Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про усиновлення дитини, за якою просить постановити рішення про усиновлення ним малолітньої [PERSON] , [INFO] , та внесення відповідних змін в актовий запис про народження дитини. У заяві зазначає, що має переважне право на усиновлення дитини відповідно до норм ст. 213 Сімейного кодексу України, оскільки дитина виховується в його сім`ї з моменту одруження на матері дитини, а саме [PERSON] . Вказує, що дитину виховує як рідну, і вона вважає його своїм батьком. Між ним та дитиною склались теплі сімейні відносини. Батько дитини написав нотаріальну згоду на усиновлення. Усиновлення буде в найкращих інтересах для дитини. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08.09.2023 р. відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] . У судовому засіданні заявник підтримав вимоги заяви, наполягав на їх задоволенні. Представник Служби у справах дітей підтримала заявника, вказала, що не заперечує проти задоволення заяви. Заінтересована особа 3 в судовому засіданні подану заяву підтримала в повному обсязі, просила суд її задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши обставини та документальні докази по справі, суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення, мотивуючи це наступним. У 2017 році заявник зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11.07.2017 року, серія [NUMBER] , яке видано Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 12.03.2010 року, яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Батько дитини [PERSON] не заперечує проти усиновлення його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується заявою від 13.06.2023 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Федотенко Л.А. та зареєстрована в реєстрі за № 589. Судом встановлено, що родина проживає у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] , у якій [PERSON] має все необхідне для проживання, навчання та повноцінного розвитку, що вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 11.07.2023, який виготовлений Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, відповідно до якого житло повністю забезпечує потреби проживаючих. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови. На підтвердження задовільного стану здоров`я заявником надано висновок про стан здоров`я від 14.06.2023р., що наданий КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Голосіївського району м. Києва . Заявник має постійну роботу, а саме ТОВ «Вестерн констракшн «Груп», ТОВ «Український центр технічної безпеки». До кримінальної відповідальності заявник не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що підтверджується Довідкою МВС України від 14.07.2023р. За Висновком про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам малолітньої [PERSON] від 14.07.2023р. №100-8245 Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація вважає усиновлення малолітньої [PERSON] , [INFO] , вітчимом [PERSON] , доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. У відповідності до ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 5, ч. 6 Сімейного кодексу України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовно. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікуном чи іншим особам з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до ч. 1 ст. 220 Сімейного кодексу України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Як встановлено вище, батько малолітньої [PERSON] . [PERSON] надав згоду на усиновлення своєї дитини [PERSON] . Письмова згода нотаріально посвідчена. Також згоду на усиновлення надала мати дитини, яка є дружиною заявника. Перешкод, визначених статтею 212 Сімейного кодексу України, для усиновлення заявником малолітньої дитини судом не встановлено. Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Відповідно до статті 207 Сімейного кодексу України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до частини 1 статті 208 Сімейного кодексу України усиновленою може бути дитина. Згідно з положеннями статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. У відповідності до статті 211 Сімейного кодексу України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Відповідно до статті 212 Сімейного кодексу України не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Статтею 218 Сімейного кодексу України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS №58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. У відповідності зі статтею 223 Сімейного кодексу України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до положень статті 224 Сімейного кодексу України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Статтею 225 Сімейного кодекс України передбачено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до статі 232 Сімейного кодексу України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. У відповідності з частиною 1 статті 229 Сімейного кодексу України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Відповідно до статті 234 Сімейного кодексу України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Згідно зі статтею 314 ЦПК України за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи. У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду. Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади. На підставі вищевикладеного суд вважає, що заявник виконав усі умови, встановлені законодавством для усиновлення, може забезпечити стабільні та гармонічні умови для життя дитини, тому є всі підстави для задоволення заяви в повному обсязі.

Outcome: approved