Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до [PERSON] (відповідачка), в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що згідно Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 29.06.1987 житловий будинок з приналежними до нього будівлями і спорудами по [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був чоловік позивачки [PERSON] . Станом на 30.06.1990 цей будинок числиться як колгоспний двір, де зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , - дружина. [PERSON] та [PERSON] станом на 15.04.1991 не втратили права на будинок після припинення колгоспного двору, а їхні частки у даному будинку були рівними, умовно по частині будинку. [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшла належна йому частина зазначеного житлового будинку та господарських будівель і споруд. Заповіт у виконкомі Вільховецької сільської ради не складався та не посвідчувався. На день смерті та до дня смерті оазом зі [PERSON] в [ADDRESS] проживала [PERSON] . Оскільки заповіту [PERSON] не залишив, то спадкування відбулося за законом. Окрім позивачки, на момент смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги спадкування за законом була їхня дочка [PERSON] , однак вона спадщину не прийняла та на неї не претендує. Натомість, позивачка постійно проживала із своїм чоловіком на час відкриття спадщини, не відмовлялася від спадкового майна, вступила в управління та володіння спадковим майном, продовжуючи проживати у житловому будинку та підтримувати його в належному стані. Таким чином, маючи свою частину будинку як член колгоспного двору та фактично успадкувавши частину після смерті свого чоловіка, позивачка стала фактичним власником цілого житлового будинку та господарських будівель і споруд в [ADDRESS] . Згодом позивачка звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №166 від 26.06.2005, а 15.07.2005 їй видано свідоцтво про право на спадщину відносно майнового паю у ССП «Світанок». З метою юридичного оформлення спадкових прав відносно будинку позивачка 10.10.2023 звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій з тієї причини, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами, який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом. Відповідачка правом на подання відзиву не скористалася. Позивачка та її представник у підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог та розуміння наслідків визнання позову. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивачки подано заяву про розгляд справи за відсутності його та позивачки, підтримання заявлених вимог у повному обсязі та відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення (а.с.26). Відповідачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог та розуміння наслідків визнання позову (а.с.24) Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 16.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у праві та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.21-22). Ухвалою підготовчого засідання від 03.11.2023 постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу (а.с.28). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивачки посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29.06.1987 цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами розташований у [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] (а.с.10). Згідно з Витягом з погосподарської книги с. Вільхівці від 11.07.2023 №649 у будинковолодінні по [ADDRESS] , яке є колгоспним двором, станом на 30.06.1990 числяться: голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] .. За господарством закріплена земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.7). Витягом з погосподарської книги с. Вільхівці від 11.07.2023 №650 встановлено, що будинковолодінні по [ADDRESS] , яке є колгоспним двором, станом на 15.04.1991 числяться: голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] .. За господарством закріплена земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.8). З довідки Стрийського МБТІ №1055 від 06.06.2023 та технічного паспорта від 26.05.2023 вбачається, що в [ADDRESS] розташований житловий будинок «А-1», загальною площею 113,1 кв.м., житловою площею 61,5 кв.м., разом з господарськими будівлями і спорудами (сараєм «Б», убиральнею «В», огорожею №1, воротами №2, хвірткою №3, колодязем №4) (а.с.9,11-14). [PERSON] помер [INFO] в с.Вільхівці Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 26.05.1998 (а.с.15). Згідно з довідкою Жидачівської міської ради №651 від 11.07.2023 [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] до дня смерті, що наступила 26.05.1998. Заповіту у виконкомі Вільховецької сільської ради не складався та не посвідчувалося. На день смерті та до дня смерті [PERSON] в [ADDRESS] проживала [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру №73505632 від 08.08.2023 після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу №166 у Жидачівській державній нотаріальній конторі (а.с.17). Довідкою Жидачівської державної нотаріальної контори Львівської області від 13.10.2023 №333/02-14 встановлено, що згідно спадкової справи 166/2005, спадкоємцем всього майна [PERSON] , померлого [INFO] , є його дружина [PERSON] , [INFO] .. Жидачівською ДНК Львівської області 15.07.2005 [PERSON] було видано одне свідоцтво про право на спадщину за законом на майновий пай у майні ССП «Світанок» (а.с.27). Постановою Жидачівської ДНК від 10.10.2023 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її чоловіка [PERSON] , оскільки житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , який є спадковим майном та власністю членів колгоспного двору, частки яких не визначені, а померлий не є його останнім членом (а.с.18). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права власності на майно у порядку спадкування за законом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачці у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР), Закон України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин), Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Так, з введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року. Приписами частини 1 статті 120 ЦК УРСР передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно з положеннями частини 1 статті 121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Нормою частини 2 статті 122 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно з положеннями частини 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. За змістом частини 3 статті 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Узагальнені обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Станом на 30.06.1990 у цьому будинку були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Станом на 15.04.1991 ці особи залишалися членами колгоспного двору. [PERSON] на час відкриття спадщини (день його смерті) належало право власності на частину житлового будинку по [ADDRESS] як члену колгоспному двору. За життя [PERSON] особистого розпорядження не зробив. Після його смерті [INFO] відкрилася спадщина, до складу якої входили належні йому права та обов`язки, які не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] як дружина спадкодавця та [PERSON] як дитина спадкодавця. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд зауважує, що з огляду на час смерті спадкодавця [PERSON] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК УРСР. [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, вчинивши дії, що свідчать про це, а саме: фактично вступила у володіння спадковим майном. Відповідач [PERSON] таких дій не вчинила і не претендує на спадщину, що вбачається з досліджених судом доказів та позиції самої відповідачки, висловленої у заяві. Наведені обставини дозволяють суду виснувати, що позивачка [PERSON] має обґрунтоване право на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] як спадкоємиця першої черги за законом, однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5 та пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved