Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

23.08.2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні, в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з 16 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року у розмірі 42000,00 грн.. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що на підставі наказу №390 від 29.10.2021 року позивача було прийнято на посаду «кур`єра» до ФОП [PERSON] . Працюючи на посаді кур`єра, позивач отримував заробітну плату, розмір якої за листопад 2021 року склала 31055,90 грн., а за грудень 2021 рік - 34214,91 грн.. Позивач вказує, що з початком повномасштабного наступу рф на Україну, відповідач покинула місто Київ та не виплатила йому заробітну плату за січень та лютий місяці 2022 року. Вказує, що з 16 січня по 31 січня 2022 року заборгованість становить 15000,00 грн.. а з 01 лютого по 24 лютого 2022 року заборгованість становить у розмірі 27000,00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за 29 відпрацьованих календарних днів становить 42000,00 грн., що є предметом позовних вимог. На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 28 серпня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Як вбачається з матеріалів справи, копію позовної заяви разом з доданими до неї документами адресовані відповідачу, повернулись на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання, станом на 02.11.2023 року процесуальним правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Статтею 43 Конституції України проголошено право кожної людини на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та закріплено гарантії реалізації права на працю, що включає право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Відповідно до частин першої - третьої ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Згідно положень частини другої ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевою (регіональними) угодами. Судом встановлено, що згідно відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб, [PERSON] з 01.11.2021 року працює на посаді «кур`єр» у ФОП [PERSON] (а. с. 5-6) Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. За змістом індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, [PERSON] за листопад 2021 року була отримана заробітна плата у розмірі 31055,90 грн., та за грудень 2021 року у розмірі 34214,91 грн., починаючи з січня 2022 року відомості про отримання заробітної плати - відсутні. (а. с. 7-8) Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази розрахунку відповідача з позивачем за фактично відпрацьований час починаючи з 16 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року, позивач вправі вимагати від роботодавця невиплачену заробітну плату, яка має розраховуватись наступним чином. За відсутності в матеріалах справи довідки про наявну заборгованість, суд виходить з розрахунків, які надано позивачем за два відпрацьовані місяці. Так, в листопаді 2021 року за 30 календарних днів [PERSON] була отримана заробітна плата у розмірі 31055,90 грн., а за 31 календарний день грудня 2021 року - 34214,91 грн.. таким чином, середньоденна заробітна плата позивача буде становити 1070,01 грн. (31055,90 грн. + 34214,91 грн. / 61). Заявлений позивачем період, за який він просить стягнути невиплачену заробітну плату з 16 січня 2022 року по 24 лютого 2022 року становить 40 днів, таким чином, заборгованість по заробітній платі буде становити 42800,59 грн. (1070,01 грн. * 40). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вивчивши зібрані у справі письмові докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачу за період, який заявлений у позовній заяві не було виплачено заробітну плату, що призвело до порушення його прав, у зв`язку з чим, права позивача підлягають судовому захиту шляхом стягнення з Фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь [PERSON] сума невиплаченої заробітної плати у розмірі 42000,00 грн., в межах заявлених позивачем позовних вимог, в той же час. відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну, яким спростувати доводи позивача. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з Фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 1073,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved