Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , припинити сплату присуджених з нього аліментів. Свої вимоги обгрунтовує тим, що від спільних відносин з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] , в свідоцтві про народження якого він записаний батьком, а відповідач - матір`ю. Сімейні стосунки між ними не склалися, вже тривалий час подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають за різними адресами. Судовим наказом Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25.02.2020 року з нього на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 13.02.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідне виконавче провадження № [NUMBER] від 30.10.2020 перебуває на виконання у Конотопському ВДВС СХ МРУМЮ. Відповідач від самого народження дитини і до теперішнього часу вихованням сина не займається, належної уваги не приділяє, не забезпечує необхідного харчування, своєчасного медичного догляду, безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків. 14.01.2022 року працівниками служби у справах дітей був здійснений виїзд за місцем мешкання відповідача, де під час обстеження було встановлено, що в квартирі не створено належних умов для проживання, виховання та розвитку дитини: в кімнатах брудно, не придбано, скрізь розкидане сміття, місцедля відпочинку та проведення дозвілля не обладнанні, дитячій одяг розкиданий по квартирі, продукти харчування, готова їжа для дитини відсутня. Сама відповідач поводила себе неадекватно, ймовірно, в результаті вживання наркотичних речовин. Залишення дитини з матір`ю було не можливе, тому син [PERSON] був поміщений до дитячого відділення КНП Конотопської МР «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М. Давидова» та 17.01.2022 року після виписки з лікарні, передана працівниками служби йому на виховання. 03.06.2022 року відповідач звернулась до служби із заявою про повернення сина їй на виховання, пояснила, що з 28.01.2022 року по 02.06.2022 року пройшла лікування в КНП Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» та планує проживати з дитиною за місцем мешкання своєї бабусі, яка буде допомагати їй у вихованні дитини. Цього ж дня, син [PERSON] був переданий їй на виховання. Проте, вищеописана ситуація повторилась 12.10.2022 року. З цього часу син [PERSON] перебуває на його вихованні, знаходиться на повному утриманні. Така поведінка відповідача, її безвідповідальне ставлення до сина свідчить про її свідоме та тривале ухилення від виконання батьківських обов`язків, що і змусило його звернутися до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи відділу «Служба у справах дітей» Конотопської міської ради Сумської області Дем`яненко А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 7). З копії акту обстеження умов проживання № 291 від 19.04.2023 року працівниками служби у справах дітей було здійснено виїзд за фактичним місцем мешкання [PERSON] , яка є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка на той момент мешкала за адресою: [ADDRESS] . Вбачається, що під час обстеження було встановлено, що в квартирі не створено належних умов для проживання, виховання та розвитку дитини: в кімнатах було брудно, не прибрано, скрізь розкидане сміття; місця для відпочинку та проведення дозвілля не обладнані, дитячий одяг розкиданий по квартирі; продукти харчування, готова їжа для дитини відсутні. [PERSON] поводила себе неадекватно, у неї спостерігались поведінкові розлади, ймовірно, в результаті вживання наркотичних речовин. Враховуючи вищевикладене, залишення дитини з матір`ю було не можливим, тому [PERSON] , [INFO] , був поміщений до дитячого відділення КНП Конотопської МР «Конотопська ЦРЛ ім. академіка М.Давидова». 17.01.2022 року дитина була виписана з лікарні та передана працівниками служби у справах дітей на виховання [PERSON] (а.с. 8, 9). Згідно копії акту обстеження умов проживання від 20.01.2022 року працівниками служби у справах дітей було здійснено виїзд за фактичним місцем мешкання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та встановлено, що в будинку за адресою [ADDRESS] , створені належні умови для проживання дитини. Місця для відпочинку та навчання обладнані належним чином, одяг, взуття, речі першої необхідності в наявності в достатній кількості (а.с. 10). З копії судового наказу № 577/663/20 (провадження № 2н/577/133/20), виданого Конотопським міськрайонним судом Сумської області 06.03.2020 року вбачається, що з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 13.02.2020 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження серія ВП № [NUMBER] від 30.10.2020 року вбачається, що старшим державним виконавцем Конотопського міськрайонного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 2н/577/133/20 від 06.03.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 13.02.2020 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.06.2017 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.44 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 52). Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.11.2021 року [PERSON] визнано винною за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309, 70 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки. Відповідно до ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Згідно ч. 1 ст. 76 КК України на [PERSON] покладено виконання наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (а.с. 53, 54). Постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.02.2023 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 184 ч. 1 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення закрито (а.с. 55). Пунктом 2 ст.164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111). З висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради № 01-14/1049 від 03.10.2023 року вбачається, що доцільно позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 29-31). Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини. Сама відповідач не з`явилася ані до суду для розгляду цієї справи, ані до комісії з питань захисту прав дитини. На думку суду, така її поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі дитини. При розгляді цього спору суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишила її без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо її сина, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини. На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та матір`ю зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення її батьківських прав не становитиме втручання в значенні п. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується п. 1 ст. 8 цієї Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. За таких обставин, суд вважає, що слід позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено дитина проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини, які стягуються на підставі судового наказу № 2н/577/133/20, виданим Конотопським міськрайонним судом Сумської області 06.03.2020 року. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати визначення місця проживання дитини з батьком, тобто з 12.10.2022 року. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання дитини: малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ? частини її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved