Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БУКООП», в інтересах якого діє представник адвокат Варода П.Б., звернулось в суд з позовом, у якому просить: - визнати незаконним та скасувати рішення Бучацької міської ради від 13 листопада 2020 року №2765 «Про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва в [ADDRESS] »; - скасувати рішення державного реєстратора Бучацької міської ради Лесика В.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 листопада 2020 року за індексним номером 55341568, про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0,070 га, кадастровий номер 612110100:02:002:0001, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з одночасним припиненням права власності на даний об`єкт нерухомого майна та закриттям розділу Державного реєстру речових прав за №2231408461212 відносно даного об`єкту нерухомого майна; - стягнути з [PERSON] , Бучацької міської ради, державного реєстратора Бучацької міської ради Лесика В.Б. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП» понесені ним судові витрати по справі. В обґрунтування позову посилається на те, що позивач ТОВ «БУКООП» є власником нежитлової будівлі універмагу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці з кадастровим номером 6121210100:02:002:1312, загальною площею 2516 кв.м, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №308087756 від 23.08.2022. Рішенням Бучацької міської ради від 13 листопада 2020 року №2765 вирішено затвердити [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва в [ADDRESS] . Окрім того, вирішено передати у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,070 га, з кадастровим номером 612110100:02:002:0001 для індивідуального садівництва за рахунок земель не переданих у власність або постійне користування (пасовища) в межах населеного пункту [ADDRESS] . Також, рішенням державного реєстратора Бучацької міської ради Лесика В.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.11.2020 за індексним номером 55341568, зареєстровано право власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку площею 0,070 га, кадастровий номер 612110100:02:002:0001, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №273168775 від 03.09.2021. Відповідно до експертного висновку за результатами проведення експертного дослідження №54/08 від 29.08.2022, складеного експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] , під час обстеження будівлі та вивчення наявних проектних та архівних матеріалів встановлено, що в складі робочого проекту прив`язки універмагу торгівельною площею 1650 кв.м в м. Бучач №У-86-5907, арх. №11234, розробленого Тернопільським відділом комплексного проектування проектного інституту «Укооппроект» в 1986 році для забезпечення належного функціонування об`єкту універмагу запроектовано окремо стоячу будівлю паливної 9,0*15,0 м, 2 пожрезервуари об`ємом 100 куб.м кожен, трансформаторна підстанція, зблокована з паливною та ін. Окрім того, встановлено наступне: земельна ділянка загальною площею 0,4668 га, кадастровий номер 6121210100:02:002:0624, була в користуванні Бучацького районного споживчого товариства на підставі договору оренди та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 2842724 від 24.04.2013 до вересня 2015 року. У вересні 2015 року земельна ділянка загальною площею 0,4668 га була поділена на 2 земельні ділянки: загальною площею 0,3203 га, кадастровий номер 6121210100:02:002:1312 га та загальною площею 0,1465 га, кадастровий номер 6121210100:02:002:1311, при чому не враховано наявності підземних інженерних мереж водопроводу для функціонування пожрезервуарів для будівлі універмагу. Для доступу та обслуговування будівлі універмагу та прибудованих приміщень, розташованих на земельній ділянці загальною площею 0,3203 га, потрібно проходити по земельній ділянці загальною площею 0,1465 га. 26 жовтня 2017 року було укладено договір суборенди земельної ділянки загальною площею 0,1465 га, між Бучацьким райСТ та ФОП [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 травня 2019 року земельна ділянка загальною площею 0,1465 га, з кадастровим номером 6121210100:02:002:1311, яка розташована за адресою по [ADDRESS] , перейшла у власність ФОП [PERSON] . Рішенням Бучацької міської ради №2765 від 13 листопада 2020 року земельну ділянку загальною площею 0,07 га з кадастровим номером 6121210100:02:002:0001, передано у власність [PERSON] для ведення садівництва. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності інд. №2440642272 від 11.02.2021 право власності на частину будівлі універмагу загальною площею 2542,9 кв.м, зареєстровано за ТОВ «БУКООП». За даними довідки ТзОВ «БУКООП» від 23.11.2021 на балансі товариства знаходяться два пожежні резервуари, які є складовими частинами нежитлової будівлі універмагу, орієнтовна площа забудови під якими 72 кв.м Згідно з результатами експертного дослідження наявних документальних матеріалів, стану забудови, аналізу містобудівної ситуації та відповідності забудови чинним будівельним, санітарним та іншим нормативним актам в галузі будівництва, вважає, що при проведенні поділу земельної ділянки площею 0,4668 га, з кадастровий номером 6121210100:02:002:0624, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала на час поділу Бучацькому районному споживчому товариству (код 01767376) вимоги Державних будівельних норм та вимоги чинного земельного законодавства не дотримані, оскільки при поділі на дві земельні ділянки не враховано наявність вхідних сходів, що забезпечують підхід і є невід`ємною частиною будівлі, прибудов торгових приміщень до першого поверху будівлі універмагу, наявності підземних інженерних мереж водопроводу для функціонування будівлі універмагу, двох пожрезервуарів об`ємом 100 куб.м кожен та евакуаційного виходу з будівлі. В результаті, для доступу та обслуговування будівлі універмагу, прибудованих приміщень та інженерних мереж, необхідно використовувати земельну ділянку загальною площею 0,1465 га. Відтак, передача земельної ділянки площею 0,1465 га іншому власнику (орендарю) ускладнює належне функціонування системи пожежегасіння будівлі універмагу та використання її за призначенням. Вважає, що визначена в процесі поділу конфігурація земельної ділянки площею 0,3203 га, кадастровий номер 6121210100:02:002:1312, а також передача земельної ділянки загальною площею 0,07 га, кадастровий номер 6121210100:02:002:0001, у власність [PERSON] для ведення садівництва, порушує умови належної експлуатації будівлі універмагу в частині дотримання протипожежних норм, оскільки протипожежна насосна розташована в підвалі універмагу, а два пожежні резервуари об`ємом 100 куб.м кожен, знаходяться на території земельної ділянки, переданої у власність [PERSON] , що унеможливлює належне функціонування системи пожежегасіння будівлі універмагу та використання її за призначенням. Окрім того, у відповідності з п. 13.3 ДБН В.2.5-74:2013 до пожежних резервуарів слід забезпечувати вільний під`їзд і проїзд пожежних машин з полегшеним удосконаленим покриттям. У місцях розташування пожежних резервуарів слід передбачити під`їзди з майданчиками розмірами не менше 12м х 12м, орієнтовна площа, необхідна для обслуговування пожводойм складає 300 кв.м. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №308087756 від 23.08.2022 та технічного паспорта на громадський будинок від 21.06.2022 щодо нежитлової будівлі універмагу, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] , його складовою частиною є два пожежні резервуари ємкістю 100 куб.м. Зважаючи на викладене, вважає, що спірна земельна ділянка, яка була передана відповідачем Бучацькою міською радою безоплатно у приватну власність відповідачу [PERSON] , не була вільною, так як на ній знаходилися два пожежні резервуари, належні позивачу ТОВ «БУКООП», які є складовою частиною нежитлової будівлі універмагу і котрі є необхідними для її належного функціонування та обслуговування, а відтак, порушене право позивача має бути захищено судом у спосіб визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення Бучацької міської ради, і скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора Лесика В.Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Також, на виконання вимог п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України повідомляє, що позивач поніс судові витрати по справі на професійну правничу допомогу в розмірі 15\~000,00 грн відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги від 17.12.2021 та платіжного доручення №543 від 29.08.2022. Окрім того, позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4962 грн. 09 вересня 2022 року ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. 11 жовтня 2022 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Скиби В.М. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «БУКООП», посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Відзив на позовну заяву вмотивований тим, що рішенням Бучацької міської ради від 13.11.2020 №2765 вирішено затвердити [PERSON] проект відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва в [ADDRESS] , та передати у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,70 га, з кадастровим номером 6121210100:02:002:0001 для індивідуального садівництва за рахунок земель не переданих у власність або постійне користування (пасовища) в межах населеного пункту [ADDRESS] . У зв`язку з чим державним реєстратором Бучацької міської ради Лесиком В.Б. проведено реєстрацію права власності даної земельної ділянки за [PERSON] (рішення від 25.11.2020, індексний номер 55341568). В даному випадку суб`єктами цих правовідносин виступають Бучацька міська рада та [PERSON] , такі склалися в листопаді 2020 року. Натомість, позивач ТОВ «БУКООП» утворене у вересні 2020 року, тобто не було суб`єктом таких правовідносин та не є правонаступником Бучацького районного споживчого товариства. Позивачем також не обґрунтовано в чому полягає незаконність, протиправність такого вищевказаного рішення. Також не доведено яким чином рішення органу місцевого самоврядування від 2020 року порушило будь-яке право юридичної особи, яка створена та зареєстрована у вересні 2020 року. Окрім того, позивач вказує, що у його власності перебувають пожежні резервуари розміром 100 кв.м, однак належного та допустимого доказу про це не надано. Просить взяти до уваги те, що позивачем самостійно вказується, що йому було передано майно до статутного капіталу товариства земельну ділянку, площею 0,3203 га та 971/1000 нежитлової будівлі «Універмагу», тобто не всієї цілої нежитлової будівлі, а лише її певної частини. При цьому, за пожежні резервуари не згадувалося взагалі. Однак, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.10.2021 №280929005, наявні дані про право власності на майно, що зареєстровано за Бучацьким РайСТ на 978/1000 частин нежитлового приміщення (універмагу) без будь-яких резервуарів та відокремлених об`єктів. Тобто, первинний власник, який в подальшому передав свою частку у майні, не володів пожежними резервуарами та не мав їх ні в оперативному управлінні, ні в користуванні, ні в розпорядженні. Відтак, є незаконним та безпідставним передання резервуарів, які не перебували у власності Бучацького РайСТ, а в подальшому, державної реєстрації прав на такі. Аналогічні дані містяться у Витягу з державного реєстру. Таким чином, станом на 08.02.2021 жодних прав ні в Бучацького РайСТ ні в ТОВ «БУКООП» на пожежні резервуари не було. Вважає, що рішення Бучацької міської ради №2765 від 13.11.2020 прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства, і таке не породжує для позивача жодних прав та обов`язків, не зачіпає та не порушує його прав, оскільки на момент прийняття такого, власником нежитлового приміщення, яке зазначає позивач, було Бучацьке районне споживче товариство та на його балансі не було пожежних резервуарів, які зазначені у позові. Також вважає, що технічний паспорт, копія якого долучена до позовної заяви, є неналежним та недопустимим доказом, оскільки складений з порушенням процедури складення такого. Окрім того, звертає увагу, що згідно з даними Інформації, яка міститься в матеріалах справи, при здійсненні реєстрації права власності, а також після цього, до моменту подання позову, відсутні відомості щодо обтяження земельної ділянки будь-якими спорудами, що також підтверджує законність рішення Бучацької міської ради та рішення державного реєстратора. Відтак, враховуючи, що дані з технічного паспорта виступили основними вихідними даними для формування експертного висновку від 29.08.2022, такий не може братися до уваги. Крім того, позивач зловживає правом, зокрема, у 2021 році останнім подано позов до Господарського суду Тернопільської області, в якому позивачем зазначено про наявність пожежних резервуарів на території земельної ділянки з кадастровим номером 6121210100:02:002:1311. Вказаним рішенням (справа №921/382/21 від 20.10.2021) в позові відмовлено. Дані обставини підтверджують той факт, що пожежний резервуар не перебував і не перебуває у власності позивача. Якщо він і має у власності такий, то не на земельній ділянці, що належить відповідачу [PERSON] . Враховуючи викладене, вважає, що відсутні законні підстави для визнання рішення незаконним. Позивач не навів жодного права чи інтересу, які порушені оскаржуваним рішенням Бучацької міської ради. Однак, вимоги, які ставляться в позовній заяві, порушують чи можуть порушити в майбутньому право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку, захищене ЗК України. 13 жовтня 2022 року засобом зв`язку «Укрпошта» до Бучацького районного суду Тернопільської області направлена зустрічна позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП», приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу (реєстратора) Федірко Г.М., третя особа: Бучацька міська рада, про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав, яка надійшла до канцелярії суду 13 жовтня 2022 року. В даному позові представник [PERSON] адвокат Скиба В.М. просить скасувати рішення державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 лютого 2021 року номер 56572129 від 08 лютого 2021 року на пожежні резервуари за ТОВ «БУКООП» з одночасним припиненням права власності на пожежні резервуари. Окрім того, просить скасувати державну реєстрацію речового права, проведену згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №56572129 від 08 лютого 2020 року державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М., номер запису про інше речове право 37129597 від 26 червня 2020 року. В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що у первісному позові, як на підставу для задоволення такого, позивач вказує на наявність у нього на праві приватної власності пожежних резервуарів, що знаходиться на земельній ділянці, яка належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру №308087756, згідно з яким за ТОВ «БУКООП» зареєстровано будівлю універмагу А по [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 6121210100:02:002:1312, складовою частиною якого вказано два пожежні резервуари ємкістю по 100 куб.м. Згідно розділу «Актуальна інформація про право власності» підставою для проведення державної реєстрації права власності даних пожежних резервуарів вказано Довідку, серії 321/07 від 12.06.2022, видану ПП «ВолКас», акт прийняття-передачі нерухомого майна, серія б/н від 04.11.2022, виданий Бучацьким РайСТ ТОВ «БУКООП», договір про поділ нерухомого майна, зареєстрований за №1844, виданий 15.10.2021 приватним нотаріусом Тернопільського міського районного нотаріального округу Федірко Г.М., технічний паспорт серія та номер ТІ01:9626-0552-0178-5443, виданий 30 травня 2022 року. Вказує, що на даний час ТОВ «БУКООП» подало до суду позов, в якому не визнає та оспорює право власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 6121210100:02:002:0001, зазначаючи про те, що пожежні резервуари об`ємом 100 куб.м, в кількості двох штук, які знаходяться на цій земельній ділянці та підтверджують дані обставини саме реєстрацією права власності на них, зробленою на підставі рішення державного реєстратора від 11.02.2021, індексний номер 56572129. Однак, право власності на пожежні резервуари з тверджень ТОВ «БУКООП» зареєстровано на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності [PERSON] , ніколи не була у користуванні, володінні та розпорядженні Бучацького РайСТ, яке передало основний об`єкт універмаг ТОВ «БУКООП» ні в самого ТОВ «БУКООП». При цьому, на момент реєстрації даних пожежних резервуарів, право власності на земельну ділянку вже було зареєстроване за [PERSON] , з чого слідує, що державний реєстратор, в особі приватного нотаріуса Федірко Г.М. грубо порушила вимоги закону, не переконавшись, що створює перешкоди у користуванні та розпорядженні майном [PERSON] , вчиняє фактично обтяження його земельної ділянки, якого до того не було, що підтверджується Інформацією з Державного РНМ. Разом з тим, при реєстрації права власності на пожежні резервуари приватний нотаріус [PERSON] не перевірила наявність такого майна в реальності та місце його розташування. В рішенні №2765 від 13.11.2020 зазначено, що [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в [ADDRESS] , та передано у власність дану земельну ділянку. При цьому зазначає, що технічний паспорт є неналежним та недопустимим доказом, оскільки складений з порушенням процедури складення такого або з грубим порушенням внесення даних у нього. Відповідно до положень Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001, складення технічного паспорта передбачає встановлення того, що такий об`єкт існує в натурі як нерухоме майно, огляд цього об`єкта нерухомості, його фундаментів, стін, перекриття тощо. Технічний паспорт за вказаною інструкцією складається виключно щодо об`єктів нерухомого майна. Отже, наявність технічного паспорту, датованого 21 червня 2022 року, вказує на те, що представник ПП «ВолКас» повинен був отримати дозвіл від [PERSON] та потрапити на земельну ділянку за кадастровим номером 6121210100:02:002:0001 для огляду та встановлення наявності в реальності цих пожежних резервуарів. Більше того, даний технічний паспорт складений з грубим порушенням, оскільки 01 серпня 2021 року наявні нові правила щодо оформлення технічного паспорта на нерухомість. Набрала чинності постанова «Деякі питання забезпечення функціонування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва», згідно з якою вводиться в дію електронна система у сфері будівництва, куди потрібно вносити дані технічної інвентаризації та проводити реєстрацію всіх технічних паспортів. Натомість, будь-яких відомостей у технічному паспорті від 21.06.2022 про внесення в електронну базу даних немає. Окрім того, в матеріалах справи відсутні відомості щодо обтяження земельної ділянки будь-якими спорудами, що також підтверджує законність рішення Бучацької міської ради та рішення державного реєстратора. Вважає, що в даному випадку проведення державної реєстрації права власності пожежних резервуарів за ТОВ «БУКООП» порушує право власності [PERSON] , оскільки, за доводами ТОВ «БУКООП» такі знаходяться на земельній ділянці [PERSON] . Відтак, звертаючись із зустрічним позовом, позивач має намір захистити своє право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6121210100:02:002:0001, яке не визнається відповідачем ТОВ «БУКООП» на підставі прийнятого відповідачем, приватним нотаріусом Федірко Г.М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56572129 від 11.02.2021 та визнання незаконної державної реєстрації права власності на пожежні резервуари за ТОВ «БУКООП», що в свою чергу має наслідком припинення права власності на вказані резервуари та визнання документів, на підставі яких воно проведено, незаконними. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.10.2021 №280929005, наявні дані про право власності на майно, що зареєстровано за Бучацьким РайСТ на 978/1000 частин нежитлового приміщення (універмагу) без будь-яких резервуарів та відокремлених об`єктів. Тобто, первинний власник, який в подальшому передав свою частку у майні, не володів пожежними резервуарами та не мав їх ні в оперативному управлінні, ні в користуванні, ні в розпорядженні. Відтак, є незаконним та безпідставним передання резервуарів, які не перебували у власності Бучацького РайСТ, а в подальшому, державної реєстрації прав на такі. Таким чином, вказані дії мають ознаки захоплення (рейдерства) зі сторони ТОВ «БУКООП», ПП «ВолКас» і приватного нотаріуса Федірко Г.М. Також відсутність пожежних резервуарів вказується у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №244064272 від 11.02.2022. Зважаючи на викладене, аналізуючи доводи та обґрунтування позивача, враховуючи обставини справи та вимоги, поставлені у первинному позові, вважає, що єдиним ефективним способом захисту прав [PERSON] є скасування рішення державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Федірко Г.М., визнання незаконної державної реєстрації прав на пожежні резервуари, проведеної після 11.02.2021, є припинення права власності на такі. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року прийнято до провадження зустрічну позовну заяву\~ [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП», приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу (реєстратора) Федірко Г.М., третя особа: Бучацька міська рада, про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними, на підставі яких проведено державну реєстрацію, прав, а також скасування державної реєстрації прав, об`єднавши в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП» до [PERSON] , Бучацької міської ради, Державного реєстратора Бучацької міської ради Лесика В.Б., про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 20 грудня 2022 року представник відповідача за зустрічним позовом ТзОВ «БУКООП» - адвокат Варода П.Б. засобом зв`язку «Укрпошта» направив на адресу суду відзив на зустрічний позов, в якому просить відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ТзОВ «БУКООП», приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бучацька міська рада, про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. Окрім того, просить стягнути із [PERSON] на користь ТзОВ «БУКООП» понесені ними судові витрати по справі. Відзив вмотивований тим, що відповідач ТОВ «БУКООП» не визнає пред`явлені до нього зустрічні позовні вимоги, оскільки вважає що такі зводяться до цитування норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що станом на 13 листопада 2020 року, при передачі Бучацькою міською радою безоплатно у приватну власність [PERSON] спірної земельної ділянки на ній уже знаходилися два пожежні резервуари, належні на праві власності ТОВ «БУКООП», які є складовою частиною нежитлової будівлі універмагу, що не спростовано позивачем ні в зустрічному позові, ні в долучених до нього доказах. Вважає, що оспорювана державна реєстрація не є способом набуття права власності відповідача ТОВ «БУКООП» на нежитлову будівлю універмагу, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] , складовою частиною є два пожежні резервуари ємкістю по 100 куб.м, а лише становить засіб підтвердження факту набуття речових прав на нерухоме майно. На його думку, [PERSON] у своєму зустрічному позові не навів підстави, визначені ст.346 ЦК України, для припинення права власності відповідача ТОВ «БУКООП» на нежитлову будівлю універмагу, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] , складовою частиною є два пожежні резервуари ємкістю по 100 куб.м, як і не навів інші підстави, встановлені законом, для припинення права власності на нерухоме майно, належне відповідачу. Також відповідач ТОВ «БУКООП» повідомляє, що він понесе судові витрати по справі на професійну правничу допомогу в розмірі 30000,00 грн. 26 грудня 2022 року ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про надання додаткового строку на подання відповіді на відзив. Продовжено [PERSON] процесуальний строк для подачі відповіді на відзив за зустрічним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП», приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу (реєстратор) Федірко Г.М., третя особа: Бучацька міська рада, про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав, до 30 грудня 2022 року. На електронну адресу Бучацького районного суду 30 грудня 2022 року від представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Скиби В.М. надійшла відповідь на відзив ТОВ «БУКООП» на зустрічний позов, в якій він зазначає, що викладені у відзиві доводи та посилання вважає необґрунтованими та безпідставними. Відповідь на відзив мотивує тим, що ними обраний належний спосіб захисту, оскільки у випадку задоволення позову припиняється порушення його права, а саме реєстрація права власності на майно на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності. При цьому, [PERSON] не бажає витребовувати майно з чужого незаконного володіння, якщо це майно зареєстроване не на його земельній ділянці. Зазначає, що в даному випадку задоволення позову у такому вигляді позовних вимог буде ефективним та виключить потребу додатково звертатися з іншими позовами для захисту прав та інтересів позивача. Вважає, що якщо позивач і має у власності пожежний резервуар, то не на земельній ділянці, що належить відповідачу [PERSON] . При цьому, якщо таке припустити, то нотаріус, як державний реєстратор, грубо порушуючи норми законодавства, вніс зміни щодо реєстрації права власності, не маючи ні дозволу [PERSON] , ні іншого правового документу, що дозволяє таку реєстрацію. Також звертає увагу на невідповідність висновків ТОВ «БУКООП» щодо тверджень про набуття права власності на пожежні резервуари. Так, як зазначено у поданому експертному висновку, проводилося дослідження проектної документації. При цьому, у первинній технічній документації та реєстраційних документах про право власності на громадський будинок відсутні будь-які відомості про пожежні резервуари. Вважає, що якщо припустити, що майно ТОВ «БУКООП» існує на території земельної ділянки, що належить на праві власності іншій особі, то не зрозуміло яким чином здійснювалось приймання-передача даних пожежних резервуарів без їх обстеження, обмірювання та встановлення місця знаходження (про це складено відповідний акт прийому-передачі, який не відповідає дійсності), оскільки дозволу для проходження на земельну ділянку [PERSON] не надавав. Крім цього, ТОВ «БУКООП» та Бучацьке РайСТ в Господарському суді Тернопільської області стверджували про інше місцезнаходження цих пожежних резервуарів. Звертає увагу, що ні ТОВ «БУКООП», ні попередній власник Бучацьке РайСТ не володіли земельною ділянкою на якій, як вони стверджують, є їх майно. Також дана земельна ділянка не перебувала в оренді у даних осіб. Окрім того, на момент передання у власність [PERSON] земельної ділянки, щодо неї були відсутні будь-які обтяження, в тому числі, наявність нерухомого майна. Відповідач не надав жодних належних і допустимих доказів, що він створив чи іншим чином, у встановленому законом порядку, придбав дані пожежні резервуари. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2023 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Скиби Віталія Михайловича про виклик в судове засідання експерта та витребування доказів. Постановлено витребувати у приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федірко Г.М. (м. Тернопіль, вул. Кн.Острозького, 21/2, 46000) документи, що послужили підставою для реєстрації права власності: Довідку №321/07, видану 12.06.2022 ПП «ВолКас»; акт прийняття-передачі нерухомого майна, серія б/н від 04.11.2022, виданий Бучацьким РайСТ, ТОВ БУКООП; договір про поділ нерухомого майна, зареєстрований за №1844, виданий 15.10.2021 приватним нотаріусом Тернопільського міського районного нотаріального округу Федірко Г.М.; технічний паспорт, серія і номер ТІ01:9626-0552-0178-5443, виданий 30.05.2022; надати інформацію про хронологію внесення змін щодо об`єкта нерухомого майна універмагу А, по [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер 6121210100:02:002:1312 в ДРРПНМ; надати інформацію про внесення змін в Державний реєстр РПНМРПВ щодо зазначення як складової частини Універмагу А пожежних резервуарів по [ADDRESS] , із зазначенням правової підстави; надати інформацію щодо розміщення двох пожежних резервуарів ємкістю по 100 куб.м Б, які внесені в реєстр як складова частина нерухомого майна, на земельній ділянці кадастровий номер 6121210100:02:002:1312. 09 березня 2023 року, на виконання вимог ухвали Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2023 року у справі №595/996/22, приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М. на електронну адресу суду направила лист №15/01-16, в якому зазначила, що нею, як спеціальним суб`єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, проведено наступні реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 6121210100:02:002:1312, а саме: 11 лютого 2021 року проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «БУКООП», код ЄДРПОУ 43824951, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 56572129 від 11 лютого 2021 року; 28 липня 2021 року проведено державну реєстрацію права власності на 3/200 частки нерухомого майна за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків [NUMBER] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 59529725 від 28 липня 2021 року. Окрім того, 14 березня 2023 року на електронну адресу Бучацького районного суду Тернопільської області надійшов лист №19/01-16 від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М., в якому вона зазначила, що надсилає копію договору про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю, посвідчений нею, [PERSON] , 15 жовтня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за №1844. Одночасно вказує, що інші документи, які зазначені в ухвалі суду від 16.02.2023, а саме: Довідка №321/07, видана 12.06.2022 ПП «ВолКас»; акт прийняття-передачі нерухомого майна, серія б/н від 04.11.2022, виданий Бучацьким РайСТ, ТОВ БУКООП; технічний паспорт, серія і номер ТІ01: [NUMBER] , виданий 30.05.2022, нею не вносилися до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, так як реєстраційні дії щодо внесення змін в Державний реєстр РПНМРПВ щодо зазначення як складової частини Універмагу А двох пожежних резервуарів ємкістю 100 куб.м по [ADDRESS] , нею не вчинялися. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 травня 2023 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвоката Скиби В.М. про зміну предмету позову від 03 травня 2023 року. 03 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП» до [PERSON] , Бучацької міської ради, Державного реєстратора Бучацької міської ради Лесика В.Б., про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, та зустрічним позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП», приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу (реєстратор) Федірко Г.М., третя особа: Бучацька міська рада, про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 07 листопада 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача-позивача адвоката Скиби В.М. про повернення до стадії підготовчого провадження та призначення судової земельно-технічної експертизи відмовлено. Представник позивача адвокат Варода П.Б. будучи присутнім у судовому засіданні в режимі відеоконференції, просив заявлені ними позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позові, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на зустрічний позов. Представник відповідача [PERSON] адвокат Скиба В.М., у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «БУКООП» з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, щодо зустрічних позовних вимог, то просив такі задовольнити з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві та відповіді на відзив на зустрічний позов. Відповідачі за первісним позовом, зокрема, представник Бучацької міської ради, що також виступає в якості третьої особи за зустрічним позовом, та державний реєстратор Бучацької міської ради Лесик В.Б., а також відповідач за зустрічним позовом приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М. в судове засідання не прибули, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Від приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М. на адресу суду 17 березня 2023 року за вих. №21/01-16 надійшла заява, в якій вона просила суд розгляд справи проводити у її відсутності. Крім того, зазначила, що не визнає пред`явлений до неї зустрічний позов [PERSON] та просить суд відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши обставини, на які сторони посилаються, як на обґрунтування своїх позицій, оцінивши надані ними докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, що визначений законом. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З аналізу вказаних норм закону вбачається, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа, в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову у їх задоволенні. Так, за даними виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №125277110222, сформованої 07 травня 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «БУКООП» знаходиться за юридичною адресою: вул. Галицька, буд.10Д, м. Бучач Бучацького району Тернопільської області; дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 30 квітня 2021 року. Дані ГУ ДПС у Тернопільській області про взяття на облік платника єдиного внеску від 18 вересня 2020 року. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 24.10.2021 за №280929005, встановлено наступне: - земельна ділянка з кадастровим номером 6121210100:02:002:1312, площею 0,3203 га, яка знаходиться по [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, на праві комунальної власності належить Бучацькій міській раді, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28146014 від 09.02.2016, державний реєстратор Тивунька М.М., дата державної реєстрації 04.02.2016; актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права: вид іншого речового права право оренди земельної ділянки, відомості про суб`єкта іншого речового права орендодавець Бучацька міська рада, орендар: ТзОВ «БУКООП», ТзОВ «ТЕРНОПІЛЬАВТОТРАНС 16100» та ТзОВ «АТБМАРКЕТ», підстава для державної реєстрації: договір оренди землі, виданий 31.08.2021, строк дії 5 років, дата закінчення дії 31.08.2026 з автоматичним продовженням дії договору; опис об`єкта іншого речового права: орендодавець, на підставі рішення сесії міської ради від 01.06.2021 №850 надає, а орендарі приймають в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 6121210100:02:002:1312, яка знаходиться в межах населеного пункту [ADDRESS] ; - частина будівлі універмагу, загальною площею 3733.0 кв.м, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] , на праві колективної власності належить Бучацькому районному споживчому товариству, частка власності: 971/1000; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності [NUMBER] , 11.12.2009, виконком Бучацької міської ради. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого приватним нотаріусом Федірко Г.М. 11.02.2021 за №244064272, будівля універмагу, загальною площею 2542.9 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка місця розташування: кадастровий номер 6121210100:02:002:1312, на праві приватної власності належить ТзОВ «БУКООП», підстава для державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 18, виданий 29.01.2021, видавник: виконавчий комітет Бучацької міської ради Тернопільської області; висновок, серія та номер 75, виданий 23.11.2020, видавник: ПП «ВолКас»; довідка, серія та номер 72/11/20, виданий 23.11.2020, видавник: ПП «ВолКас». Дата державної реєстрації: 08.02.2021, державний реєстратор: Федірко Г.М. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №308087756, сформованого 23.08.2022 [PERSON] , будівля універмагу, загальною площею 2516 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки місця розташування нерухомого майна: 61212110100:02:002:1312, складова частина об`єкта нерухомого майна: пожежні резервуари, 2 штуки ємкістю 100 куб.м, Б, на праві приватної власності належить ТзОВ «БУКООП». Дата державної реєстрації: 08 лютого 2021 року, державний реєстратор: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М. Підстава для державної реєстрації: Довідка, серія та номер 321/07, видана 21.06.2022, видавник: Приватне підприємство «ВолКас»; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 04.11.2020, видавник: Бучацьке РайСТ; ТОВ «БУКООП»; договір про поділ нерухомого майна, серія та номер: зареєстровано в реєстрі за №1844, виданий 15.10.2021, видавник: Федірко Г.М.; приватний нотаріус Тернопільського міського районного нотаріального округу; технічний паспорт, серія та номер: ТІ01:9626-0552-0178-5443, виданий 30.05.2022, видавник: ЄДЕССБ. Згідно технічного паспорта на громадський будинок, виготовленого Приватним підприємством «ВолКас» 21 червня 2022 року, на замовлення ТзОВ «БУКООП» (код ЄДРПОУ 43824951, місцезнаходження: вул. Т.Шевченка, 8, с. Товстолуг Тернопільського району Тернопільської області), такий складений на наступні об`єкти: універмаг, який знаходиться по [ADDRESS] ; підвал; бетонні пожежні резервуари, в кількості 2 шт., ємкістю по 100 куб.м. Згідно довідки №41, наданої ТОВ «БУКООП» 23.11.2021, директору ПП «ВолКас» В. Івасечку, товариство повідомило про те, що на його балансі знаходяться два пожежні резервуари, які є складовими частинами нежитлової будівлі універмагу, що розташований за адресою: [ADDRESS] , вартістю 215248 (двісті п`ятнадцять тисяч двісті сорок вісім) грн 00 коп. Як вбачається з долученого позивачем до матеріалів справи експертного висновку №54/08 від 29.08.2022, складеного експертом Івасечко В.М. на замовлення ТОВ «БУКООП», за результатами експертного дослідження наявних документальних матеріалів, стану забудови, аналізу містобудівної ситуації та відповідності забудови чинним будівельним, санітарним та ін. чинним нормативним актам в галузі будівництва по суті заданих замовником питань для аналізу інформує, що передача земельної ділянки загальною площею 0,07 га, кадастровий номер 6121210100:02:002:0001 у власність [PERSON] для ведення садівництва порушує умови належної експлуатації будівлі універмагу в частині дотримання протипожежних норм, а саме: протипожежна насосна розташована в підвалі універмагу, а 2 пожрезервуари об`ємом 100 куб.м, кожен знаходяться на території земельної ділянки, переданої у власність [PERSON] , що унеможливлює належне функціонування системи пожежегасіння будівлі універмагу та використання її за призначенням; у відповідності з п.13.3 ДБН В.2.5-74:2013 до пожежних резервуарів слід забезпечувати вільний під`їзд і проїзд пожежних машин з полегшеним удосконаленим покриттям. У місцях розташування пожежних резервуарів слід передбачити під`їзди з майданчиками розмірами не менше 12м х 12м, орієнтовна площа, необхідна для обслуговування пожводойм складає 300 кв.м. Згідно відповіді ПП «ВолКас» №02/01/23 від 16.01.2023, наданої на адвокатський запит [PERSON] , за зверненням ТОВ «БУКООП» приватним підприємством «ВолКас» проводилося виготовлення технічного паспорта на громадський будинок універмаг по [ADDRESS] від 21 червня 2022 року. Також повідомили наступне: огляд земельної ділянки за КН 6121210100:02:002:0001 при виготовленні технічного паспорта від 21 червня 2022 року проводився частково, візуальний, оскільки предметом замовлення для технічної інвентаризації був об`єкт нерухомості громадський будинок [ADDRESS] ; технічний паспорт на громадський будинок Універмагу за адресою по [ADDRESS] , виготовлявся ПП «ВолКас», кадастровий номер техпаспорта № [NUMBER] від 21 червня 2022 року, реєстрація технічного паспорта в ЄДЕССБ проведена підприємством за реєстраційним номером ТІ01:9626-0552-0178-5443 від 18.07.2022. З приводу дати огляду об`єкту обстеження, то така не фіксується, фотографічні матеріали не зберігаються, оскільки це не є вимогою Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Технічний паспорт на громадський будинок [ADDRESS] від 30 травня 2022 року не виготовлявся. Як вбачається з наданого, на виконання вимог ухвали суду, приватним нотаріусом Федірко Г.М. договору про поділ нерухомого майна, що є спільною частковою власністю від 15 жовтня 2021 року, такий укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «БУКООП» (співвласник 1) в особі директора Товариства Дубівки М.І. з одного боку, та фізичною особою [PERSON] (співвласник 2) з іншого, в якому вони домовилися про поділ у натурі належної їм на праві спільної часткової власності цілої будівлі, будівлі універмагу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що розташована на земельній ділянці, площею 0,3203 га, кадастровий номер 6121210100:02:002:1312. Договір посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М., зареєстрований в реєстрі за №1844. Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених\~Конституцією України,\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Відповідно до пункту «б» частини першої\~статті 12 Земельного кодексу України\~(в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього\~Кодексу. Частиною 2\~статті 373 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч.1\~ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані\~статтею 118 Земельного кодексу України. Так, частиною 6\~статті 118 Земельного кодексу України\~(в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Згідно з ч. 7\~ст.\~118\~Земельного кодексу\~України (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин)\~відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Тобто,\~Земельним кодексом України\~передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень\~статті 118 Земельного кодексу України. Як слідує з приписів ст. 119 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до частини першої\~статті 122 ЗК України\~сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно з ч. 1\~ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"\~сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені\~Конституцією України, цим та іншими законами. Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені\~Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (стаття 25 Закону вищевказаного закону). Відповідно до п. 34 ч. 1\~ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"\~виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Таким чином питання в тому числі затвердження проекту землеустрою вирішується сільською радою на пленарному засіданні та викладається у формі рішення такої ради. У ст. 121 ЗК України передбачені норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Згідно з даною статтею громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, в тому числі для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара. Крім того, згідно з ч.6 ст. 186-1 Земельного кодексу України (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, який спрямований на забезпечення визнання та захист державою таких прав. Відповідно до ч.1 ст.\~2\~вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частинами 2, 3 статті 3 Закону №1952-ІV передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.\~Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно ч.1 ст.\~4\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» право власності підлягає державній реєстрації. У відповідності до п. 1 ч.3 ст. 10 вищевказаного Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону №1952-ІV, державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку. Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки, що здійснюється з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Державного земельного кадастру про наявність/відсутність зареєстрованих речових прав щодо відповідної земельної ділянки до 01 січня 2013 року. Суд звертає увагу, що з поданих до суду документів вбачається, що [PERSON] раніше передано у власність земельну ділянку, площею 0,0700 га, кадастровий номер 6121210100:02:002:0001, аніж ТОВ «БУКООП» зареєстрував право на пожежні резервуари, 2 штуки ємкістю 100 куб.м Б, які є складовою частиною будівлі універмагу, загальною площею 2516 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . До того ж, матеріали цивільної справи не містять жодних відомостей, що на момент передачі у власність земельної ділянки площею 0,0700 га, кадастровий номер 6121210100:02:002:0001 [PERSON] існували будь-які обтяження такої, в тому числі пожежними резервуарами, як і відомості про час та спосіб набуття права власності ТОВ «БУКООП» на них. Згідно із ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, рішенням V пленарного засідання сорок другої сесії сьомого скликання Бучацької міської ради Тернопільської області №2765 від 13.11.2020, затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва в [ADDRESS] . Вирішено передати у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0700 га, кадастровий номер 6121210100:02:002:0001 для індивідуального садівництва за рахунок земель не переданих у власність або постійне користування (пасовища) в межах населеного пункту [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 03.09.2021 за №273168775, земельна ділянка з кадастровим номером 6121210100:02:002:0001, площею 0,07 га на праві приватної власності належить [PERSON] . Підстава для державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 2765, виданий 13.11.2020, видавник: Бучацька міська рада Тернопільської області. Дата державної реєстрації: 24 листопада 2020 року, державний реєстратор: Лесик В.Б. Відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні. Відомості про державну реєстрацію обтяжень відсутні. Позивач за первісним позовом ТОВ «БУКООП» стверджує, що передача земельної ділянки загальною площею 0,07 га, кадастровий номер 6121210100:02:002:0001 у власність [PERSON] для ведення садівництва порушує умови належної експлуатації будівлі універмагу в частині дотримання протипожежних норм, а саме: протипожежна насосна розташована в підвалі універмагу, а 2 пожрезервуари об`ємом 100 куб.м кожен знаходяться на території земельної ділянки, переданої у власність [PERSON] , що унеможливлює належне функціонування системи пожежегасіння будівлі універмагу та використання її за призначенням, посилаючись на експертний висновок №54/08 від 29.08.2022, складений експертом Івасечко В.М. У наданому позивачем висновку №54/08 від 29.08.2022, складеному експертом Івасечко В.М., предметом дослідження були питання: чи дотримані вимоги чинного законодавства та державних будівельних нормативів при відведенні земельної ділянки площею 0,07 га (КН 6121210100:02:002:0001) та передачі її у власність [PERSON] для індивідуального садівництва; чи створено перешкоди для належного функціонування будівлі універмагу, що належить ТОВ «БУКООП» та використання її за призначенням внаслідок передачі вищезазначеної земельної ділянки у власність [PERSON] . Експерт [PERSON] був заслуханий судом щодо складеного ним експертного висновку та з приводу огляду земельної ділянки, яка належить [PERSON] , та розташування на ній двох пожежних резервуарів об`ємом по 100 куб.м кожен, зазначив, що встановив їх наявність поверхневим оглядом (на поверхні земельної ділянки наявні отвори у вигляді віконець) проте не встановлював їх розміри. Правовою підставою\~для звернення\~до суду\~з відповідним\~позовом позивач\~за первісним\~позовом,\~окрім іншого,\~зазначає ст.\~377\~Цивільного кодексу\~України,\~яка кореспондується\~зі статтею\~120\~Земельного кодексу\~України,\~згідно з\~частиною першою\~якої,\~у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. Земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (частина перша статті 79 ЗК України). За змістом статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до частин третьої, четвертої, п`ятою статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Згідно із частиною десятою статті 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Стаття 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлює, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Згідно\~ст.182 ЦК України\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до Висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16 частина друга\~статті 120 Земельного кодексу України\~закріплює принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За приписом цієї частини визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості, розташованого на ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16). Натомість, позивачем за первісним позовом не надано суду доказів про володіння або користування ним чи попереднім власником Бучацьким РайСТ земельною ділянкою для обслуговування двох пожежних резервуарів об`ємом по 100 куб.м кожен. З досліджених в судовому засіданні матеріалів судом встановлено, що Державна реєстрація права власності на будівлю універмагу проведена за ТОВ «БУКООП» 08 лютого 2021 року. Відтак, стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами, той факт, що на час прийняття рішення Бучацькою міською радою 13 листопада 2020 року про затвердження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0700 га, кадастровий номер 6121210100:02:002:0001, для індивідуального садівництва в [ADDRESS] та передачу її у власність [PERSON] було порушено право ТОВ «БУКООП». Водночас, слід звернути увагу, що суду не надано відповідних правовстановлюючих документів, які передбачали б набуття права власності на вищевказані пожежні резервуари, як складову частину універмагу чи докази того, що такі входять до цілісного майнового комплексу універмагу (акт приймання-передачі майна, тощо). Що стосується долученого до матеріалів справи технічного паспорта на громадський будинок універмагу, який виготовлений 21 червня 2022 року, то такий не підтверджує право власності на зареєстрований спірний об`єкт нерухомості та не дає можливості встановити підстави набуття права власності ТОВ «БУКООП» на такий. До того ж, як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 308087756, підставою для державної реєстрації складових частин універмагу, окрім іншого, зазначено технічний паспорт, виданий 30 травня 2022 року, який в матеріалах справи відсутній та позивачем не надавався. Відповідно до ч.1\~ст. 9 Конституції України\~чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно із\~Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод\~(1950 р.), ратифікованою\~Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР\~(далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених\~законом\~і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Також, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» 23.02.2006 № 3477-ІV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи №2,4,7,11 до Конвенції. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 321 ЦК України\~встановлено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які необхідно оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією та законами України. З\~урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом не спростовано того факту, що орган місцевого самоврядування, який у межах, визначених законом наділений дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про надання у власність земельної ділянки, на підставі наданої документації у порядку та у спосіб, визначений законом, передав у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0700 га, кадастровий номер 6121210100:02:002:0001. Окрім того, з наданих позивачем доказів неможливо встановити, чи має місце порушення прав позивача відповідачем у межах розгляду даної справи та яким чином рішення у даній справі, у межах заявлених позовних вимог, призведе до ефективного захисту позивача та відновлення його прав. Відтак, суд вважає, що у позовних вимогах ТОВ «БУКООП» слід відмовити. Статтею 15 Цивільного кодексу України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника і такі способи мають бути доступними й ефективними. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування. Зазначені правові позиції неодноразово висловлювалась Верховним Судом, та узагальнено містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19. Суд звертає увагу на положення ст. 401, 402 Цивільного кодексу України якими передбачено можливість встановлення права користування чужим майном (сервітуту), в тому числі в судовому порядку, для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволенні іншим способом. Щодо зустрічного позову [PERSON] , то суд зазначає наступне. У зустрічному позові [PERSON] звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУКООП», приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу (реєстратор) Федірко Г.М., третя особа: Бучацька міська рада, про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. [PERSON] вважає, що єдиним ефективним способом захисту його прав є скасування рішення державного реєстратора, визнання незаконної державної реєстрації права на пожежні резервуари, проведеної після 11.02.2021, з припиненням права власності на пожежні резервуари. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~відомості про речові права та їх обтяження до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до частини першої цієї статті за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. У зустрічній позовній заяві представник позивача за зустрічним позовом оскаржує рішення державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 11 лютого 2021 року №56572129 на пожежні резервуари за ТОВ «БУКООП», яке просить скасувати, з одночасним припиненням права на такі. Разом з тим, у відповіді №19/01-16 приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Федірко Г.М., повідомила, що реєстраційні дії щодо внесення змін в Державний реєстр РПНМРПВ з приводу зазначення як складової частини універмагу А двох пожежних резервуарів ємкістю 100 куб.м по [ADDRESS] , нею не вчинялися. Таким чином, позивач за зустрічним позовом не надав суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на пожежні резервуари, як складової нежитлового приміщення по [ADDRESS] , та в матеріалах справи таке відсутнє. Окрім того, представник [PERSON] , звертаючись до суду з позовними вимогами про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав на пожежні резервуари за ТОВ «БУКООП, з одночасним припиненням права власності на пожежні резервуари ємкістю 100 куб.м, водночас заперечує щодо наявності їх на земельній ділянці площею 0,0700 га, кадастровий номер 6121210100:02:002:0001, яка належить [PERSON] , таким чином сам собі суперечить. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідно до положень частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими. Обов`язком позивача є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц. Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосуванні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні як первісного, так і зустрічного позову слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони, що був наведений зокрема у запереченнях проти позову. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі ст.ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 80, 81, 258,\~263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed