Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

У травні 2023 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» (позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути солідарно з відповідачів основний борг в сумі 45807,34 грн, 3 % річних в сумі 2189,60 грн, інфляційні в сумі 8390,62 грн, а всього 56387,56 грн, та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , оскільки зареєстровані та проживають у вказаній квартирі. Позивач зазначає, що вони належним чином виконують функції із утримання будинку, надання житлово-комунальних послуг, але відповідачі не виконують свої обов`язки по своєчасному внесенню квартплати та плати за комунальні послуги, внаслідок чого у них виникла заборгованість в загальному розмірі 56387,56 грн. У відзиві на позов відповідачі заперечують щодо його задоволення, зазначають, що розмір заборгованості необґрунтований та недоведений належними та допустимими доказами. Підстави для нарахування 3 % річних та інфляційних відсутні. Зазначають, що позивачем пропущено строк позовної давності в частині стягнення заборгованості за період до 27.04.2020 р. на суму основного боргу - 31631,98 грн. Звертають увагу, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надавались неякісно, не в повному обсязі, а позивач ігнорує претензії споживачів. Крім цього, вважають, що позивач неправомірно включив до тарифу послуги з вивезення побутових відходів, які ними не надаються. У відповіді на відзив представник позивача звертає увагу, що Законом України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено порядок оформлення претензій споживачів, які стороною відповідачів не дотримані. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надаються безперебійно, а тому відсутні підстави для звільнення відповідачів, як споживачів, від сплати відповідних послуг. Порядок щомісячного нарахування послуг узгоджується з тарифами, затвердженими КМДА. Вважає, що строк позовної давності не пропущено, в зв`язку з введенням карантину. В запереченні відповідачі звертають увагу на відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг, укладеного з позивачем. Розрахунок заборгованості вважає неналежним та недопустимим доказом. Вважає, що позивач пропустив строк позовної давності. Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив її задовольнити. Відповідач 1, представник відповідачів заперечили щодо задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення присутніх учасників, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з відповіддю Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації за адресою: [ADDRESS] з 31.01.2008 р. зареєстровані [PERSON] , [PERSON] Особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) був відкритий на ім`я [PERSON] . Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м.Києва" відповідно до рішень Київської міської ради від 22.09.2011 року № 24/6240 "Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади м.Києва" та від 09.10.2014 року №270/270 перейменоване з КП "Керуюча дирекція" Шевченківської районної у м.Києві ради від 19.02.2007 року № 187. Пункт 2.2. Статуту визначає предмет діяльності підприємства, серед якого є утримання житлового і нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Києва та закріплений за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового і нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності м.Києва, на договірних засадах у встановленому законом порядку. Відповідно ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцем послуг є Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Згідно ст. ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу Української РСР, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача , які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки , що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуг (постанова Верховного Суду від 18.03.2019 р. у справі №210/5796/16-ц) Факт надання н житлово-комунальних послуг підтверджується відповідними договорами, які міститься в матеріалах справи, укладеними позивачем з виконавцями послуг. Посилання сторони відповідача щодо неналежного надання послуг, суд не приймає до уваги, з огляду на наступне. Факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги повинен бути зафіксований належним чином (постанова Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 640/18143/16-ц). В ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначений порядок оформлення претензій споживачів, зокрема: 1. У разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. 2. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг. 3. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. 4. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком). 5. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі проведення перевірки якості наданих послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води або постачання природного газу споживач має право здійснити забір проб. Інформація про забір проб включається до акта-претензії. Порядок здійснення забору проб та проведення їх дослідження щодо послуг з централізованого водопостачання, постачання гарячої води та послуг з постачання природного газу затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі встановлення за результатами дослідження відібраних проб факту постачання послуг неналежної якості витрати споживача на оплату проведених досліджень проб підлягають компенсації за рахунок виконавця відповідної послуги. 6. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. 7. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем). Між тим, актів-претензій, оформлених у відповідності зі ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» матеріали справи не містять. Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за надані та спожиті послуги з утримання будинків і прибудинкових територій щодо квартири [ADDRESS] за період з березня 2017 р. по березень 2023 становить 45807,34 грн, 3 % річних в розмірі 2189,60 грн, інфляційне збільшення боргу - 8390,62 грн, а всього 56387,56 грн. При цьому, станом на березень 2017 р. у відповідачів вже обліковувалась заборгованість в розмірі 17973,16 грн. Відповідачами належними та допустимим доказами не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості за надані та спожиті послуги з утримання будинків і прибудинкових території. Вказаний розрахунок детально відображає нарахування, оплати, споживання, тому є належним та допустимим доказом та встановлює надання та споживання таких послуг. Свого розрахунку заборгованості сторона відповідача не надала. Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачі є споживачами послуг, які не виконували належним чином свої зобов`язання щодо оплати наданих їм послуг. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідачі у відзиві просили застосувати позовну давність до вимог позивача. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позов про стягнення з відповідачів заборгованості Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» подало 03.05.2023 р. (дата поштового відправлення) В межах позовної давності позивач має право на стягнення заборгованості за період з травня 2020 р. по березень 2023 р., що становить 13781,60 грн. В іншій частині позивачем пропущено строк позовної давності щодо основної заборгованості. Доводи позивача про те, що строк позовної давності пропущено з підстав дії карантину з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co V-2 (COVID-19), не заслуговують на увагу суду з огляду на те, що у даному випадку позивач має право на стягнення заборгованості, яка виникла за три роки, які передували зверненню до суду. Щодо нарахування 3 % річних та інфляційних, то судом враховано, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі (постанова КМУ від 5 березня 2022 р. № 206 Київ). Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Враховуючи наведене, судом за допомогою програми системи «Ліга-Закон» в розділі «корисні інструменти» було перераховано інфляційні втрати, 3 % річних по кожному місяцю окремо, починаючи з травня 2020 р. по 23.02.2022 р. (включно) та встановлено, що за вказаний період є обґрунтованим нарахування інфляційних в розмірі - 873 грн. 08 коп. та 3% річних у розмірі - 244 грн. 46 коп. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про необхідність стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі основної суми боргу - 13 781 грн. 60 коп.; інфляційні нарахування в розмірі - 873 грн. 08 коп. та 3% річних від суми боргу у розмірі - 244 грн. 46 коп., а всього - 14 899, 14 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» з кожного по 354 грн. 30 коп. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 26,4 %) Враховуючи викладене,

Outcome: partial