Робота важка та фізично виснажлива. Заробітна плата виплачується невчасно, із затримкою, і з цього доходу стягуються аліменти на дитину відповідно до судового наказу. Інших видів доходу у нього немає. Тому вважає позов необґрунтованим та безпідставним, просить у його задоволенні відмовити. 25.09.2023 позивачкою було подано відповідь на відзив, у якому вона просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зауважила, що відповідач не заперечує того, що позивачка є його дружиною і проживає разом із їхньою дитиною, що є умовою виникнення в дружини права на утримання в розуміння статті 84 СК України. Крім цього, на думку позивачки, позиція відповідача, викладена у відзиві, не ґрунтується на нормах матеріального права, яка б передбачала можливість відмови у задоволенні позову. Також сам по собі факт проживання з матір`ю не підтверджує факт утримання останньої, оскільки [PERSON] отримує пенсію за віком. Той факт, що з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини не є підставою не виконувати обов`язок щодо утримання дружини. Відтак, позивачка вважає, що відповідач намагається уникнути виконання свого обов`язку по утриманню позивачки до досягнення дитиною 3-річого віку або максимально такий мінімізувати. 09.10.2023 відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив, де останній зазначив, що 02.06.2023 він був прийнятий на роботу вантажником у ТОВ «Агро-вост» відповідно до наказу № 59 від 01.06.2023, де працює і на даний час. Згідно довідки про доходи ТЗОВ «Агро-Інвест» № 29 від 04.10.2023 його заробітна плата за червень місяць становить 13\~296,55 грн без сплати податків, за липень 13703,00 грн без сплати податків, за серпень 13201,00 грн без сплати податків, а за вересень 13327,00 грн без сплати податків. При кожній виплаті заробітної плати роботодавець утримує з нього ПДФО (податок доходів фізичних осіб), який становить 18% від заробітної плати та військовий збір який становить 1,5%. Після утримання податків із заробітної плати проводиться стягнення аліментів на дитину. Тому сума, яка залишається йому на прожиття є невеликою. Окрім цього, відповідач зауважив, що він проживає з матір`ю, яка потребує матеріальної допомоги, йому потрібно оплачувати комунальні послуги, а також погашати заборгованість по сплаті аліментів на дитину. Тому вважає, що сума, яку просить стягнути позивачка є необґрунтованою та просить відмовити у задоволенні позову. 30.10.2023 сторони судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про розгляд даної справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи, проте подали заяви, у яких просили розгляд справи здійснити без їх участі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 06 листопада 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 30 жовтня 2023 року, датою ухвалення рішення є саме 06 листопада 2023 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.10.2022, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22.10.2022, виданого Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №327 (а. с. 5, 29). Від спільного\~проживання у\~подружжя народилась\~одна дитина: дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.04.2023 Червоноградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №156 (а. с. 6). Відповідно до акту №3301/07 від 19.07.2023, складеного у присутності сусідів, [PERSON] та [PERSON] на час складання акту дійсно проживають за адресою: [ADDRESS] без реєстрації (а. с. 7). Судовим наказом Червоноградського міського суду Львівської області від 19.07.2023 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину i відповідного віку, починаючи з 10.07.2023 і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 8). Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 16.05.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (а. с. 12). З довідки №1301 від 07.07.2023, виданої [PERSON] встановлено, що остання отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у період з березня 2023 по червень 2023 у загальній сумі 12\~900 гривень (а. с. 14). Із акту №3979/07 від 05.09.2023, складеного в присутності сусідів, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 24, 26, 28). Згідно з пенсійним посвідченням № [NUMBER] [PERSON] являється пенсіонером за віком (а. с. 27). Відповідно до довідки №01-18/5 від 31.07.2023, виданої КП «Центр з обслуговування закладів освіти» Сокальської міської ради Львівської області [PERSON] прийнята на посаду юрисконсульта групи господарського обслуговування з 21.04.2022 /наказ №03-1/31 від 20.04.2022/ і з 05 червня 2023 року по 24 березня 2026 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку /наказ №03-1/40 від 05.06.2023/ (а. с. 42). Згідно із наказом (розпорядженням) №59 від 01 червня 2023 року [PERSON] прийнято на роботу у ТзОВ «Агро Інвест» вантажником (а. с. 53). Відповідно до довідки про доходи №29 від 04.10.2023 [PERSON] нараховано за період квітень 2023 вересень 2023 заробітної плати у загальній сумі 53\~527, 55 грн, сума доходу за виключення аліментів та утриманих податків та зборів становила 34\~993,19 грн (а. с. 54). Оскільки позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно не надає їй таку, а тому вона була змушена звернутись до суду з даним позовом. При ухваленні рішення суд керується наступним. Згідно з\~ст.\~75\~СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Відповідно до\~ст.\~77\~СК України\~утримання одному\~з подружжя\~надається другим\~із подружжя\~у натуральній\~або грошовій\~формі за\~їхньою згодою. За\~рішенням суду\~аліменти присуджуються\~одному з\~подружжя,\~як правило,\~у грошовій\~формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ст. 79 СК України). Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Частина 4 статті 84\~СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. З матеріалів справи установлено, що у сторін у шлюбі народилася дитина [INFO] . Позивачка проживає разом із дитиною і на даний час перебуває у відпустці по догляду за нею, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, яка за період з березня 2023 по червень 2023 склала лише 12\~900 гривень, у зв`язку із чим позивачка потребує матеріальної допомоги. Відповідач має дохід, отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою про його доходи, яка міститься в матеріалах справи. Оскільки позивач проживає з дитиною, яка не досягла 3-х річного віку, здійснює за нею догляд, у зв`язку з чим не має можливості працевлаштуватись, а відповідач працевлаштований, отримує заробітну плату, суд вважає, що позивачка має право на утримання від чоловіка у вигляді аліментів у грошовій формі, що відповідає приписам Сімейного кодексу України. Заперечуючи проти позову відповідач зазначав, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір, яка не працює, перебуває на пенсії та потребує матеріальної допомоги, оскільки несе витрати на ліки. Суд вважає такі доводи відповідача необґрунтованими та безпідставними, оскільки з пенсійного посвідчення [PERSON] вбачається, що вона являється пенсіонером за віком, а відтак отримує пенсію. Факт того, що відповідач проживає та зареєстрований разом із матір`ю не підтверджує те, що остання перебуває на утриманні сина. Таким чином, відповідач не надав суду доказів, що є його обов`язком в силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дружини та спростовують встановлені судом фактичні обставини. Разом з цим, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач являється працездатною особою, працює, отримує заробітну плату, сплачує аліменти на утримання дитини (1/4 частини його заробітку (доходу)), а тому суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення їхньою спільною дочкою [PERSON] трьох років. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, місячний дохід якого за виключенням аліментів та утриманих податків та зборів становить в середньому 5800,00 гривень (34993,00 грн/6 міс), суд присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 2500 гривень щомісячно. Розмір аліментів, заявлених позивачкою суд вважає необґрунтовано завищеним та непосильним для відповідача. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги\~\~ [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 430 ЦПК України дане рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір у розмірі 1073,60 грн, оскільки звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору, від сплати якого позивачка звільнена в силу закону, суд, з огляду на часткове задоволення позовних вимог вважає, що до стягнення підлягає судовий збір у розмірі 517 грн, виходячи з наступного розрахунку: 2 500 грн (сума задоволених позовних вимог) : 5 200 грн (сума заявлених позовних вимог) х 1073,60 грн (ставка судового збору).

Outcome: partial