Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.09.2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2800. Від шлюбу подружжя має синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Фактично шлюбні відносини між подружжям припинені починаючи з 01.03.2022 в зв`язку із повною відсутністю взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки по веденню спільного господарства та вихованню дітей. Шлюб сторін є формальним, оскільки відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, що в кінцевому результаті і призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, у зв`язку з несумісністю характерів та діаметрально протилежними поглядами на шлюб та сім`ю. Ухвалою від 16.10.2023 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивачки подав заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. У своїх заявах сторони просили провести розгляд справи без їх участі. Зважаючи на неявку учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що їх сім`я існує лише формально: вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved