Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

12.09.2023 позивач звернувся до суду з даним позовом до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції м. Київ, [PERSON] , Шостої Київської державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна. Позов обґрунтовано тим, що на початку 2021 року позивачеві стало відомо про наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про накладення арешту на належне йому нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження: 6357810, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстровано: 03.01.2008 року о 14:37:50 за № 6357810 реєстратором: Шоста київська державна нотаріальна контора, 01021, м.Київ, вул. Інститутська, 13-А, який було накладено, на підставі постанови АА № 835478, 11.12.2007, ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Відтак, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд: - зняти арешт з належного [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , майна, шляхом припинення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження з реєстраційним номером обтяження №6357810. 12.09.2023 ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 30.10.2023 відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем вірно зазначено, що за її заявою було повернуто виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] . Також, відповідач зазначила, що заборгованість [PERSON] перед відповідачем по виконавчому листі, у справі 2-3546 від 23.08.2002 року, відсутня. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, представником позивача було подано заяву про розгляд справи без фіксування технічними засобами. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідачі вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Так, з наявної у матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що 03.01.2008 року о 14:37:50 за № 6357810 реєстратором: Шоста київська державна нотаріальна контора, 01021, м. Київ, вул. Інститутська, 13-А., накладено арешт на належне позивачу все нерухоме майно з реєстраційним номером обтяження - 6357810. Підставою обтяження зазначено постанову АА № 835478 від 11.12.2007 року, видану Печерським районним відділом Державної виконавчої служби України у м. Києві, яка винесена на підставі виконавчого листа № 2-3546 від 23.08.2002 року, виданого Печерським районним судом м. Києва. Разом із позовною заявою позивачем надано листа Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) (Відповідач 1) від 24.08.2023 року за № [NUMBER]/2, із змісту якого випливає, що відповідачем 18.04.2003 року було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] для виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва № 2-3546 від 23.08.2002 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дитину - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що 27.02.2013 року, на підставі постанови державного виконавця виконавчий документ за письмовою заявою був повернутий стягувачеві. Зазначена обставина також підтверджена [PERSON] , про що зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву. Отже, виконавчий документ, який став підставою для відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно позивача, був повернутий відповідачеві більше 10 років назад, і, відтак, більше 10 років Печерським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) не здійснюються виконавчі дії стосовно позивача. Згідно до Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Накладення арешту на майно особи за своїм юридичним наслідком являє собою створення перешкоди у розпорядженні майном такої особи. Таким чином, наявність запису у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, який внесено 03.01.2008 року о 14:37:50 за № 6357810 реєстратором: Шоста київська державна нотаріальна контора, 01021, м. Київ, вул. Інститутська, 13-А., і накладено арешт на належне позивачу все нерухоме майно з реєстраційним номером обтяження - 6357810 перешкоджає позивачу вільно і на власний розсуд розпоряджатися належною йому часткою у квартирі. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно до цієї постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно. Згідно із статтею 4 Цивільного процесуального Кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтею 5 Цивільного процесуального Кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною другою цієї статті встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не мо же ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Таким чином, суд погоджується із позицією позивача, що за наведених вище обставин, а саме: відсутність у стягувача будь-яких майнових претензій до позивача, повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі його письмової заяви без виконання, подальше збереження накладеного арешту на належне йому нерухоме майно за таких обставин немає під собою правових підстав. Суд вважає, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном (постанова Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі N 2/0301/806/11 (провадження N 61-3814св22). Таким чином, суд погоджується, що ефективним способом судового захисту рішення про зняття арешту з належного позивачу майна, шляхом припинення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження з реєстраційним номером обтяження «6357810».

Outcome: approved