Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє - адвокат Антал Іван Васильович звернулася в суд з позовом до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Усть-Чорнянської селищної ради, Тячівської району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру стягнення аліментів. В обґрунтування вимог посилається на те, що в період перебування в шлюбі, який рішенням Ямпільського районного суду від 18 квітня 2011 року було розірвано, з відповідачем по справі в них народилося двоє дітей, син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] [INFO] . Після розірвання шлюбу з відповідачем по справі також мають сина [PERSON] [INFO] . Стверджує, що оскільки відповідач зловживав спиртними напоями, наркотичними засобами, вона була змушена переїхати з дітьми до місця проживання своєї матері в Закарпатську область в село Лопухів, Тячівського району. Старший син [PERSON] трагічно загинув в ДТП в Закарпатській області та біологічний батько навіть на похорон, не приїхав. Позивачка зазначає, що у 2011 році вона подавала позов до суду про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дочки та старшого сина, який рішенням суду ухваленим 18 квітня 2011 року було задоволено, однак станом на 31 березня 2022 року заборгованість складала 71700,80 грн. З часу розлучення відповідач ніколи не цікавився життям дітей, не відвідував школу де вони навчаються та не сплачував аліменти на утримання дочки. Позивачка стверджує, що вона має іншу сім?ю і 25 лютого 2019 року уклала шлюб з [PERSON] . Її теперішній чоловік відноситься до дітей як до своїх та має намір їх усиновити. Також відповідач не бере участі у вихованні сина та дочки, не цікавиться їх розвитком, здоров?ям, ухиляється від піклування про фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, і як наслідок свідомо ухиляється від виконання своїх обов?язків по вихованню дітей. У зв`язку з вищенаведеним просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та збільшити розмір аліментів призначених згідно рішення Апеляційного суду Вінницької області від 01.06.2011 року, та щомісячно стягувати аліменти із відповідача на користь позивачки на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500 гривень на кожну дитину до їх повноліття. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 02 січня 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, та призначено підготовче засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 7 листопада 2023 позовну заяву [PERSON] , інтереси якої представляє - адвокат Антал Іван Васильович до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Усть-Чорнянської селищної ради, Тячівської району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру стягнення аліментів, в частині позовних вимог про збільшення розміру аліментів визначених рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 01.06.2011 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей, а саме щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 2500 гривень до її повноліття, залишити без розгляду. Позивачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку SMS, у судове засідання не з`явилася. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала та забезпечила в судове засідання участь свого представника. В судовому засіданні представник позивачки, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві без урахування позовних вимог, що залишені без розгляду. Відповідач, будучи відповідно до положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями за штрих кодовими ідентифікаторами за №№ 9050001695894, 9050001568833, 0600039438949, 0600043857883, 0600048605548, 0600053651469 повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подавав. Представник третьої особи, органу опіки та піклування Усть-Чорнянської селищної ради, Тячівського району Закарпатської області, в судове засідання не з`явився. 21.04.2023 від голови орагну опіки та піклування Усть-Чорнянської селищної ради в особі селищного голови Костяк П. надійшла заява про розгляд справи без участі третьої особи. Вислухавши пояснення представника позивачки, а також пояснення надані у присутності представника служби у справах дітей Тячівської районної державної адміністрації, неповнолітньою дитиною, [PERSON] , дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст. ст. 13, 76, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з рішення Ямпільського районного суду Вінницької області ухваленого 18.04.2011 у цивільній справі №2/285/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] , між сторнами було укладено шлюб, який зареєстровано відділенням реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області 7.10.2003 за актовим записом №23, який вказаним рішенням суду, було розірвано (а.с.7). Судом встановлено, що сторони мають двох спільних дітей, дочку [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.08.2007, виданого Гальжбіївською сільською радою Ямпільського району, Вінницької області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.08.2015, виданого Гальжбіївською сільською радою Ямпільського району, Вінницької області (а.с.8-9). Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 18 квітня 2011 року ухваленим у цивільній справі № 2-285/11, яке набрало законної сили 27 квітня 2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.7). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов затвердженого старостою Усть-Чорнянської селищної ради 8.09.2022 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , мешкають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які проживають в задовільних умовах. Діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою в задовільних умовах. Діти добре навчаються та відчувають постійну підтримку. Батько дітей не виплачує аліментів та не виконує своїх батьківських обов`язків (а.с.16). Згідно довідки виданої виконкомом Усть - Чорнянської селищної ради №975 від 15.09.2022, [PERSON] , мешканка [ADDRESS] має наступний склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 1.06.2011 р., ухваленим у цивільній справі за апеляційною скаргою [PERSON] та рішення Ямпільського районного суду від 21.04.2011 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей, присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] аліментів в розмірі 120 гривень на кожну дитину. (а.с. 10) З довідки виданої Ямпільським відділом державної виконавчої служби у Могилів - Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), та розрахунків заборгованості в період з 01.01.2018 року по 31.03.2022 року наявна заборгованість зі сплати аліментів в сумі 71700,8 гривень. (а.с. 11-15). Згідно (ст. 171 ч.ч.2, 3 СК України) дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав, хоча й не зобов`язаний врахувати думку дитини, якщо цього вимагають її інтереси. В забезпечення присутній під час розгляду справи малолітній [PERSON] , прав, суд відповідно до положень ст. 45 ЦПК України, в присутності начальника служби у справах дітей Тячівської районної військової адміністрації Закарпатської області Сасин В.І., заслухав [PERSON] . [PERSON] , [INFO] в судовому засіданні зазначила, що біологічного батька вона не знає, оскільки він ніколи не телефонував. Своїм рідним батьком вважає вітчима. Вказані та встановлені під час розгляду справи обставини, дають суду підстави дійти висновку про неналежність та небажання виконання відповідачем, свого батьківського обов`язку з утримання та виховання дітей. Відповідно висновку виданого селищним головою Усть - Чорнянської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області від 20.04.2023 року №59 вбачається, що комісії з питань захисту прав дитини не вдалося зв`язатися з відповідачем. Відповідно до клопотання Служби у справах дітей визначено місце проживання дітей- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Комісією Служби у справах дітей було відвідано сім`ю [PERSON] і складено акт умов проживання дітей. За результатами обстеження діти живуть з мамою та її другим чоловіком. Позивачка в 2019 році вийшла заміж за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Мама піклується про своїх дітей, про що можна сказати і про [PERSON] , другого чоловіка [PERSON] . Діти живуть у великому гарному будинку, де створені всі умови для фізичного та духовного розвитку дітей. В сім`ї панує завжди взаєморозуміння та повага. Виходячи із вище вказаного Служба у справах дітей Усть-Чорнянської селищної ради, рекомендує біологічного батька - [PERSON] , [INFO] позбавити батьківських прав відносно його дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . (а.с.41-42). Вказані та встановлені під час розгляду справи обставини, дають суду підстави дійти висновку про неналежність та небажання виконання відповідачем, свого батьківського обов`язку з утримання та виховання дітей. Повною мірою вищезгаданий висновок відповідає висновкам суду, є всебічним, об`єктивним щодо суттєвих обставин, які пов`язуються з позбавленням відповідача батьківських прав. Наведені у висновку факти та обставини підтверджуючі доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, самі по собі мають місце, та оцінюються судом в контексті дійсних взаємовідносин батька та дітей, яких по суті не існує, на що вказує бездіяльність поведінки батька, що має істотне значення для правильного, законного і обґрунтованого висновку з чутливого сімейного питання. Таким чином, позивачкою доведено, відсутність можливості зберегти зв`язок між батьком і дітьми та доведено наявність винної поведінки відповідача щодо ухилення його від участі у виконанні покладеного на нього Законом батьківського обов`язку, щодо утримання та виховання своїх дітей. Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. В абзаці 2 п. 16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінки. У своєму рішення (справа "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо, без будь-яких поважних на те причин, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток та взагалі не признає їх як своїх дітей, а отже позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам дітей, є виправданою мірою, спрямованою на захист прав дитини, що має пріоритетне значення при вирішенні справи, а відтак позовні вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Разом з тим так як діти, перебувають на утриманні і вихованні у позивачки, їй належить право вимоги за пред`явленим до відповідача позовом, про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дітьми. Належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дітей зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей на користь позивачки, з якою вони проживають. Вирішуючи спір та визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому у ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» для дітей віком з 6 до 18 років, з 1 січня 2023 становить 2833 гривень. При визначенні розміру аліментів на утримання спільних дітей, суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за дітьми, вік неповнолітніх дітей, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність відомостей про наявність у нього постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, відсутність у нього на утриманні інших утриманців, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягування аліментів слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом, а саме з28.12.2022 і до досягнення ним повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину мінімальним та найнеобхіднішим. Доказів того, що відповідач спроможний сплачувати більший розмір аліментів при вирішенні розглядуваного спору, позивачкою суду не надано. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень. Окрім цього, позивачкою були понесені судові витрати за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 992,40 гривень, які у відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, також підлягають стягненню з відповідача на її користь. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial