Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

09.10.2023 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи вимоги тим, що з 18.05.2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 21.08.2023 року рішенням Рожищенського районного суду Волинської області було розірвано. Від спільного подружнього життя у сторін народилась дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . З листопада 2022 року сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Утримувати доньку, забезпечувати її матеріальні потреби, які постійно зростають, лише із своєї заробітної плати їй самій важко. З грудня 2022 року відповідач нехтує своїми обов`язками батька щодо виховання дитини і участі в утриманні дочки не приймає, хоча є фізично та психічно здоровим, має постійний дохід, інших осіб на утриманні немає. Враховуючи вищевикладене, просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки від його заробітку ( доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Просить допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.2023 року, справу передано на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій ( ас 12). Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 09.10.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд справи призначено на 31.10.2023 року ( ас 13-14). Сторони вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи ( ас 17, 18). Відзив на позовну заяву відповідач у встановлений ухвалою суду строк не подав. До суду не надходили клопотання від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, а тому, відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог частини 2 статті 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 31.10.2023 року - дата складення повного судового рішення. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд установив таке. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2018 року по 21 серпня 2023 року і від спільного подружнього життя у них народилася дочка: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем, перебувають на її вихованні та утриманні, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дані обставини підтверджуються: копією паспорта [PERSON] № [NUMBER] ( ас 3); карткою платника податків, виданої Рожищенською ДПІ ГУ ДФС у Волинській області Я.О. Воробей (ас 4); копією свідоцтва про народження від 08.11.2018 року ( ас 5); копією довідок Щуринської сільської ради № 481, № 482 від 21.09.2020 року ( ас 6, 7); копією довідки про склад сім`ї та проживання № 409 від 28.09.2023 року ( ас 8). Судом установлено, що позивач на даний час працює в ТОВ « КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ Україна ЛУ» на посаді комплектувальника проводів та її дохід за період з серпня 2022 року по липень 2023 року склав 211\~723, 89 грн, що підтверджується довідкою № 1250 ТОВ « КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ Україна ЛУ» від 04.08.2023 року ( ас 9). Судом установлено, що відповідач на даний час працює в ТОВ « КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ Україна ЛУ» на посаді комплектувальника проводів та його дохід за період з серпня 2022 року по липень 2023 року склав 247\~763, 96 грн, що підтверджується довідкою № 1247 ТОВ « КРОМБЕРГ ЕНД ШУБЕРТ Україна ЛУ» від 04.08.2023 року ( ас 10). Судом зі змісту позовної заяви установлено, що сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні дитини, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу. Відповідач дані обставини, що зазначені в позовній заяві, не заперечив та не спростував. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51\~Конституції\~України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою ( частина 3 статті 51 Конституції України). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184\~СК\~України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку ( доходу) їх матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходів ( заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.10.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,\~вирішуючи\~питання\~щодо розміру\~аліментів,\~суд\~повинен\~ураховувати:\~стан\~здоров`я,\~матеріальне\~становище\~дитини і\~платника\~аліментів;\~наявність\~в\~останнього інших\~неповнолітніх\~дітей,\~непрацездатних\~чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~повнолітніх\~дочки,\~сина;\~інші\~обставини,\~що\~мають\~істотне значення. Визначаючи розмір частки стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. З досліджених письмових доказів суд встановив матеріальне становище відповідача, яке дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дитини в порядку та розміру, як просить позивач. Частиною 2 статті\~182\~СК\~України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України « Про державний бюджет на 2023 рік»\~встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Положеннями статті 1\~Закону\~України\~«\~Про\~прожитковий\~мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. За змістом статті\~141\~СК\~України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до частини 1 статті\~182\~СК\~України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, проаналізувавши письмові докази в їх сукупності, суд, виходячи із засад розумності, справедливості, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, не інвалід, не хворіє, на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків немає, а також, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків, суд доходить висновку, що вимоги позивача є підставними, обгрунтованими і таким, що підлягають до задоволення, а тому позов підлягає до задоволення. На думку суду розмір аліментів, який буде стягуватися за рішенням суду, буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини сторін, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом не є надмірним та обтяжливим для відповідача, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини та відповідає принципу рівноправності обов`язків обох батьків по утриманню неповнолітньої дитини. На підставі частини 1 статті 430 ЦПК України\~рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3\~частини 1\~статті 5\~Закону України\~« Про\~судовий збір»,тому судовий збір в сумі 1 073, 60 грн необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved