Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в сумі 12\~923,50 грн. та судового збору в сумі 2 684, 00 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідачем, в період з червня 2021 року по липень 2023 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 12\~923,50 грн. (з урахуванням проплат Відповідача), вартість якого залишилась не оплаченою споживачем. Зазначає, що компанія зверталась в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідача та отримала ухвалу від 13.07.2023 року по справі № 391/700/23 про відмову у видачі судового наказу, а тому компанія вимушена звернутись в суд з даним позовом. Вказує, що компанія, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його (природний газ) для власних потреб та відповідно Постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загально суспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» і є постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 року та ст. cт. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України та укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до вимог Правил, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення Споживачем Постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата Споживачем вартості спожитого природного газу, та/або факт фактичного споживання природного газу (визначається за даними Оператора ГРМ - ВАТ «Кіровоградгаз» та вноситься до особового рахунку Споживача). За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідач акцептував Договір, повернувши Постачальнику заяву-приєднання, фактично споживаючи природний газ та частково сплативши вартість спожитого природного газу. [PERSON] відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний №165570572 від 06.05.2019 та договору дарування № 547 від 06.05.2019 є одноособовим власником відокремленої газифікованої споруди житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, згідно яких споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою судді від 12.09.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача під час звернення в суд просив про розгляд справи без участі сторони позивача, в порядку спрощеного позовного провадження, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно інформації наданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію фізичних осіб у ДМС України в Кіровоградській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] ., куди і були направлені повістки(а.с.35, 40). Відтак, з урахуванням викладеного та вимог ст.131, ч.1 ст.223 ЦПК України, та практики Верховного Суду (постанова КГС ВС від 18.03.2021 року у справі №911/3142/19), де зазначається, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України не здійснювалося. На підставі ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний №165570572 від 06.05.2019 та договору дарування № 547 від 06.05.2019 [PERSON] , є одноособовим власником відокремленої газифікованої споруди житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.15-18). Згідно заяви-приєднання до умов Договору постачання природнього газу побутовими споживачами ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 17.08.2021 [PERSON] ознайомлена з умовами Типового договору постачання природнього газу побутовим споживачам, дані об`єкта газопостачання приватний будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно підпису [PERSON] , остання погодилася з вказаними умовами.(а.с.11) Відповідно до довідки Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про фактичне споживання газу [PERSON] , останньою спожито газу за адресою [ADDRESS] за період з червня 2021 по липень 2023 (включно) на загальну суму 12\~923,50 грн. (з урахуванням проплат Відповідача) (а.с.22). Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 року, визначено, що компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Вказаний обов`язок кореспондується і статтями 6,7,9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до вимог Правил, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу, та/або факт фактичного споживання природного газу (визначається за даними Оператора ГРМ - ВАТ «Кіровоградгаз» та вноситься до особового рахунку споживача). За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Згідно ч.2 ст.13 Закону України ''Про ринок природного газу'' споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів;\~не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач свої обов`язки щодо постачання споживачу природного газу, виконав. Відповідач акцептувала договір, повернувши Постачальнику заяву-приєднання, фактично споживаючи природний газ та частково сплативши вартість природного газу. Згідно фінансового стану з розрахунком суми заборгованості, заборгованість за спожитий газ за період з червня 2021 р. по липень 2023 р. (включно) становить 12\~923,50 грн. (а.с.22). Суд приходить до висновку, що відсутність укладеного між сторонами письмового договору на постачання природного газу не є підставою для відмови судом у задоволенні позовних вимог. Позивач постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб.\~ Відповідно до ч.1\~ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610,612\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як зазначено ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами\~ст. 617 ЦК України, відсутність у відповідача необхідних коштів не є підставою для звільнення Відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до 1\~ст.714\~ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до ст.ст.7 Закону України ''Про житлово-комунальні послуги' індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Як вже зазначалось, згідно фінансового стану за особовим рахунком [NUMBER] , який належить споживачу [PERSON] , яка мешкає: [ADDRESS] , з червня 2021 року по липень 2023 року включно у відповідача наявна заборгованість за споживання газу в розмірі 12 923,50 грн. (а.с.22). Позивач постачав природний газ, а відповідач отримував його та використовував для власних потреб. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно, відповідно до тарифів, що визначаються нормами чинного законодавства. Тобто, Компанією в період з червня 2021 року по липень 2023 року (включно) було поставлено відповідачу природний газ, вартість якого не сплачена відповідачем в повному обсязі, внаслідок чого в відповідача утворилась заборгованість на суму 12923,50 грн., про що свідчить виписка з особового рахунку - фінансового стану. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не в повному обсязі сплачував нараховані суми за поставлений природний газ у встановлені строки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 2 684 грн. понесених позивачем по сплаті судового збору при зверненні в суд.

Outcome: approved