Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

18 серпня 2023 року позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Сафронова Ю.І. звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, якою просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24.01.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за № 4638 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства зобмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» суми в розмірі 60 385,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.01.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 008-14522-200114, право вимоги за яким було відступлено ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за договором про відступлення прав вимоги № 194/К від 09.02.2018 року, яке в подальшому, на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20.01.2020 року відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». 24.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис № 4638, у зв`язку із боргом за кредитним договором № 008-14522-200114 від 20.01.2014 року, який укладено між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким було відступлено ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за договором про відступлення прав вимоги № 194/К від 09.02.2018 року, яке в подальшому, на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20.01.2020 року відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами».Запропоновано задовольнити вимоги Кредитора у розмірі 60 235,00 грн, з урахуванням витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. 21.04.2022 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі виконавчого напису № 4638 від 24.01.2020 року, було відкрито виконавче провадження № 68760749. Зазначений виконавчий напис, на думку позивача, не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача. Нотаріус зазначену обставину не перевірив і незаконно вчинив виконавчий напис, у зв`язку з чим виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2023 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутністю клопотання будь-якої із сторін про інше. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 09.10.2023 року представником відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» - директором Велікдановим С.К. подано письмову заяву про визнаня позовних вимог, в якій останній зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» визнає вимоги [PERSON] . Просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судовий збір, сплачений позивачем, у відповідності до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Третя особа не надала пояснення на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 Цивільного процесуального кодексу Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 20.01.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 008-14522-200114, право вимоги за яким було відступлено ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за договором про відступлення прав вимоги № 194/К від 09.02.2018 року, яке в подальшому, на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20.01.2020 року відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». 24.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис № 4638, у зв`язку із боргом за кредитним договором № 008-14522-200114 від 20.01.2014 року, який укладено між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким було відступлено ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за договором про відступлення прав вимоги № 194/К від 09.02.2018 року, яке в подальшому, на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20.01.2020 року відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Запропоновано задовольнити вимоги Кредитора у розмірі 60 235,00 грн, з урахуванням витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. 21.04.2022 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі виконавчого напису № 4638 від 24.01.2020 року, було відкрито виконавче провадження № 68760749. У відповідності до ст.ст. 13,81 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами стст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених у ч. 1ст.16Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому відповідно дост.18Цивільного кодексуУкраїни, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюєтьсязаконом «Про нотаріат`та іншими актами законодавства (ч. 1ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 №296/5та зареєстрований у Мін`юсті 22.02.2012 за №282/20595. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Уст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більш ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більш ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку. Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд. ІІ порядку). У пп. 3.2, 3.5 п. 3 гл. 16 розд. ІІ порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ від 29.06.99 №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку. Цей перелік не передбачає інших умов учинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені взаконі «Про нотаріат`і Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). У ст. 50Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, про захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем. Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо заборгованості та здійснення її часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про порушення зобов`язань перед ТОВ «Фінансова компанія управління активами». З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не надано належних доказів безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушено норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано умову для винесення напису, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн., що підтверджується платіжною інструкцією 0.0.3158836758.1 від 20.08.2023 року. Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідач до початку розгляду справи по суті позовні вимоги визнав, тому на підставі ч. 1ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне 50% судового збору стягнути з відповідача на користь позивача, а 50% судового збору повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved