Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

позов зареєстрований судом 14.07.2023 року і мотивований тим, що мати позивача [PERSON] була співвласником земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:01:013:0063, що належала їй на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.07.2014 року. [PERSON] померла [INFO] . Все належне майно заповіла [PERSON] , що підтверджується заповітом, посвідченим 11.12.2006 року. 13.09.2022 року Першою вінницькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви позивача було заведено спадкову справу № 69673614 до майна померлої [INFO] [PERSON] 31.05.2023 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Сушицькою А.О. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що знаходиться в спільній сумісній власності, загальною площею 0,1 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:01:013:0063, оскільки ділянка перебуває у спільній сумісній власності і частка спадкодавця не визначена. Позивач вважає оскаржувану постанову безпідставною, необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам ст.ст. 372, 1226 ЦК України, ст. 49 Закону України «Про нотаріат», порушує її право на спадкування майна, що перебуває у спільній сумісній власності, тому просила скасувати постанову державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Сушицької А.О. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.05.2023 року та зобов`язати Першу вінницьку державну нотаріальну контору видати на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину, а саме на право спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером 0510100000:01:013:0063 замість її померлої матері [PERSON] . Ухвалою суду від 21.07.2023 року позовну заяву залишено без руху і надано строк для усунення її недоліків. 10.08.2023 року було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі № 127/21071/23 за позовом [PERSON] до Першої вінницької державної нотаріальної контори про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії. 27.09.2023 року закрите підготовче провадження у справі. Витребувано з Першої вінницької державної нотаріальної контори спадкову справу, заведену до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала за викладених обставин. Суду пояснила, що вона є спадкоємцем за заповітом, проте нотаріус безпідставно відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що перебувала у спільній сумісній власності спадкодавця та інших осіб. Норма ст.. 1226 ЦК України дозволяє успадкувати майно, що перебуває у спільній сумісній власності, тому відмова нотаріуса є неправомірною. Також додала, що з позовом про визначення частки майна померлого у спільній власності не зверталась. В судовому засіданні нотаріус Першої вінницької державної нотаріальної контори Сушицька А.О. позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні, оскільки без визначення частки у праві спільної сумісної власності видача свідоцтва про право на спадщину буде суперечити Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] мати позивача [PERSON] , [INFO] . 11.12.2006 року в Першій вінницькій державній нотаріальній конторі за реєстр. № 3-2995 було посвідчено заповіт, згідно з яким [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] 13.09.2022 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини Першою вінницькою державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] було заведено спадкову справу № 712/2022 року. 20.07.2023 року [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом: на 2/3 частки квартири [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,0400 га за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для індивідуального садівництва, кадастровий номер 0510136600:02:104:0286. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, прийнятою 31.05.2023 року державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Сушицькою А.О. відмовлено [PERSON] у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:01:013:0063, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно письмових пояснень від 20.09.2023 року нотаріус вказала про помилку, зазначаючи про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 28). При вивченні наданих [PERSON] документів було встановлено, остання претендує на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки загальною площею 0, 1 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:01:013:0063, яка належала померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус мотивувала тим, що не може визначити склад спадкового майна, а саме на яку частину вищевказаного нерухомого майна необхідно видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки земельна ділянка згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.07.2014 року належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності (без визначення частки кожного співвласника) (а.с. 9). Рішенням Вінницької міської ради від 30.09.2022 року № 1231, провулок Талаліхіна було перейменовано на [ADDRESS] . Правовідносини виникли між сторонами з приводу права особи на спадкування і виконання нотаріусом обов`язку в оформленні спадкових прав, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України, Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 року № 296/5. Нотаріальні дії повинні вчинятись відповідно до встановлених для нотаріуса порядком їх вчинення. Згідно частини третьої статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Згідно ст.\~50\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~нотаріальна дія\~або відмова\~у її\~вчиненні оскаржуються\~до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до вимог частини 1 вказаної статті, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників. 9) в інших випадках, передбачених законом. Згідно вимог п.п. 4.12. глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 року за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до вимог п.п. 4.14. глави 10 розділу 2 вказаного Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до ст. 1226 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Частинами 1,\~3\~статті 1223\~ЦК України\~визначено,\~що право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1\~ст. 1226 ЦК України). Відповідно до\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 370 ЦК України, розмір часток у праві спільної сумісної власності є рівними. Статтею 1225 ЦК України, п. 10 Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту\~ст. 357 ЦК\~вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Отже, чинним законодавством не надано нотаріусу право здійснювати виділ частки або видавати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у спільній сумісній власності. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Крім того, 28 липня 2021 року Верховний Суд при розгляді справи \~№ 346/5216/18 зазначив про те, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом\~ст. 392\~ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Таким чином, суд дійшов висновку, що дії нотаріуса та постанова від 31.05.2023 року відповідають вимогам Закону України «Про нотаріат», тому немає підстав для визнання незаконною і скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню і вимога про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Крім того, у постанові від 10.04.2019 року у справі № 161/9939/17 Верховний Суд зазначив, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке не є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Тобто, суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. Судові витрати у справі судовий збір слід залишити за рахунок держави, оскільки позивач, яка є інвалідом ІІ групи загального захворювання, на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнена.

Outcome: dismissed