Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Представник позивачки звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що Наказом Акціонерної фірми «Свалявський лісокомбінат» №492 від 26.11.1993 року [PERSON] передано у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 60,2 кв.м. На підставі даного наказу було видано свідоцтво про право власності від 02.12.1993 року, однак оригінал даного свідоцтва на сьогоднішній день відсутній. Зазначила, що [PERSON] померла [INFO] , після смерті останньої вищевказану квартиру прийняла її донька [PERSON] , у зв`язку з чим, на думку представника позивачки, остання є власником спірної квартири. Вказує, що [PERSON] , померла [INFO] , за свого життя покійна залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла онукам [PERSON] та [PERSON] , остання від прийняття спадщини відмовилася. Так як у позивачки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно, що входить у спадщину, виникла необхідність у визнанні права власності на вказане майно в судовому порядку. Сторони в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивачки позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечила. Представник Свалявської міської ради просила розгляд справи проводити за наявними у матеріалах такої документами (а.с. 30-40, 44-45). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до Наказу Акціонерної фірми «Свалявський лісокомбінат» №492 від 26.11.1993 року [PERSON] передано у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 60,2 кв.м (а.с.6). Як убачається з довідки КУП «Свалявське міське бюро технічної інвентаризації» від 26.06.2023 року №116 квартира за вищевказаною адресою зареєстрована на паперових носіях згідно архівних даних та реєстрових книг в книгу №6 за реєстровим №49 за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 02 грудня 1993 року, виданого Акціонерною фірмою «Свалявський лісокомбінат» (а.с.7). Згідно інформаційної довідки №346568260 від 14.09.2023 року відомості про реєстрацію права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] в реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні (а.с.8). Відповідно до\~Свідоцтва про\~смерть серії\~ [NUMBER] \~від 26.01.2006\~року,\~виданого Відділом РАЦС Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №25, [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.02.2013 року, виданим Відділом ДРАЦС Свалявського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №33, [PERSON] помер [INFO] (а.с.10). Як убачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.02.2019 року, виданим Свалявським районним відділом\~ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №31, [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.11.2022 року, виданим Свалявським відділом ДРАЦС у Мукачівському районі, Закарпатській області, актовий запис №284, [PERSON] , померла [INFO] (а.с.12). Згідно довідки від 21.10.1993 року [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] , зятем [PERSON] та внуком [PERSON] (а.с.13). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00037802427 від 13.12.2022 року, до укладання шлюбу [PERSON] мала прізвище [PERSON] (а.с. 14). За життя [PERSON] , залишила заповіт, який 10.03.2017 року був зареєстрований у спадковому реєстрі за №217,\~згідно якого остання зробила таке розпорядження: усе її майно, де б воно не було та з чого б не складалося , і взагалі те, що буде належати їй по закону на день її смерті заповіла: по частині, кожній внучці, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в рівних частках (а.с. 15). Відповідно до заяви від 17.01.2023 року, [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.16). Як убачається з нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 16.02.2023 року, остання відмовилася від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (зареєстровано в реєстрі за № 302) (а.с.17). На квартиру за адресою [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт ФОП [PERSON] (реєстраційний номер [NUMBER] , інвентаризаційна справа №155/2023) (а.с.19-21). Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. \~ \~ \~ \~ Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном,

Outcome: approved