Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] 07 вересня 2023 року звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є рідною бабусею малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мати дітей - [PERSON] , померла [INFO] . У зв`язку з цим на підставі наказу Служби у справах дітей Олександрійської міської ради про тимчасове влаштування дитини [PERSON] . І [PERSON] від 23 березня 2023 року, на позивачку було покладено відповідальність за збереження життя, здоров`я та розвиток дітей до 01 жовтня 2023 року. Тимчасовий характер даного рішення позивачку не влаштовує і вона бажає стати опікуном та законним представником своїх онуків, однак це є неможливим, оскільки в дітей є батько. Відповідач, який є батьком дітей, з 2015 року не проживає разом з ними, не бере участь у вихованні та не цікавиться їх розвитком, благополуччям та життям в цілому. За період відвідування дітьми школи відповідач жодного разу не відвідував навчальний заклад, не цікавився навчальними досягненнями своїх синів, не відвідував батьківські збори, не спілкувався з вчителями та класним керівником, не підтримував зв`язків. Усі питання, які виникають стосовно навчання та поведінки [PERSON] та [PERSON] у школі, вирішували їхня мати та позивачка. Також відповідач не надає дітям жодної матеріальної допомоги. Він ухилявся від сплати аліментів, у зв`язку з чим щодо нього було відкрито кримінальне провадження. Однак його було закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення, оскільки відповідач обіцяв, що виплатить наявні заборгованості, однак так цього і не зробив. У зв`язку з самоусуненням відповідача від виховання дітей та виконання батьківських обов`язків, позивачка вважає, що подальше збереження юридичного зв`язку між батьком та синами не відповідає їх інтересам та є не доцільним. Між батьком та дітьми відсутній психо-емоційний зв`язок, діти фактично не знають батька, своїм родинним колом вважали померлу матір та позивачку, оскільки саме вони займалися їх вихованням. Враховуючи, що після смерті матері, діти продовжують постійно проживати з позивачкою та саме вона вирішує всі питання, пов`язані з їх життям, то позбавлення відповідача батьківських прав надасть позивачці можливість встановити опікунство над дітьми та бути їх законним представником з метою належного забезпечення прав дітей, які фактично позбавлені батьківського піклування. Ніяких перешкод для виконання відповідачем своїх обов`язків ні матір дітей, ні позивачка не чинили. Відповідач, якби хотів, міг би в будь-який час спілкуватися з синами, забрати їх до свого місця проживання та займатися їх вихованням, але він такого бажання не виявив, а тому позивачка вважає, що ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків є умисним та свідомим. У зв`язку з цим позивачка змушена звернутися до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії по справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 вересня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Ухвалою судді від 12 вересня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Олександрійської міської ради про позбавлення батьківських прав. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. До суду 12 жовтня 2023 надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Представник позивача надала до суду заяву, у якій просить розглянути цивільну справу за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Від представника третьої особи до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом. Судом встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 05 липня 2011 року та серії [NUMBER] . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2015 року у цивільній справі № 398/3380/15-ц було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2015 року та до досягнення [PERSON] повноліття, тобто [INFO] , а потім в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON] , тобто [INFO] . Згідно довідки про неотримання аліментів № 191 від 09 серпня 2017 року, виданої державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Перелигіною А.В. [PERSON] не отримувала аліменти у період з 01 лютого 2017 року по 01 серпня 2017 року згідно із виконавчим листом № 398/3380/15-ц від 25 листопада 2015 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Наказом Служби у справах дітей Олександрійської міської рали Кіровоградської області № 7/23-ОД від 23 березня 2023 року було тимчасово влаштовано малолітніх [PERSON] та [PERSON] у родину громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Покладено відповідальність за збереження життя, здоров`я та розвиток дітей на громадянку [PERSON] . Встановлено дію наказу до 01 жовтня 2023 року. Відповідно до характеристики [PERSON] , 2011 року народження, учня 5-Г класу ліцею № 17, який проживає за адресою: [ADDRESS] , виданої директором ліцею № 17 та класним керівником [PERSON] навчається в ліцеї № 17 з першого класу. За час навчання виявив позитивне ставлення до навчальної діяльності, старанність і потребу в знаннях. Учень швидко сприймає програмовий матеріал. Володіє достатнім запасом слів, уміє грамотно викладати свої думки. Має достатній рівень знань, читає художню літературу, користується додатковими джерелами під час самопідготовки. На уроках проявляє самостійність, слідкує за відповідями однокласників. Вміє оперувати знаннями, аналізувати, порівнювати, логічно мислити, що свідчить про добрий розумовий розвиток. Учень дотримується статуту закладу, проявляє активність у громадському житті школи і класу. У поведінці підтримує атмосферу прийнятого морального клімату. У спілкуванні з однокласниками врівноважений, враховує їх думку. Петро працьовитий, добре володіє трудовими уміннями та навичками, самостійний у виконанні трудових завдань. У зовнішності завжди охайний. Вихованням сина займалася мама, яка, на жаль, померла, та бабуся, [PERSON] . Між бабусею і онуком гарні взаємовідносини. Бабуся контролює навчання онука, приділяє йому багато уваги. Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , учня 5-А класу ліцею № 17, який проживає за адресою: [ADDRESS] , виданої директором ліцею № 17 та класним керівником, [PERSON] навчається в закладі з першого класу. До школи хлопчика привели мама і бабуся. За час навчання зарекомендував себе як старанний, комунікабельний учень. Навчається в міру своїх сил. Має довільну зорову та слухову пам`ять. Виявляє логічне та образне мислення. На уроках не завжди активний, систематично виконує домашні завдання. Має добрий загальний розвиток. Читає цілими словами, правильно інтонуючи кінець речення, але емоційне забарвлення тексту недостатньо виразне. Уміє будувати зв`язане висловлювання, спираючись на допоміжні матеріали, при цьому не завжди враховує співвідношення основної та другорядної інформації. За характером спокійний, доброзичливий, стриманий та врівноважений хлопчик. Він чуйний, завжди готовий прийти на допомогу, свідомо дотримується правил поведінки для учнів. Має обмежене коло спілкування, неохоче вступає в контакт з учнями класу. Вихованням [PERSON] займалися виключно мама і бабуся. Батько не брав ніякої участі у вихованні дитини, не цікавився шкільним життям хлопчика. Згідно із актом обстеження умов проживання, складеного кл. кер. [PERSON] , [PERSON] , практичним психологом [PERSON] , соц. педагогом [PERSON] на підставі доручення органу опіки та піклування з метою підготовки висновків про можливість призначення опіки, було проведено обстеження умов проживання родини: учнів 4-А та 5-Г класів за адресою: [ADDRESS] . Батько із сім`єю не проживає, участі не бере. Умови проживання [PERSON] , [PERSON] хороші. Хлопці мають ігрову кімнату, облаштоване місце для навчання, є умови для навчання онлайн. Кожен має місце для зберігання речей, а також окреме спальне місце. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] - бабуся, [PERSON] , [INFO] - учень 5-Г класу, [PERSON] , [INFO] - учень 4-А класу. Стосунки, традиції сім`ї доброзичливі, члени родини допомагають одне одному, дотримуються родинних традицій. Бабуся бажає отримати опіку над онуками, приділяє належну увагу навчанню та вихованню хлопців. Батько участі у житті й вихованні не бере, зі слів бабусі матеріально не допомагає. Відповідно до заяви [PERSON] від 29 червня 2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Приходько О.М., [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню його малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Просив його заяву на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради та на слуханні цивільної справи про позбавлення його батьківських прав розглянути без його присутності та участі. Погодився з будь-яким рішенням комісії або суду. Всі необхідні формальності, що можуть виникнути в зв`язку з вищевказаним, просив також вирішувати без нього. Крім того зазначив, що правові наслідки позбавлення батьківських прав, передбачені ст. 166 СК України, йому нотаріусом роз`яснені. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради № 233/9/10/3 від 24 серпня 2023 року, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради просить позбавити гр. [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно положень ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Стаття 164 СК України встановлює перелік підстав позбавлення батьків батьківських прав. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні по справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35 - 36, п. 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року (заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві» (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи «Кутцнер проти Німеччини», N 46544/99, п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та «Зоммерфельд проти Німеччини», [GC], № 31871/96, п. 66, ЄС/7/72003-VIII). Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції», № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж`юнта проти Італії» [GC], № 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує (див., mutatis mutandis, справу «Хазе проти Німеччини», № 11057/02, п. 99, ЄСПЛ 2004-III (витяги)). Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я (див. справи «Валлова і Валла проти Чеської Республіки», № 23848/04, п. 72, від 26 жовтня 2006 року; і «Гавелка та інші проти Чеської Республіки», № 23499/06, № 57, від 21 червня 2007 року). З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків (див., наприклад, справу «К. А. проти Фінляндії», № 27751 /95, п. 92, ЄСПЛ 2003-I). Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (див., наприклад, справу «Мозер проти Австрії», № 12643/02, п. 68, від 21 вересня 2006 року; згадані вище рішення у справі «Валлова і Валла проти Чеської Республіки» пп. 73 - 76, та у справі Гавелка та інші, п. 61). Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (див., mutatis mutandis, ухвали у справах: «Шульц проти Польщі», № 50510/99, від 08 січня 2002 року; «Реммо і Узункая проти Німеччини», № 5496/04 від 20 березня 2007 року; та «Полашек проти Чеської Республіки», № 31885/05 від 08 січня 2007 року). Суд також повинен врахувати, чи самим дітям було надано можливість висловити свою думку, коли цього вимагали обставини (див., наприклад, згадані вище рішення у справах Гавелка та інші, п. 62, і Хазе, п. 97). Із рішення Європейського суду з прав людини у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року вбачається, що вказане рішення підтвердило сталу позицію Європейського Суду, яка зводиться до визначення насамперед «якнайкращих інтересів дитини», а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Окрім того, суд має виходити з того, що батьки мають рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги. Вданому випадку, згідно з наданими доказами суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх синів, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток синів, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу синів, не піклується про стан їх здоров`я, хоча мав б це робити, тобто з власної волі ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, ніякого інтересу до синів не проявляє. З огляду на викладене, суд доходить до висновку про те, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам дітей. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved