Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Представник позивача 18.10.2021 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача та просив усунути перешкоди у здійсненні права власності [PERSON] шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення з передачею ключів від усіх дверей квартири. Представник позивача в обгрунтування позовних вимог вказав про те, що позивач познайомився та проживав з відповідачем у м. Кривому Розі, але після конфлікту переїхав з належної йому квартири до м. Кам`янське Дніпропетровської області. Відповідач заволоділа ключем від квартири [ADDRESS] , належної позивачу, перевезла особисті речі і почала проживати в ній без відома позивача. Прохання позивача звільнити його квартиру відповідач не виконує. За викладених обставин позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 20.10.2021 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. 20.12.2021 відповідно до постанови Київського апеляційного суду ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20.10.2021 залишено без змін. 30.03.2022 ухвалою Дарницького районногом суду м. Києва відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 10.05.2022 представником відповідача надано відзив на позовну заяву, зазначено про те, що відповідач придбала квартиру виключно за рахунок коштів, які належали їй особисто. Оформлення договору про участь у фонді фінансування будівництва на ім`я матері позивача - [PERSON] не було узгоджено з відповідачем шляхом вчинення протиправних дій. 10.05.2022 представник позивача за зустрічним позовом - [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом в інтересах [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] та просив: перевести на [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) права та обов`язки довірителя за договором №43303 про участь у Фонді фінансування будівництва від 26.05.2004, укладеним [PERSON] з Акціонерним комерційним банком «АРКАДА»; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Астаховою О.С. 03.08.2021 та зареєстроване в Реєстрі за №2-1639 [PERSON] ; скасувати рішення державного нотаріуса Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Астахової О.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:59638057 від 03.08.2011 на квартиру [ADDRESS] ; витребувати трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею100 кв.м., житловою площею 57,1 кв.м з незаконного володіння [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Представник позивача за зустрічними позовом в обгрунтування вимог зустрічного позову вказав про те, що у 2003 році [PERSON] перебувала у відрядженні в м. Кривий Ріг і познайомилась з [PERSON] . Через деякий час вони почали спільно проживати без реєстрації шлюбу. На початку 2004 року [PERSON] вирішила придбати квартиру у м. Києві за рахунок особистих коштів. За усною домовленістю [PERSON] , повинен був укласти договір інвестування у житло та вносити кошти від імені [PERSON] . Протягом 2004-2006 [PERSON] перерахувала на рахунок [PERSON] 1 616 500 грн. та не контролювала у зв`язку з хворобою виконання [PERSON] зобов`язань. Квартира в 2005 році була збудована, але оскільки [PERSON] та [PERSON] проживали в м. Кривий Ріг квартиру здавали в оренду. Влітку 2020 року стосунки між [PERSON] та [PERSON] погіршились, позивач повернулась до м. Києва у квартиру, яку вважала своєю власністю. Згодом [PERSON] повідомив про те, що приховав від [PERSON] факт оформлення Договору №43303 про участь у Фонду фінансування будівництва від 26.05.2004 та свідоцтво про право власності на квартиру на матір - [PERSON] . 03.08.2021 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину. 14.10.2021 [PERSON] повідомив [PERSON] про те, що не визнає право власності на квартиру за [PERSON] , а особами, які були присутні в квартирі [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження. У січні 2002 року [PERSON] звернулась до Дарницького УПГУНП в м. Києві із заявою щодо вчинення щодо неї правопорушення за ч.4 ст. 190 КК України. 23.05.2022 представник [PERSON] надав відповідь на відзив, зазначив про те, що станом на 2005 рік [PERSON] перебував у шлюбних відносинах [PERSON] , тому просив відхилити відзив. 01.06.2022 представник [PERSON] надав заперечення на відповідь на відзив від 20.05.2022, зазначив про те, що відповідач не заперечує, що дійсно перебувала у відносинах з [PERSON] , які припинила після знайомства з [PERSON] , у відповідача були короткострокові поїздки до м. Москва до брата та у зв`язку з лікуванням хвороби. Відповідач не заперечує, що дійсно зверталась до Печерського РУГУ МВС України в м. Києві в 2011 році з метою повернення належних їй речей. 02.06.2022 представник [PERSON] надав відзив на зустрічну позовну заяву, зазначив про те, що з зими 2005 року у сім`ї [PERSON] виникали сварки і конфлікти, склались неприязні відносини, щоб квартира [ADDRESS] не стала предметом поділу, [PERSON] переоформив квартиру на ім`я своєї матері. [PERSON] познайомився з [PERSON] під час перебування [PERSON] з робочим візитом у м. Кривий Ріг у 2006 році, а не у 2003 році, оскільки протягом періоду з 24.07.2001 до липня 2005 року [PERSON] проживала з [PERSON] представник [PERSON] вказав про те, що Виписка по картковому рахунку, яку було додано до відзиву та зустрічного позову є сфальсифікованою, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги просив задовольнити, вимоги зустрічного позову просив залишити без задоволення. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом до суду не прибула, надала клопотання про відкладення у зв`язку з хворобою захисника, додавши висновок про свою хворобу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін та задоволення вимог первісного позову, відмову у задоволенні вимог зустрічного позову з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з випискою по картковому рахунку [PERSON] № [NUMBER] Філії «Центрально-міського відділення Промінвестбанку в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області» за період з 01.01.2004 по 30.11.2006: 13.01.2004, 03.02.2004, 04.03.2020, 07.04.2004, 12.05.2004, 03.06.2004, 07.07.2004,11.08.2004, 14.09.2004, 12.10.2004, 03.11.2004, 07.12.2004, 11.01.2005, 09.02.2005, 15.03.2005,12.04.2005, 16.05.2005 рахунок поповнено [PERSON] за дорученням [PERSON] на суму 46700 грн., для купівлі квартири; 22.06.2005, 26.07.2005, 04.08.2005,07.09.2005, 11.10.2005, 03.11.2005, 07.12.2005, 17.01.2006, 15.02.2006, 22.03.2006, 06.04.2006, 16.05.2006, 09.06.2006, 11.07.2006, 08.08.2006, 06.09.2006, 03.10.2006, 02.11.2006 рахунок поповнено [PERSON] за дорученням [PERSON] на суму 45700 грн., для купівлі квартири ( а.с. 74-77, т.1). Згідно із свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА від 29.06.2005, засвідчено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] ( а.с. 78). 31.07.2007 відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу, шлюб, зареєстрований 07.08.1999 відділом РАГС виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська (актовий запис №397), між [PERSON] та [PERSON] - розірвано ( а.с. 145-146.т.1). Відповідно із Договору №16/326 найму житлового приміщення від 16.08.2017 [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони уклали договір оренди квартири [ADDRESS] ( а.с. 106). 03.08.2021 державним нотаріусом Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Астаховою О.С. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] [PERSON] ( а.с.107, т.1). 02.11.2021 державним реєстратором Другої Кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської обл. Астаховою О.С зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на праві приватної власності за [PERSON] (а.с. 108, т.1). Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2021 до Реєстру внесено відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України на підставі заяви [PERSON] ( а.с. 80, т.1). Згідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 07.02.2022 зобов`язано уповноважену особу Дарницького УПГУНП в м. Києві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, викладені у заяві [PERSON] від 24.01.2022 про вчинення кримінального правопорушення, які можуть містити ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України ( а.с. 110-111, т.1). 27.06.2022 Головним управлінням ДПС України у Дніпропетровській обл. на виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 06.06.2022 надано інформацію про доходи [PERSON] та [PERSON] за період з 2000 по 2005 роки, за основними місцями роботи ( т. 1 а.с. 215-222). 01.03.2023 представник позивача звернувся до суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи копії запиту клієнта [PERSON] від 10.08.2022 до ПАТ «АК ПІБ» та копій відповідей на запит від 09.09.2022 та від 26.09.2022. Згідно із відповіді на запит ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» за вих. №1097/08 від 09.09.2022 [PERSON] повідомлено про те, що в період з 01.01.2004 по 31.12.2006 в ПАТ «Промінвестбанк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було відкрито рахунок № [NUMBER] . Рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 01.01.2004 по 31.12.2006 не відкривався. Банківська картка [NUMBER] в період з 01.01.2004 по 31.12.2006 на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) не відкривалась. Банківська картка [NUMBER] , що належала [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) була відкрита 01.04.2008 ( а.с. 24 на зв. т.2). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник позивача за первісними позовом - [PERSON] , посилаючись на ст. 41, ст. 47 Конституції України, ст. 383 Цивільного Кодексу України, ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР просив усунути перешкоди у користуванні квартирою, належної [PERSON] на праві приватної власності та виселити [PERSON] , яка проживає в квартирі без відома позивача, але з якою позивач познайомився та проживав у м. Кривому Розі. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] та позивача за зустрічними позовом, [PERSON] , посилаючись на Виписку по картковому рахунку № [NUMBER] вкладника філії «Центрально-міського відділення Промінвестбанку в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області» вкладника [PERSON] вказав про те, що починаючи з 13.01.2004 [PERSON] фінансувала будівництво квартири [ADDRESS] , але інвестиційні документи та свідоцтво про право власності на спірну квартиру було оформлено на матір [PERSON] - [PERSON] . Взаємовідносини між сторонами погіршились і [PERSON] переселилась до спірної квартири, а 14.10.2021 [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження, що підтверджується Витягом з ЄРДР №12021105020003482 від 20.10.2021. З доводів, наданих представниками сторін вбачається, що сторони познайомились у м. Кривий Ріг і спільно проживали, але в 2021 році позивач звернувся до відповідача з проханням звільнити квартиру [ADDRESS] , належну йому на праві приватної власності. [PERSON] вказала, що перераховувала кошти [PERSON] та таким чином здійснила фінансування будівництва квартири. Матеріали справи не містять доказів фінансування будівництва спірної квартири [PERSON] . [PERSON] надав відповідь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» згідно з якою зазначено про те, що рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 01.01.2004 по 31.12.2006 не відкривався. [PERSON] не надала доказів походження коштів, не надала доказів представництва [PERSON] на внесення коштів, не довела її підстав фінансування будівництва через [PERSON] , але стверджує, що перераховувала кошти [PERSON] та таким чином здійснила 100% фінансування будівництва квартири. Згідно із ст. 60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Згідно із п.2 ст.1 ст. 60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», банківською таємницею, зокрема є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини. Відповідно до ст. 28 ЦК України, фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно із довідкою про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] . Згідно із ст. 109 Житлового Кодексу УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із ст. 318 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином суд приходить до висновку про те, що обставини усної домовленості щодо укладення правочинів [PERSON] під час хвороби не можуть бути безумовною підставою скасування правочинів, здійснених за участю [PERSON] та [PERSON] та припинення права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Підстави для визнання права власності на спірну квартиру за [PERSON] відсутні, оскільки не надано належних доказів походження коштів, місця роботи, розміру доходу [PERSON] , правочину на підставі якого здійснювалось представництво [PERSON] інтересів [PERSON] щодо фінансуванні будівництва квартири. Як стверджує позивач, він не може користуватись належним майном, оскільки Відповідач проживає в ньому без достатної правової підстави. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України право власності непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. За правилами ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Як передбачено ч. 3 ст. 116 ЖК України, осіб, які самовільно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого приміщення. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Фактичні обставини справи та наявні докази свідчать про те, що позивач є власником спірного житла, а відповідач не має правових підстав для користування даним майном. У поза судовому порядку відповідач не звільняє жиле приміщення. Відмова останнього від звільнення житла є підставою для захисту власником своїх прав у судовому порядку. Оскільки відповідач не має законних чи договірних підстав для використання цього житлового приміщення, останній підлягає виселенню. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved