Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після смерті батька, вони - його доньки є спадкоємцями першої черги згідно зі ст. 529 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини. Спадкове майно складається з права на земельну частку (пай), що перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Україна» с. Соколівка Васильківського району Київської області, розміром 2,22 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0165060, виданого 06 травня 1997 року Васильківською районною державною адміністрацією Київської області. Зазначали, що батько не проживав разом з їхньою матір`ю. На день смерті батько проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою проживали та були зареєстровані його мати - [PERSON] , яка померла у 2004 році та сестра [PERSON] . Вони, його доньки були неповнолітніми ( [PERSON] - 12 років, [PERSON] - 14 років) і на момент смерті батька були зареєстровані у [ADDRESS] . Згодом, звернувшись до Гребінківської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, вони отримали від нотаріуса відмову у вчиненні нотаріальної дії № 545-02/31 та № 546-02/31 від 01 серпня 2017 року в зв`язку з тим, що спадкова справа вже була заведена за заявою [PERSON] - сестри спадкодавця, останній 29 лютого 2003 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі № 1306. Згідно з заяви [PERSON] та довідки Соколівської сільської ради Васильківського району Київської області єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є [PERSON] . Посилаючись на те, що батько не проживав разом з їхньою матір`ю, крім того на відсутність можливості фактично прийняти спадщину після свого батька в установлені законом строки в силу свого віку та правової необізнаності, також на навмисне приховування відповідачем факту існування інших спадкоємців, зокрема, дітей померлого, позивачі просили позовні вимоги задовольнити. Представник позивачів в судове засіданні не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засіданні не з`явилася, направила до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , який є її рідним братом. Спадщину після його смерті вона прийняла шляхом подачі у встановлений законом строк до нотаріуса відповідної заяви. Її і померлого мати, як спадкоємець першої черги, відмовилася від прийняття спадщини на її користь подавши нотаріусу відповідну заяву. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] не було. 23 лютого 2003 року вона отримала у Гребінківській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на нележне померлому право на земельну частку (пай). Крім того, зазначала, що на момент смерті [PERSON] позивачі були неповнолітніми, мати як законний представник позивачів не вчинила передбачених законом дій для прийняття спадщини від імені її неповнолітніх дітей, тому позовні вимоги є безпідставними і такими, що не грунтуються на вимогах закону. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи заперечення відповідача, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського районного управління юстиції Київської області від 26 грудня 2000 року, актовий запис № 3 від 11 червня 1998 року складено Виконкомом Соколівської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Як вбачаєтьсязі спадкової справи із заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] звернулася [PERSON] 26 лютого 2000 року нотаріусом Гребінківської держаної нотаріальної контори, на підставі заяви [PERSON] заведено спадкову справу № 70/2000 року. До складу спадкового майна ввійшла земельна частка (пай) в розмірі 2,22 га, що належала [PERSON] - члену колективного сільськогосподарського підприємства (сільскогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства) агрофірми «Україна», с. Соколівка Васильківського району Київської області згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай),серія КВ № 0165060, виданого на підставі рішення Васильківської районної державної адміністрації від 24 грудня 1996 р. №612 (а.с. 60, 64). За життя [PERSON] був постійно прописаний і проживав в с. Соколівка з 1963 року і по день смерті [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] та сестрою [PERSON] , що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Соколівської сільської ради (а.с. 65). [PERSON] , мати померлого відмовилася від спадкового майна - земельної частки (паю) на користь своєї доньки [PERSON] (а.с. 61). 29 лютого 2003 року нотаріусом Гребінківської державної нотаріальної контори Нікіфоровій І. В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі №1306, на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності агрофірми «Україна», що знаходиться в с. Соколівка Васильківського району Київської області, розміром 2,22 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0165060, виданого 06.05.1997 року Васильківською державною адміністрацією Київської області. Вартість земельної частки (паю) становить 11286,00 грн. (а.с. 66). Відповідно до свідоцтва про одруження 14 жовтня 2000 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] після реєстрації шлюбу у виконавчому комітеті Соколівської сільської ради, актовий запис № 3 від 14 жовтня 2000 року, змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 68). Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , їхньою матір`ю є [PERSON] (а.с.6, 7). [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який розірвано 25 квітня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого завідуючим відділу запису актів громадського стану Васильківського міськвиконкому Київської області 25 квітня 1995 року, запис № 63 (а.с. 108). 14 серпня 2004 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після його реєстрації змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 14 серпня 2004 року, актовий запис № 217 (а.с.6) [PERSON] після реєстрації шлюбу з [PERSON] 27 березня 2013 року змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27 березня 2013 року, актовий запис № 78 (а.с. 7). 01 серпня 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса Гребінківської державної нотаріальної контори про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом, на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства агрофірми «Україна» с. Соколівка Васильківського району Київської області, розміром 2,22 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала їхньому батьку - [PERSON] , померлого [INFO] , про що отримали постанови нотаріуса від 01.08.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки свідоцтво про право на спадщину вже видано [PERSON] на підставі її заяви (а.с. 12-13). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Окрім того, Верховним судом України також наголошується, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed