Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Керівник Дубенської окружної прокуратури Рівненської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив суд припинити [PERSON] , громадянці російської федерації, право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,509 га кадастровий номер 5621689500:05:001:0005 (реєстраційний номер: 1367666256216), що розташована на території с. Стара Миколаївка Дубенського району (на теперішній час Смизька територіальна громада Дубенського району), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області та продажу на земельних торгах та стягнути судові витрати. В обгрунтування позову прокурор зазначив, що [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, на підставі свідоцтва про права на спадщину за законом від 02.10.2017, зареєстроване в реєстрі за №2935, успадкувала земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0, 509 га, кадастровий номер 5621680500:05:001:0005, що розташована в с. Стара Миколаївка Дубенського району (на теперішній час Смизька територіальна громада). У подальшому,\~на підставі\~вказаного свідоцтва,\~у Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~за [PERSON] ,\~країна громадянства:\~рф,\~02.10.2017 зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку (реєстраційний номер: 1367666256216). Згідно з інформацією Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області від 03.05.2023, [PERSON] , [INFO] , за обліками в Управлінні не значиться. Відповідно до\~інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно,\~долученої до\~матеріалів позову,\~право власності\~на спірну\~земельну ділянку,\~зареєстровано за\~ [PERSON] \~громадянкою рф,\~національний паспорт\~іноземця,\~серія та\~номер:\~ [NUMBER] ,\~виданий 16.05.2014, видавник: тп №1 міжрайонного оуфме росії по московській області в міському поселенні одінцово 500-103. адреса реєстрації: рф, московська область, м. одінцово. вул. маршала жукова. 34а. кв. 191. Таким чином, [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, у жовтні 2017 року набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення та упродовж року добровільно її не відчужила (кінцеві строки сплинули 02.10.2018). у зв`язку з чим, право власності на земельну ділянку підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду та продажу на земельних торгах. Органом уповноваженим державою здійснювати функції щодо конфіскації земельних ділянок у спірних правовідносинах є Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області. Разом з тим, зазначеним уповноваженим органом заходів щодо конфіскації земельної ділянки не вжито, що дає підстави Дубенській окружній прокуратурі звертатися до суду з позовом в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру в Рівненській області. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 09.06.2023 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 16.08.2023 року закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача прокурор Дубенської окружної прокуратури Рівненської області Надія Стрільчук, згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 83). Представник Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Накопалов Є.О., згідно поданого до суду клопотання, просить розглянути справу без участі представника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити (а.с. 42-43). Представник третьої особи: Смизької селищної\~рад Дубенського\~району Рівненської\~області,\~зв судове засідання не з`явився. До суду надійшло клопотання селищного голови Олександра Федорова, в якому просить розглядати справу без участі третьої особи, за наявними в матеріалах справи документами. Позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 62). Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про час, дату та місце проведення судового засідання шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», у судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, жодних заяв та клопотань до суду не надіслала. З урахуванням ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом з`ясовано, що\~[PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, на підставі свідоцтва про права на спадщину за законом від 02.10.2017, зареєстроване в реєстрі за №2935, успадкувала земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0, 509 га, кадастровий номер 5621680500:05:001:0005, що розташована в с. Стара Миколаївка Дубенського району (на теперішній час Смизька територіальна громада) (а.с. 16). Про це також свідчать матеріали спадкової справи №64/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 72-82). Відповідно до\~інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно за\~ [PERSON] ,\~країна громадянства:\~рф,\~02.10.2017 зареєстровано право власності на вищевказану земельну ділянку (реєстраційний номер: 1367666256216) (а.с. 13). Згідно з інформацією Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області від 03.05.2023, [PERSON] , [INFO] , за обліками в Управлінні не значиться (а.с. 17). Відповідно до\~інформації з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно,\~долученої до\~матеріалів позову,\~право власності\~на спірну\~земельну ділянку,\~зареєстровано за\~ [PERSON] \~громадянкою рф,\~національний паспорт\~іноземця,\~серія та\~номер:\~ [NUMBER] ,\~виданий 16.05.2014, видавник: тп №1 міжрайонного оуфме росії по московській області в міському поселенні одінцово 500-103. адреса реєстрації: рф, московська область, м. одінцово. вул. маршала жукова. 34а. кв. 191 (а.с. 13-15). Згідно повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №10-170.42-179/90-23 від 12.05.2023 у зв`язку з недостатньою сумою коштів на сплату судового збору не мають можливості звернутися з позовом стосовно припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку (а.с. 22). IV. Норми права, які застосував суд. Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Положеннями статтей 13, 14 Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами. За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст. ст.319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч. 1, 2, 4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону. Права та обов`язки суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом. Згідно п. а ч.1 ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно ч. 3 ст. 81 ЗК України, іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності;прийняття спадщини. Згідно ч. 4 ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Статтею 22 ЗК України визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність або надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно пункту «е» ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Разом з тим, відповідно до п. в ч.1 ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Також п. 10 ч. 1ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Частиною 5 ст. 41 Конституції України встановлено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Пунктом 10 ч. 1ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Аналіз вищевказаних норм ЗК України дає підстави для висновку, що законом передбачений чіткий обов`язок іноземця чи особи без громадянства відчужити земельну ділянку сільськогосподарського призначення протягом 1 року з дня набуття права власності на неї. Вказана норма є імперативною та не передбачає винятків. У випадку не відчуження такої земельної ділянки іноземцем чи особою без громадянства у встановлений законом строк, така земельна ділянка підлягає конфіскації на користь держави. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Перший протокол, Конвенція), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. У відповідності до ч. 4 ст. 145 ЗК України, конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому, власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Отже, [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, у жовтні 2017 року набула право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення та упродовж року добровільно її не відчужила (кінцеві строки сплинули 02.10.2018). У зв`язку з цим, право власності на земельну ділянку підлягає припиненню шляхом її конфіскації за рішенням суду та продажу на земельних торгах. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов прокурора є обгрунтованим й підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вирішує на підставіст.141 ЦПК України.

Outcome: approved