Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

26.04.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява заступника керівника Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Долинское», про конфіскацію земельної ділянки, в якій прокурором заявлені вимоги про припинення права власності громадянина російської федерації [PERSON] на земельну ділянку, з кадастровим номером 6525481100:02:004:0009, площею 5,0853 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Хрестівської сільської територіальної ради (Долинської сільської ради) Каховського (колишнього Чаплинського) району Херсонської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.02.2019 року, за номером №30507970 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 45757490 від 01.03.2019 року) шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управлінні Держгеокадастру у Херсонській області. В обґрунтування свого позову прокурор посилається на те, що 26.02.2019 року державним реєстратором Виконавчого комітету Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області Гуділіною Юлією Юріївною, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером №45757490 від 01.03.2019 року, зареєстровано право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6525481100:02:004:0009, площею 5,0853 га, за [PERSON] , який є громадянином російської федерації, на підставі державного акту на право власності на землю, серія ІІІ-ХС №036968, виданого 25.04.2002 Долинською сільською радою. 03.12.2018 року громадянином рф [PERSON] передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Долинское» вказану земельну ділянку з кадастровим номером 6525481100:02:004:0009, площею 5,0853 га, у користування за договором оренди земельної ділянки строком по 31.12.2035 року з правом пролонгації, на підставі якого за ТОВ «Торговий дом «Долинское» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.02.2019 року державним реєстратором Виконавчого комітету Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області Гуділіною Юлією Юріївною зареєстровано інше речове право право оренди земельної ділянки, на вищевказане нерухоме майно. Обласною прокуратурою виявлено порушення ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні [PERSON] зазначеної земельної ділянки, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В. Разом з вищевказаною позовною заявою, заступником керівника Херсонської обласної прокуратури надано до суду заяву про забезпечення позову, за наслідком розгляду якої Київським районним судом міста Одеси 01.05.2023 року постановлено ухвалу, якою вжито заходи забезпечення позову шляхом: - Накладення арешту на нерухоме майно земельну ділянку, з кадастровим номером 6525481100:02:004:0009, площею 5,0853 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Хрестівської сільської територіальної ради (Долинської сільської ради) Каховського (колишнього Чаплинського) району Херсонської області, яка належить на праві власності [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1776408765254. - Встановлення заборони [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками щодо нерухомого майна земельної ділянки, з кадастровим номером 6525481100:02:004:0009, площею 5,0853 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Хрестівської сільської територіальної ради (Долинської сільської ради) Каховського (колишнього Чаплинського) району Херсонської області, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1776408765254. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 08.05.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. 12.06.2023 року до суду надійшли письмові пояснення від представника\~Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області щодо задоволення позовних вимог. 02.10.2023 року судом без видалення до нарадчої кімнати ухвалено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 07.11.2023 року о 10 год. 00 хв. У судове засідання призначене на 07.11.2023 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення якої повідомлялись належним чином. Однак, 07.11.2023 року від уповноваженої особи Херсонської обласної прокуратури надійшла заява про підтримання заявлених вимог, розгляд справи за відсутності прокуратури та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач та третя особа про причини неявки суд не повідомили, процесуальним правом на подання відзиву на позовну та письмових пояснень щодо позову не скористались, про поважність причин неподання яких суд не повідомили. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.2 ст. 210 ЦПК України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Судом також враховується, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 07.11.2023 року за відсутності сторін по справі на підставі наявних в матеріалах справи документів та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши,\~вивчивши та\~проаналізувавши матеріали\~справи,\~суд вважає\~позов підлягаючим\~задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.158 Земельного Кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ст. 14 Конституції України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами і державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним, примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що 01.03.2019 року державним реєстратором Виконавчого комітету Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області Гуділіною Юлією Юріївною винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером №45757490 від 01.03.2019 року, на підставі державного акту на право власності на землю, серія ІІІ-ХС №036968, виданого 25.04.2002 Долинською сільською радою. За наслідком винесеного рішення, 26.02.2019 року державним реєстратором Виконавчого комітету Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області Гуділіною Юлією Юріївною проведено державну реєстрацію парв, а саме зареєстровано право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6525481100:02:004:0009, площею 5,0853 га, як на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 1776408765254, номер запису про право власності 30507970, за фізичною особою - [PERSON] , як громадянином російської федерації, РНОКПП [NUMBER] . Додатково судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору оренди земельної ділянки від 03.12.2018 року, передано вказану земельну ділянку, з кадастровим номером 6525481100:02:004:0009, площею 5,0853 га, у користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Долинское». За наслідком укладення вказаного договору, 01.03.2019 року державним реєстратором Виконавчого комітету Музиківської сільської ради Білозерського району Херсонської області Гуділіною Юлією Юріївною винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 45758259, на підставі якого 26.02.2019 року проведено державну реєстрацію прав у виді права оренди земельної ділянки за ТОВ «Торговий дом «Долинское» на земельну ділянку, з кадастровим номером 6525481100:02:004:0009, площею 5,0853 га, як на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 1776408765254, строком по 31.12.2035 року з правом пролонгації. Вказані обставини встановлені у відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових парв на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №323446022 від 20.02.2023 року. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що відповідач, як іноземець, набув право власності на території України на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке зареєстровано 26.02.2019 року та станом на 20.02.2023 року перебуває у його власності. Доказів на підтвердження подальшого відчуження чи припинення права власності відповідача на вказане майно, матеріали справи не містять. Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Згідно з ч.1 ст. 3 Земельного Кодексу України, відносини щодо володіння земельними ділянками в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Частиною 5 ст. 22 Земельного Кодексу України встановлено, що набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог\~статті 130\~цього Кодексу. Частиною 1 статті 130 Земельного Кодексу України врегульовано, що набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України; б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; в) територіальні громади; г) держава. Право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення може також набуватися банками лише в порядку звернення стягнення на них як на предмет застави. Такі земельні ділянки мають бути відчужені банками на земельних торгах протягом двох років з дня набуття права власності. Іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Цей абзац втрачає чинність за умови та з дня схвалення на референдумі рішення, визначеного абзацом восьмим цієї частини. Набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення юридичними особами, створеними і зареєстрованими за законодавством України, учасниками (засновниками) або кінцевими бенефіціарними власниками яких є особи, які не є громадянами України, може здійснюватися з дня та за умови схвалення такого рішення на референдумі. Також ч.2 ст. 81 цього Кодексу встановлено, що\~іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Водночас ч.4 ст. 81 Земельного Кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Разом з тим, статтею 145 Земельного Кодексу України врегульовано порядок припинення права власності на земельну ділянку особи, якщо земельна ділянка не може належати їй на праві власності та/або у зв`язку з порушенням обов`язку щодо її відчуження протягом установленого законом строку. Відповідно до вказаної статті, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. У разі порушення вимог\~статті 130\~цього Кодексу щодо граничної площі земель сільськогосподарського призначення, що можуть перебувати у власності однієї особи, земельні ділянки, площа яких перевищує зазначені граничні розміри, конфіскуються за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. З викладеного випливає, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати лише тільки громадянину України. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.). Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання. Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.). Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved