Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Другий відділ ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), про скасування арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.12.2008 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ «Банк « Фінанси та кредит» пеню за кредитним договором в сумі 5817,25 грн., понесені судові витрати у виді сплати судового збору в сумі 58,17 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 5905,42 грн. На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, на підставі якого Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження за № 25793377. В подальшому 05.04.2011 року державним виконавцем накладено арешт на все його нерухоме майно і оголошено заборону на його відчуження. 20.04.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення, і заходи державного виконавця щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2022 року змінено стягувача ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника [PERSON] , таким чином остання є новим стягувачем за вищевказаним рішенням суду. Вказував, що станом на 24.03.2023 будь-яких претензій морального чи матеріального характеру з приводу стягнення коштів за рішенням суду [PERSON] до нього немає, що підтверджується її власноручно написаною розпискою від 24.04.2023 року. Крім того, у розписці [PERSON] просить зняти всі накладенні Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції арешти на [PERSON] та виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про [PERSON] . Відділом ДВС йому було відмовлено у зняття арешту. Придніпровський відділ ДВС м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) 06.04.2023 відмовив у задоволенні клопотання [PERSON] про зняття арешту з майна та повідомив, що в даному випадку арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Просив, враховуючи те, що заборгованість [PERSON] перед кредитором [PERSON] за виконавчим листом №2-5692 відсутня, скасувати арешт з усього його нерухомого майна, який накладено у виконавчому провадженні за № 25793377, реєстраційний номер обтяження 11180972. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.10.2023 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження від 06.10.2023 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, повідомлялась про розгляд справи належним чином. Представник третьої особи -Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) правом на подання письмових пояснень не скористався. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.12.2008 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» пеню за кредитним договором в сумі 5817,25 грн., понесені судові витрати у виді сплати судового збору в сумі 58,17 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 5905,42 грн. На виконання рішення суду Соснівським районним судом м. Черкаси 20.02.2009 було видано виконавчий лист 2-5692. Постановою старшого державного виконавця\~Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ від 05.04.2011 року за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження № 25793377. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкт нерухомого майна щодо суб`єкта № 325519157 від 13.03.2023, зокрема, постановою Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ від 05.04.2011 у виконавчому провадженні № 25793377 накладено арешт на все майно боржника [PERSON] . Постановою державного виконавця\~Придніпровського відділу ДВС ЧМУЮ Ляховим Д.О. від 20.04.2012 повернено виконавчий документ № 2-5692 стягувачеві ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення, і заходи державного виконавця щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.12.2022 року змінено стягувача ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника [PERSON] у цивільній справі № 2-5692/08 про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Таким чином, [PERSON] є новим стягувачем за вищевказаним рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертався до\~Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) з клопотання про зняття арешту з майна. Однак, листом вказаного відділу ДВС від 06.04.2023 № 22869 відмовлено у знятті арешту, оскільки виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання в архіві відділу, фактична відсутність вказаного АСВП унеможливлює відновленню виконавчого провадження та проведенню по ньому будь-яких виконавчих дій, тому у посадових осіб Придніпровського відділу ДВС м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) відсутні підстави для задоволення заяви. В матеріалах скарги наявна розписка стягувача за вищевказаним виконавчим листом [PERSON] від 24.03.2023 року, в якій остання зазначає, що не має претензій морального та матеріального характеру до [PERSON] з приводу стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в сумі 5905,42 грн. у цивільній справі за № 2-5692/08, та просить зняти всі арешти накладені Придніпровським відділом ДВС ЧМУЮ. Також просить виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про [PERSON] . Крім того, з матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження\~№ 25793377,\~стосовно стягнення з [PERSON] боргу на даний час знищено. Спори про право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей\~15,\~16 Цивільного процесуального кодексу України\~розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна може бути знятий за рішенням суду. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені в\~ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 Закону - виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення. Відповідно до ст. 40 Закону - у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Фактичні обставини справи свідчать, що на даний час відпадала обґрунтована потреба для відповідного арешту майна [PERSON] . На думку суду, подальший арешт майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілей, на досягнення яких спрямований арешт майна. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки фактичні обставини справи свідчать про те, що\~відпадала обґрунтована потреба для відповідного арешту майна.

Outcome: approved