Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, з якого вбачається, що позивач за договором факторінгу від отримав право вимоги за невиконаним кредитного договору до боржника [PERSON] . Боргові зобов`язання виникають з кредитного договору, що був укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] 10.09.2021р. у електронній формі. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредит ним договором 49364 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 09.05.2023р. була прийнята до провадження і її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 15.08.2023 за клопотанням позивача було витребувано докази з АТ «Універсал Банк» та ТОВ «ФК «Контрактовий дім». Матеріали справи містять клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за його відсутності. Також, зазначено, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надав. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та позов з додатками надсилалася за місцем його реєстрації. Конверт повернувся до суду із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання». Таким чином, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. 10 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір №4748435, за яким [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 15050,00 грн. строком на 30 днів з процентною ставкою 1,9% від суми кредиту за кожен день. Кредитний договір позичальником було підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором А998325. За пунктом 2.1 договору визначено, що кошти надаються на банківську карту [NUMBER] . (а.с.28-33) Згідно до розрахунку заборгованості, станом на 08.01.2022 року борг [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 49364,00 грн, який складається з тіла кредиту 15050,00 грн, та процентів у розмірі 34314 грн, (а.с. 20-27) ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу №21-06/2022 від 21.06.2022, за яким позивач набув право вимоги за кредитними договорами, серед яких, як вбачається з витягу з реєстру боржників, і право вимоги до [PERSON] за договором №4748435 на загальну суму 49364,00 грн. (а.с. 52-56, 13) Як вбачається з виписки з банківського рахунку АТ «Універсал Банк», картка [NUMBER] належить відповідачу [PERSON] , і 15.02.2021 року на його рахунок було зараховано 15050,00 грн. (а.с. 84-87) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. З огляду на викладене, на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Висновки, до яких дійшов суд, на підставі встановлених фактичних обставин та застосованих норм права. Як встановлено, відповідач заповнив відповідну заявку на отримання кредиту на сайті ТОВ «Авентус Україна», у тому числі зазначив номер мобільного телефону та номер своєї банківської карти, на яку має надійти позика. Товариство за результатами розгляду заявки надіслало Клієнту на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор, за допомогою якого відповідач підписав електронний договір. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. У подальшому, згідно відомостей АТ «Універсал Банк», відповідач отримав на свій картковий рахунок кредитні кошти у розмірі 15050,00 грн. у день укладення кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості, кредитні кошти повернуті не були, і у відповідача виник борг на загальну суму 49364,00 грн., що складається з тіла кредиту та заборгованості з відсотків. У подальшому, ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали договір факторингу, за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача. Що стосується стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з лютого 2022 по травень 2023 від суми боргу 49364 грн на загальну суму 12637,18 грн. Також, позивачем здійснено розрахунок 3% річних з 09.01.2022 по 30.06.2023 у розмірі 2178,78 грн. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України Зеленського В.О. №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України Зеленського В.О. №133/2022 від 14.03.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год.30 хв. 26.03.2022 року строком на 30 діб. 21.04.2022 року Верховною Радою України прийнято ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про Продовження строку дії в Україні» від 19.04.2022 року №7300, за яким воєнний стан в Україні продовжують з 25.04.2022 року строком на 30 діб до 25.05.2022 року. Указом Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 «Про Продовження строку дії воєнного стану в Україні» щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.08.2022 року №573/2022 «Про Продовження строку дії воєнного стану в Україні» щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07.11.2022 року №757/2022 «Про Продовження строку дії воєнного стану в Україні» щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 06.02.2023 року №58/2023 «Про Продовження строку дії воєнного стану в Україні» щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 19.02.2023 року строком на 90 діб. Враховуючи вище викладене, нарахування позивачем трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період після 24.02.2022 року не відповідає вимогам ЦК України. У період з 01.02.2022р. по 24.02.2022р. інфляційні втрати від 49364 грн становлять (індекс інфляції 101,60 грн) 49\~364,00 x 1.01600000 - 49\~364,00 =\~789,82 грн. У період 09.01.2022р. по 24.02.2022р. за 47 днів 3% річних становлять 49\~364,00 x 3 % x 47 : 365 : 100 = 190,69 грн. За наведених обставин, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог в розмірі 50344,51 грн (49364+789,82+190,69). Згідно до положень ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на загальну суму 64179,96 грн. (49364,00 грн заборгованості + 12637,18 грн інфляційних втрат+2178,78 грн три відсотки річних) та сплачено судовий збір 2147,20 Суму задоволених вимог 50344,51 грн. треба помножити на 100 та поділити на суму первісних вимог 64179,96 грн., що дорівнює 78,44% 78,44 відсотків від суми сплаченого позивачем судового збору 2147,20 грн. дорівнює 1684.26 грн. Що стосується витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч.\~8 ст.\~141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивач уклав із адвокатом Крюковою М.В., договір про надання юридичних послуг №07/07-2022 від 07.07.2022р., за яким замовник та виконавець погодили у розділі 3, що послуги сплачуються відповідно до рахунку фактури. Згідно звіту про надання правової допомоги та рахунку-фактури від 07.07.2022р. (а.с. 57, зворотній бік а.с. 59), адвокатом було витрачено на дану справу 8 годин, а саме збір та аналіз документів 2 год. 4000 грн., складання позовної заяви 5 год. 5000 грн., подання позовної заяви 1 год. 1000 грн. Відповідно до\~положень частини\~3\~ст.\~141\~ЦПК України: при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд враховує, що ціною позову в даному випадку є кредит у розмірі 15050,00 грн., а проценти за кредитом були нараховані ще до відступлення права вимоги. Отже, з цього слідує висновок про те, що дана справа не відноситься до категорії складних справ і складання позовів та клопотань у своїй більшості є подібними, оскільки не потребують проведення додаткових розрахунків. Окрім того, адвокатом у позові наведено розрахунки за ст.625 ЦК України, які суперечать вимогам перехідних та прикінцевих положень ЦК України. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, обгрунтованою та пропорційною сумою витрат на правову допомогу, яка була надана у даній справі є 2000 грн. На підставі\~\~вищевикладеного та\~\~

Outcome: partial