Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

\~\~ \~ \~ \~ \~У вересні 2023 року [PERSON] через свого представника адвоката Замшу Д.Д. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позову вказує, що 22.05.2023 року о 9 годині 38 хв. на автомобільній дорозі Бобринець - Витязівка, 8 км. водій [PERSON] керував транспортним засобом ВАЗ 2106, державний № [NUMBER] , будучи в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції й допустив зіткнення з транспортним засобом HONDA M-NV, державний № [NUMBER] , що рухався попереду і належить на праві власності позивачу [PERSON] .. Внаслідок зіткнення транспортний засіб позивача HONDA M-NV зазнав механічних пошкоджень, такими винними діями позивачу також заподіяно матеріальної шкоди. Вказує, що постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.06.2023 року у справі №383/949/23, відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративні стягнення. Судове рішення набрало законної сили. За даними порталу МТСБУ на транспортний засіб ВАЗ 2106 д.н. [NUMBER] ТДВ СК «Альфа Гарант» видано поліс внутрішнього страхування (обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів) № AT 2804449 від 28.05.2022 року, який станом на 22.05.2023 року, тобто на момент дорожньо-транспортної пригоди був дійсний. Страховиком ТДВ СК «Альфа Гарант» самостійно визначено розмір страхового відшкодування, який за відрахуванням суми франшизи за цим розрахунком склав 127400 грн., - фактично максимальна сума за полісом страхування. Вказану суму 17.07.2023 року Страховиком перераховано позивачу. Однак, позивачем проведено експертну оцінку вартості матеріального збитку, завданого потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до звіту № 10/23 від 30.06.2023 року, суб`єктом оціночної діяльності визначено вартість матеріального збитку HONDA M-NV, державний № [NUMBER] , яка склала всього 209 208 гривень, що на 81 808 грн. перевищує суму, яка була відшкодована страховиком. Загальний розмір збитків, завданий власнику автомобіля HONDA M-NV, державний № [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 209208 гривень. Страховиком на користь позивача сплачено 127400 грн, різниця, між сумою фактичної шкоди та відшкодованою сумою страхової складає 81808 грн. яку просить стягнути з відповідача. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.10.2023 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. \~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Замша Д.Д. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача адвоката Замши Д.Д. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві (а.с.55). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити в повному об`ємі, наслідки визнання позову йому зрозумілі (а.с.56). Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом за наявності для того законних підстав, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. \~\~Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що 22.05.2023 року о 9 годині 38 хв. на автомобільній дорозі Бобринець - Витязівка, 8 км. водій [PERSON] керував транспортним засобом ВАЗ 2106, державний № [NUMBER] , будучи в стані алкогольного сп`яніння не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом HONDA M-NV, державний № [NUMBER] , що рухався попереду і належить позивачу [PERSON] . Внаслідок зіткнення транспортному засобу HONDA M-NV завдано механічні пошкодження, чим завдано його власнику матеріальної шкоди. Відповідач [PERSON] своїми діями порушив пп. 12.01, 13.1 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а також п.п. а) п. 2.9 Правил дорожнього руху. Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.06.2023 року у справі №383/949/23 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП за вказаних вище обставин. Судове рішення набрало законної сили 24.06.2023 року (а.с.12-16). Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль HONDA M-NV, державний номер [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копіює свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу Серії [NUMBER] від 14.03.2023 року, орган видачі 8043 (а.с.11). На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи, на момент настання ДТП, була застрахована та за даними порталу МТСБУ на транспортний засіб ВАЗ 2106 д.н. [NUMBER] ТДВ СК «Альфа Гарант» видано поліс внутрішнього страхування (обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів) № AT 2804449 від 28.05.2022 року, який станом на 22.05.2023 року, тобто на момент дорожньо-транспортної пригоди, був дійсний (а.с.17). З Виписки по рахунку від 17.07.2023 року встановлено, що страховиком ТДВ СК «Альфа Гарант» перераховано відшкодування суми франшизи [PERSON] у розмірі 127400,00 грн. (а.с.18). Згідно звіту № 10/23 від 30.06.2023 року, суб`єктом оціночної діяльності визначено вартість матеріального збитку HONDA M-NV, державний №AA7320YA, яка склала всього 209 208 гривень, що на 81 808 грн. перевищує суму, яка була відшкодована страховиком (а.с.19-30). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавана шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавана шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавана шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавана шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Поняття франшизи визначено ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Фактично це частина збитку, яка не буде відшкодована страховиком, у разі настання страхового випадку, а самостійно покривається страхувальником. Частина 2 п. 12.1 ст. 12 Закону встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Верховний суд виклав позицію у своїй постанові від 15.10.2020 року у справі № 755/7666/19, відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому ним Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно статей 28, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі 142 6- 691 цс 15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого винуватцем пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із нього, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження №61-11244св 19), від 30 жовтня 2019 року у справі №753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). У своїй постанові від 14.02.2018 року у справі № 754/1114/15-ц Верховний суд також вказав, що якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини відповідача [PERSON] , який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.06.2023 року, крім того відповідач повністю визнав позовні вимоги то сума відшкодування має бути стягнута саме з нього в розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди, загальний розмір збитків, завданий власнику автомобіля HONDA M-NV, державний № [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 209208,00 гривень. Страховиком на користь позивача сплачено 127400,00 грн, різниця, в тому числі і сума франшизи складає 81808,00 грн та підлягає відшкодуванню з відповідача. Таким чином, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач у позові знайшли підтвердження під час судового засідання, та визнані відповідачем, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved