Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Бурлака В.С., звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає вико-нанню та стягнення безпідставно набутих коштів за виконавчим написом нотаріуса. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.11.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Скальським Андрієм\~Івановичем винесено постанову «Про відкриття виконавчого провадження» ВП №67535511 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 05.10.2021 року приватним нотаріусом Київ-ського\~міського нотаріального\~округу Сазоновою\~Оленою Миколаївною та зареєстро-ваного в реєстрі за № 11853, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відпо-відальністю «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за Кредитним договором №0988618891 від 18.11.2019 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"ІНФІНАНС"та [PERSON] , [INFO] . Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватний нотаріус не перевірив факт безспірності боргу та не витребував необхідних документів у стягувача. У зв`язку з вищевикладеним просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05.10.2021 року приватним нотаріусом Київського місь-кого нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною та зареєстрований в реє-стрі за №11853, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на ко-ристь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за Кредитним договором №0988618891 від 18.11.2019 року, з усіма додатками та додатковими угодами, на за-гальну суму 29\~166,44 грн., стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в сумі 18\~614,83 грн., а також стягнути з відповідача су-дові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витратами на правову допомогу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.08.2023 року було відкрито загальне провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання з викликом усіх сторін по справі. 26.09.2023 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату судо-вого засідання був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Представник позивача, адвокат Бурлака В.С., в останнє судове засідання не з`я-вився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином у встанов-леному законом порядку. Направив заяву, згідно якої просив розглянути справу без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задо-вольнити. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. На-правив відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки позивачем не було спростовано існування заборгова-ності за кредитним договором та не наведено альтернативний розрахунок заборгова-ності. Також вказав, що стягнення на підставі виконавчого напису за відкритим вико-навчим провадження відбулось на законних підставах, а тому грошові кошти у сумі 18\~614,83 грн. не підлягають поверненню позивачу у разі задоволення основної позов-ної вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Та-кож, подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, згідно якого про-сив відмовити позивачу у стягненні судових витрат на правничу допомогу в повному обсязі. Треті особи по справі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна та приватний виконавець виконавчого округу Чер-нівецької області Скальський Андрій Іванович - в судове засідання не з`явились, бу-дучи повідомленими судом про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про від-кладення судового засідання від них до суду не надходило. Згідно положень ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомо-гою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясу-вавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно до-слідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирі-шення її по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.10.2021 року за заявою ТОВ «Вердикт Капітал», при-ватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис №11853, на підставі кредитного договору №0988618891 від 18.11.2019 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ІНФІНАНС» (а.с.30). За вказаним виконавчим написом №11853, приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області Скальським А.І. відкрито виконавче провадження за №675 35511 (а.с.23-24). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність до-казів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, до-стовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та про-цесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Ци-вільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», а також Законом України «Про захист прав споживачів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами Ук-раїни, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 ро-ку. Зокрема, за змістом ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» та глави 6\~Порядку вчинення но-таріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції Ук-раїни №296/5 від 22.02.2012р., для стягнення грошових сум або витребування від борж-ника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють за-боргованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міні-стрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення вико-навчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається вико-навчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення ви-конавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу по-дається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і міс-це проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних ус-тановах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнен-ня; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчи-нення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують до-кументи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості прова-диться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердже-ним постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Пе-релік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку доку-ментів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих напи-сів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчи-нення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом на-правлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої без-спірності нотаріусові слід з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчи-нення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позико-давцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нота-ріат». Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідче-ним договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотри-маною (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборго-ваність, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують без-спірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відно-синах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено ін-ший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на об-ґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів но-таріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Пере-ліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. За результатами аналізу вище наведених норм права можна дійти наступних ви-сновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в по-свідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не пород-жує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до но-таріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна існувати та бути безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про но-таріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для ви-сновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у без-спірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспір-ності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ста-тей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стя-гувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має пра-во на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в ча-стині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріу-сом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рі-шенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду, який ви-кладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин. Проаналізувавши наведені вище роз`яснення, а також надані суду письмові дока-зи в їх сукупності, суд зауважує, що при вчиненні виконавчого напису 05.10.2021 року нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не витребував необхідних документів у стягувача. Також суду не було надано доказів, що нотаріус пересвідчився в тому, що борж-ник був повідомлений про вимогу повернути заборгованість. Відповідно до пункту 1 вищевказаного діючого Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого на-пису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) доку-менти, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють про-строчення виконання зобов`язання. Саме до таких висновків про застосування зазначеної норми права дійшов Вер-ховний Суд у постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18. При цьому, відповідачем, на підтвердження безспірності заборгованості позивача [PERSON] та відповідно законності винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. виконавчого напису №11853 від 05.10. 2021 року не надано жодних доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис від 05.10.2021 року №11853 не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, оскільки, вчинений не на передбаченому Переліком борговому до-кументі. Так, відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У даному випадку, суд вважає, що представник відповідача не надав суду доказів того, що сума боргового зобов`язання на час звернення про вчинення виконавчого на-пису була безспірною. За змістом ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконан-ням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослід-женні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встанов-леної сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окре-мо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заборгованість борж-ника на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, а нотаріус належним чином не виконав вимог ст.ст. 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» та не пересвід-чився у безспірності заборгованості, що унеможливлює видачу виконавчого напису, а отже надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дій-ти до висновку про обґрунтованість заявленої позовної щодо визнання виконавчого на-пису таким, що не підлягає виконанню. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в сумі 18\~614,83 грн., суд вважає необхідним зазначити наступне. Судом встановлено, що на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Скальського А.І. від 16.11.2021 року (а.с.18-19), з позивача [PERSON] стягнуто на користь відповідача грошові кошти на загальну суму 18 614,83 грн., що підтверджується: - копією Платіжного доручення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 1071 від 30.11.2021 року на\~загальну суму 1864,93 грн., призначення платежу: «Стягнення заборгованості, [PERSON] , код [NUMBER] , ВН № 11853 вiд 05.10.2021р.» (а.с.16); - копією Платіжного доручення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 1217 від 24.12.2021 року на\~загальну суму 2206,88 грн., призначення платежу: «Стягнення заборгованості, [PERSON] , код [NUMBER] ,\~ВН №\~11853\~вiд\~05.10.2021р.»(а.с.16); - копією Платіжного доручення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 1372 від 28.01.2022 року на загальну суму 2214,79 грн., призначення платежу: «Стягнення заборгованості, [PERSON] , код [NUMBER] , ВН № 11853 вiд 05.10.2021р.» (а.с.16); -копією Платіжної інструкції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 1515 від 04.08.2022 року на\~загальну суму 2657,90 грн., призначення платежу: «Стягнення заборгованості, [PERSON] , код [NUMBER] , ВН № 11853 вiд 05.10.2021 р., ВП 67535511» (а.с.16); -копією Платіжної інструкції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 1953 від 05.07.2023 року на загальну суму 5567,02 грн., призначення платежу: «Стягнення заборгованості, [PERSON] , код [NUMBER] , ВН № 11853 вiд 05.10.2021 р., ВП 675355 11» (а.с.17); - копією Платіжної інструкції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 1983 від 27.07.2023 року на\~загальну суму 4103,31 грн., призначення платежу: «Стягнення заборгованості, [PERSON] , код [NUMBER] , ВН № 11853 вiд 05.10.2021 р., ВП 675355 11» (а.с.17). Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовід-ношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з пе-редання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсут-ності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що пе-редбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у по-дальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потер-пілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка вна-слідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в резуль-таті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збага-тилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачен-ня особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нор-мою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збага-чення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події при-зводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням май-нових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний резуль-тат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення\~\~безпідставного збага-чення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпід-ставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, по-терпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактич-ний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа на-буває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових під-став або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених зако-ном, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу май-на в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття пе-редбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відпо-відних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа ма-ла витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необ-хідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова під-става відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасу-вання вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню,\~виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здій-снено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, харак-терні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визна-ти належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потер-пілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідноси-нами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отри-мання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отри-мала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збага-чення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досяг-нена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове вико-нання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що на-буто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК Ук-раїни у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.09.2021 року по спра-ві № 201/6498/20. Враховуючи вищевикладене, суд, встановивши, що правові підстави набуття від-повідачем грошових коштів у сумі 18 614,83 грн, що стягнені з [PERSON] на під-ставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає вик-онанню, відпали, вважає необхідним стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» безпідставно набуті грошові кошти в сумі 18 614,83 грн. на користь позивача [PERSON] , відпо-відно до статті 1212 ЦК України. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сто-рони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 2 684,00 грн., що був сплачений позивачем за подання позовної заяви з двома позовними вимо-гами та заяву про забезпечення позову, згідно квитанцій від 28.07.2023 року (а.с.7-9). Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За ре-зультатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають роз-поділу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судо-вих витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару ад-воката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг поміч-ника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допо-моги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою осо-бою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необ-хідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року. Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на пра-вову допомогу до матеріалів справи долучено: - договір про надання правової (правничої) допомоги (а.с.91-92); - акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) (а.с.93); - платіжну інструкцію №27/07/2023 від 27.07.2023 року (а.с.94); - розрахунок суми винагороди за надану правову (правничу) допомогу (а.с.95). Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доціль-ності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з кон-кретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл су-дових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення впли-нути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідачем разом з відзивом на позовну заяву було подано клопотання про змен шення витрат на оплату правничої допомоги. Разом з цим, беручи до уваги надані представником позивача докази на підтверд-ження надання юридичних послуг, суд приходить до висновку, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. є обґрунтованими, а тому з відпові-дача ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача необхідно стягнути витрати на прав-ничу допомогу у розмірі 8000 грн.

Outcome: approved