Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: житловий будинок [ADDRESS] , недоотриману пенсію та земельні ділянки, кадастровий номер 6325483402:00:001:0071 та кадастровий номер 6325456700:02:000:0285. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є спадкоємцем майна, що належало її чоловікові, [PERSON] , померлому [INFO] , та якому належать майнові права на житловий будинок [ADDRESS] , недоотриману пенсію та земельні ділянки, кадастровий номер 6325483402:00:001:0071 та кадастровий номер 6325456700:02:000:0285. Іншим спадкоємцем є відповідач у справі, яка спадщину не прийняла. Під час звернення до нотаріуса для оформлення спадщини їй було роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та відсутності державної реєстрації права власності, вона не може оформити спадщину на своє ім`я, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду. Ухвалою судді від 02.10.2023 справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито. Від позивача надійшла заява, згідно якої вона просила позовні вимоги задовольнити та слухати справу в її відсутності. Від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи в її відсутності. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, що відповідає положенням ч.3 ст. 200 ЦПК України, відповідно до яких за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 лютого 2023 року. Після його смерті відкрилася спадщина на недоотриману пенсію, житловий будинок [ADDRESS] , земельні ділянки: площею 0,15 га, кадастровий номер 6325483402:00:001:0071, та площею 3,0506 га, кадастровий номер 6325456700:02:000:0285, що належать померлому на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку серії ВВК № 776447, посвідченого 08.09.2004 державним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори Слюніним О.М., реєстровий № 2-2395, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.12.2013 серії [NUMBER] . Частинами 1, 2 статті 1220 ЦК України установлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою частина третя статті 46 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1216, ч. 1 ст. 1217 ЦК України с падкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем першої черги померлого [PERSON] є його дружина, позивач по справі [PERSON] , та донька, відповідач по справі [PERSON] . Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 05.05.1973 серії [NUMBER] . Згідно повідомлення Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області за № 1791/01-16 від 28.09.2023, після смерті [PERSON] , в термін шість місяців, із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору спадкоємці не зверталися, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Також зазначено, що нотаріальна контора не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину після смерті зазначеної особи, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач [PERSON] прийняла спадщину фактично, тим що з 2005 року фактично проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Чкаловської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 25.05.2023. Інших спадкоємців, що претендують на спадщину після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому законодавством. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем спадкового майна після смерті спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину фактично та протягом строку, передбаченого ч.1 ст. 1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї, однак, оформити спадщину на своє ім`я не змогла, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved