Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

06 жовтня 2022 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайнятий будинок, мотивуючи свій позов тим, що у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2018 року він є спадкоємцем житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] після померлої матері [PERSON] . Вказана обставина також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №53185034 від 05.09.2018 року та даними технічного паспорту на домоволодіння. В зв`язку з роботою він тимчасово проживав у місті Харкові. Наприкінці квітні 2022 року через активні бойові дії він вимушений був покинути місто Харків та переїхав до успадкованого після смерті матері будинку в місто Полтаву. Він виявив, що у ньому без реєстрації проживає його сестра відповідач [PERSON] та її чоловік відповідач [PERSON] . Вказане житлове приміщення відповідачі зайняли самовільно, без його на те згоди. Через сумісне проживання з даними особами, між ними на побутовому грунті постійно почали виникати сварки та конфліктні ситуації. Так, 08.07.2022 року відповідач [PERSON] у належному йому домоволодінні за адресою: [ADDRESS] наніс йому тілесні ушкодження, у вигляді забою грудної клітини справа, забою поперекового відділу хребта, з приводу чого цього ж дня він звернувся до поліції. Відомості про цю подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1202217543000034 за ч.1 ст.125 КК України. Конфліктні ситуації призвели до того, що відповідачі фактично вигнали його з його помешкання, до приміщення будинку взагалі його не допускають та перешкоджають йому ним користуватися. В даний час він проживає в дачному будиночку його троюрідної сестри, але з настанням холодів не може там проживати, оскільки він не опалюється, тобто не пристосований для проживання в холодну пору року. 01.09.2022 року він направив відповідачам лист з проханням звільнити його будинок до 10.09.2022 року. Однак на його прохання вони не реагують. Вважає, що у добровільному порядку відповідачі виселятися не бажають і це питання вони не розглядають. Тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Просив суд усунути йому, [PERSON] , перешкоди у користуванні власністю шляхом зобов`язання [PERSON] та [PERSON] звільнити самовільно зайняте житлове приміщення, а саме будинок [ADDRESS] . Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на його користь судові витрати, сплачений при подачі до суду судовий збір. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 27.10.2022 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайнятий будинок. З метою виконання вимог частини 1 статті 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі (а.с.24-25, том 1). 17.02.2023 року від відповідача [PERSON] , адвоката Пожидаєва В.О. до суду надійшов Відзив на позовну заяву, в якому просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Покласти усі документально підтверджені витрати на позивача (а.с.64-72, том 1). 27.02.2023 року від позивача [PERSON] до суду надійшла Відповідь на відзив, в якій позивач просив суд задовольнити поданий позов у повному обсязі (а.с.113-116, том 1). Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 21.03.2023 року клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Тимохіної Л.С. про витребування доказів задоволено. Витребувано з Октябрського районного суду м.Полтави належним чином завірену копію позовної заяви [PERSON] та копію ухвали суду по адміністративній справі №554/2763/19, 2-а/554/105/2019 за позовом [PERSON] до Відділу ведення державного реєстру виборців виконавчого комітету Шевченківської районної в місті Полтаві ради Дільничної комісії №531215 (а.с.127-128, том 1). Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 04.04.2023 року прийнято цивільну справу №552/7002/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайнятий будинок до провадження. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с.135, том 1). 10 квітня 2023 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про встановлення факту постійного проживання та визнання права на користування будинком, мотивуючи свій позов тим, що вона, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), з 1994 року проживає за адресою: [ADDRESS] . Будь-яке інше житло у власності чи у користуванні у неї відсутнє, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Першим власником житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] була [PERSON] (її бабуся), яка померла [INFO] та після смерті якої її мати [PERSON] стала його власником в порядку спадкування. Факт спадкування та родинних відносин підтверджується копіями свідоцтва про одруження, народження та свідоцтва про право на спадщину. Ще за життя померлої бабусі [PERSON] , в 1994 році вона вселилася у дане житлове приміщення разом з батьками з її дозволу, вона їх трьох прописала та вони проживали за вказаною адресою однією родиною, мали спільний побут, спільні продукти харчування тощо, також вона пішла там до школи. Таким чином вона отримала право користування даним житлом з моменту вселення в даний будинок в 1994 році. Факт вселення в 1994 році підтверджується копією акту про фактичне місце проживання особи. 08.07.2000 року вона одружилась з [PERSON] та змінила прізвище, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Після одруження її чоловік також вселився в даний житловий будинок з дозволу власника та вони почали проживати однією родиною. [INFO] її мати померла і на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 05.09.2018 року її брат [PERSON] став власником житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . При цьому вона відмовилася від 1/3 своєї законної частки на вказаний житловий будинок на користь відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 05.09.2018 року, а він з батьком мали купити їй квартиру. Отже, вона отримала право на користування даним житлом (1994 рік) задовго до того як [PERSON] набув його у власність у порядку спадкування за законом (2018 рік). Однак, незважаючи на те, що з 1994 року вона постійно проживає у вказаному будинку, на даний момент реєстрації у ньому вона не має. У свою чергу [PERSON] направив їй листа з вимогою виселитися з будинку та звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання її звільнити нібито самовільно зайнятий будинок. Свій позов він обґрунтовує тим «фактом», що тимчасово виїхавши до міста Харкова на роботу, він в кінці квітня 2022 року, після повернення, виявив, що вона з чоловіком, без його згоди, самовільно зайняли його житлове приміщення. Зважаючи на те, що вона вселилася в даний будинок в 1994 році як член сім`ї власника, зі згоди тодішнього власника, тривалий час безперервно, правомірно користується будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , здійснює за ним догляд, сплачує комунальні платежі, та не має у ньому реєстрації, а його теперішній власник [PERSON] намагається позбавити її житла у військовий час, тому вважає за необхідне захистити свої права шляхом подачі позовної заяви про визнання факту постійного проживання у вказаному будинку з 1994 року, а також визнання за собою права на користування вказаним будинком у судовому порядку. Вказує, що жодним чином не перешкоджає [PERSON] користуватися чи розпоряджатися даним житловим будинком, він має ключі від будинку та має змогу вільно проживати у ньому, а отже вона не порушує його права. Відповідно до технічного паспорту на будинок, у будинку є три кімнати, а також літня кухня, яка придатна для проживання, а тому він має можливість проживати в своєму будинку. Крім того, в позові вказує, що приймає участь в утриманні будинку, зокрема, між нею та комунальними службами укладені відповідні договори надання послуг. Договір на послуги постачання газу з ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» був укладений нею, [PERSON] 10.06.2021 року, 09.05.2019 року договір на водопостачання з КП «Полтававодоканал» уклав [PERSON] . Укладання даних договорів також підтверджує правомірність та усталеність використання нею вказаного будинку. Також вона постійно сплачує комунальні платежі, що підтверджується відповідними квитанціями, які датовані починаючи з 2015 року і по теперішній час. В період її проживання в спірному будинку, разом з її родиною, а саме донькою, чоловіком та паралізованим батьком інвалідом, вони власними зусиллями зробили ремонт у будинку та доглядали за лежачим батьком, який до своєї смерті в 2018 році, проживав з ними. Просила суд встановити факт постійного проживання [PERSON] з 1994 року у будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за нею, [PERSON] , право на користування будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Усі документально підтверджені витрати покласти на [PERSON] . Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 19.04.2023 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання та визнання права користування будинком. Цивільну справу №552/1922/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання та встановлення права користування будинком об`єднано в одне провадження з цивільною справою №552/7002/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайнятий будинок. Присвоєно об`єднаній цивільній справі №552/7002/22. Об`єднану справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначити на 09 годину 30 хвилин 04 травня 2023 року в приміщенні Київського районного суду м.Полтави (а.с.82, том 2). 18.05.2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов Відзив на позовну заяву (в порядку статті 178 ЦПК України), в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання та визнання права на користування будинком. Судові витрати повністю покласти на [PERSON] (а.с.84-89, том 2). 02.06.2023 року від позивача [PERSON] до суду надійшла Відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вона просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі (а.с.95-100, том 2). Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 29.06.2023 року витребувано з Октябрського районного суду м.Полтави матеріали адміністративної справи №554/2763/19, провадження №2-а/554/105/2019 (а.с.158, том 1). 12.07.2023 року від позивача [PERSON] до суду надійшли Заперечення (в порядку статті 180 ЦПК України), в яких він просив суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання та визнання права користування будинком. Судові витрати повністю покласти на [PERSON] (а.с.160-162, том 1). Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 04.08.2023 року закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання звільнити самовільно зайнятий будинок. Призначено справу до судового розгляду по суті на 13 годину 15 хвилин 05.09.2023 року (а.с.171, том 1). В судовому засіданні позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Тимохіна Л.С. позов підтримали. Просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а в задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідач [PERSON] , представник відповідача адвокат Пожидаєв В.О. з позовом [PERSON] не згодні. Просили суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити за безпідставністю та задовольнити в повному обсязі позовну заяву [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання. Представник Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи. Суд вважає можливим слухати справі у відсутності відповідача [PERSON] , представника Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , думку адвоката Тимохіної Л.С., відповідача [PERSON] , думку адвоката Пожидаєва В.О., допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, в задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю. Судом встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2018 року спадкоємцем майна [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] , є її син - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився чоловік спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , у тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовилась донька спадкодавця - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 12.07.1995 року Другою Полтавською державною нотаріальною конторою, по реєстру №2-770, зареєстрованого в КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 31.12.2012 року, в реєстрову книгу №106, реєстраційний номер 14735 (а.с.8, том 1). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.09.2018 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.09.2018 року [PERSON] є спадкоємцем та власником майна після померлої матері [PERSON] (а.с.9-10, том 1). Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] оформлений на [PERSON] (а.с.11-14, том 1). Відповідно до довідки від 31.08.2022 року за №1104, яка видана [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Зареєстрований за даною адресою 06.05.2009 року (а.с.15, том 1). В судовому засіданні встановлено і дану обставину не заперечували сторони по справі, що тривалий час позивач проживав та працював в місті Харкові, але наприкінці квітня 2022 року через активні бойові дії, був вимушений покинути місто Харків та повернутися додому за адресою: [ADDRESS] , де проживала його сестра [PERSON] з чоловіком [PERSON] . Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачами по справі, подружжям [PERSON] , склалися неприязні стосунки, які 08.07.2022 року вилилися в бійку з завданням [PERSON] тілесних ушкоджень (а.с.16, том 1). Дані події змусили [PERSON] залишити будинок. В зв`язку з неприязними стосунками, які склалися між сторонами, 01.09.2022 року [PERSON] звернувся з листом до [PERSON] , [PERSON] , в якому вказував, що він є власником будинку [ADDRESS] , про що відповідачам відомо. Також в листі зазначав, що [PERSON] та [PERSON] вселилися в даний будинок без його згоди і перешкоджають йому проживати в ньому та користуватися його власністю. Враховуючи викладене просив до 10.09.2022 року виселитися з будинку, забрати свої речі та передати йому ключі від даного будинку (а.с.17, том 1). Відповідачами був отриманий даний лист, але вимоги, викладені в листі, ними виконані не були, вони продовжували проживати в спірному будинку, користуватися ним, перешкоджаючи власнику користуватися своїм майном, що і змусило [PERSON] , звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч.2 ст.41 Конституції України). Частиною 4 статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 та 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , він має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту постійного проживання та визнання права на користування будинком, так як дані вимоги не ґрунтуються на законі, суперечать зібраним по справі письмовим доказам та фактичним обставинам справи. Судом встановлено, дану обставину підтвердила відповідач [PERSON] в судовому засіданні, даний юридичний факт підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.09.2018 року, що [PERSON] відмовилась від 1/3 частки у спадщині, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] [INFO] , на користь свого рідного брата [PERSON] . Спадщина складалась з житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Отже, відповідачу [PERSON] достеменно було відомо, що власником житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , вона не заперечувала даного факту і підтвердила свою згоду, що й було викладено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П. в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 05.09.2018 року. Судом не приймаються до уваги та оцінюються критично пояснення відповідача [PERSON] , адвоката Пожидаєва В.О., що відповідач набула право користування спірним будинком, оскільки вселилася в нього з дозволу попереднього власника - бабусі [PERSON] , оскільки матеріали справи не містять письмового дозволу [PERSON] на вселення родини [PERSON] в 1994 році в будинок [ADDRESS] , як не міститься цього дозволу і в Свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 12.07.1995 року (а.с.13, том 2), складеному державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори Сидоренко В.І., в якому зазначено, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкоємцем її майна є донька [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] . В даному Свідоцтві про право на спадщину за заповітом будь-які застереження щодо проживання в будинку [ADDRESS] [PERSON] відсутні. Відсутні такі застереження, як того вимагає чинне законодавство України, і в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 05.09.2018 року. Щодо постійного проживання відповідача [PERSON] в будинку [ADDRESS] суд зазначає, що матеріалами справи доводиться, що [PERSON] в спірному будинку проживала періодично, що також підтверджується наданими нею письмовими доказами, сплата комунальних послуг та укладання договорів з комунальними підприємствами не свідчить проте, що будинком вона користувалась постійно, проведення ремонтних робіт в будинку було здійснено відповідачами [PERSON] , [PERSON] добровільно, з власної ініціативи та не свідчить проте, що вони набули право постійного користування будинком. Разом з тим в матеріалах справи відсутній письмовий дозвіл [PERSON] на проживання в спірному будинку [PERSON] та [PERSON] . Письмовий договір між сторонами з цього приводу не укладався. Подружжя [PERSON] не є членами сім`ї [PERSON] в розумінні Сімейного кодексу України та Житлового кодексу України. Не укладався між сторонами і сервітут, як того вимагають статті 398, 401, 402, 403, ч.1 ст.405 ЦК України, на які посилаються відповідачі по справі. Статтею 398 ЦК України встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Частиною 1 статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Частиною 1 статті 402 ЦК України визначено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном (ч.1 ст.403 ЦК України). Частина 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити за безпідставністю. На виконання вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved