Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

12.02.2019 року [PERSON] звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з позовними вимогами до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Одеська залізниця», на теперішній час - Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця», у якому просив: скасувати наказ від 25.07.2018 р. № НОР-03/208 про тимчасове відсторонення від виконання службових обов`язків стрільця 3 розряду стрілецької команди станції Одеса Сортувальна 1; визнати відсторонення від виконання посадових обов`язків незаконним та поновити його на роботі в ВП «Одеській загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаді «стрельця вохор 3 категорії»; стягнути з регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 35000 грн. 15 лютого 2019 року було відкрито провадження у справі та встановлено для розгляду даної справи порядок спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06 червня 2019 року було задоволено клопотання представника позивача\~ адвоката Друганова А.С. про витребування доказів та клопотання представника відповідача про витребування доказів. Витребувано з Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області (68004, м.Чорноморськ, вул. В.Шума, 9/102Н) належним чином завірену копію ухвали про застосування відносно\~[PERSON] \~ запобіжного заходу, а також копію обвинувального акту з реєстром досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017160160000442. Витребувано з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Одеська залізниця» (65012, м.Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19) наступні докази:\~інформацію про розмір середньої заробітної плати [PERSON] за останні шість місяців роботи, що передують дню відсторонення;\~довідку про розмір середньоденного (годинного) заробітку; обґрунтований розрахунок до довідки про розмір середньоденного (годинного) заробітку з зазначенням та розшифровкою виплат, що включаються у розрахунок середньої заробітної плати. Позовна заява\~мотивована тим,\~що Наказом\~від 25.07.2018\~р.\~№ НОР-03/208\~ [PERSON] \~з 25.07.20018\~року відсторонено\~від виконання\~посадових обов`язків\~ до\~з`ясування обставин\~по суті\~щодо кримінального\~правопорушення,\~внесеного в\~ЄРДР за\~№12017160160000442\~від 25.07.2018р. В позовний заяві зазначено, що 24 липня 2018 року [PERSON] було затримано працівниками поліції на його робочому місці, 25 липня 2018 року [PERSON] прийшов на своє робоче місце, однак його не допустили до роботи без повідомлення підстав, сказали, щоб він прийшов через декілька днів для ознайомлення з наказом. Прийшовши на наступний день, [PERSON] так і не був наданий наказ для ознайомлення, підстав відсторонення також не було повідомлено. Відтак, починаючи з 25 липня 2018 року [PERSON] обмежений у виконанні своїх службових обов`язків з підстав відсторонення на невизначений термін без збереження заробітної плати. З 25.07.2018 року [PERSON] не працює. Представником відповідача [PERSON] було надано до суду відзив на позовну заяву, у якому вона просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідача зазначає про те, що наказ від 25.07.2018 року № НОР-03/208 «Про тимчасове відсторонення від виконання службових обов`язків» стрільця 3 розряду стрілецької команди станції Одеса-Сортувальна [PERSON] є законним, прийнятим з дотриманням вимог чинного законодавства. 05.02.2022 року представником позивача було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог та уточнення позову, відповідно до якої він просив суд скасувати наказ від 25.07.2018 року №НОР-03/208 про тимчасове відсторонення від виконання службових обов`язків стрільця 3 розряду стрілецької команди станції Одеса-Сортувальна [PERSON] та визнання такого відсторонення незаконним, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 127285,46 грн., предмет та підстави позову при цьому залишились незмінними. Представником відповідача було подано до суду письмові заперечення на заяву про збільшення позовних вимог та уточнення позову, відповідно до яких у [PERSON] було вилучено зброю та на дозвіл на зброю Іллічівським міським судом Одеської області накладено арешт, отримання нового дозволу на право зберігання зброї та виконання службових обов`язків на посаді стрільця 3 розряду стрілецької команди станції Одеса-Сортувальна [PERSON] суперечить вчинному законодавству та є неможливим. Крім того, щодо позивача ухвалою слідчого судді було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, проте [PERSON] з 26.07.2018 року на роботі не з`являється, на телефонні дзвінки не відповідає, що унеможливлює надати йому пропозиції з іншої роботи, також позивач не надає пояснень та документів щодо відсутності на робочому місці. На підставі зазначеного представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Позивач та його представник у судовому засіданні просили суд задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені у ньому, та уточненнях до позову. Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та запереченнях. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] було прийнято на роботу до виробничого підрозділу «Одеський загін воєнізованої охорони» 24.05.2017 року. 7 липня 2017 року Суворовським ВП в м. Одесі йому видано дозвіл № 71 на право зберігання, носіння відомчої зброї ( серійний номер 868591) «ТТ» № СП 3887. 25.07.2018 року було виявлено викрадення вантажу з вагона № 95348330 за відправкою Бар-Чорноморська, № 32745903, який прибув на станцію Одеса-Пересип 24.07.2018р. у складі поїзда № 3110. Працівниками відділу поліції на станції Одеса-Пересип за підозрою в таємному викраденні чужого майна в робочий час було затримано стрільця 3 розряду стрілецької команди станції Одеса-Сортувальна [PERSON] . При затриманні в нього було вилучено зброю: пістолет ПМР 9 мм ХКРМ 7890 з 8 патронами, пістолет [NUMBER] з 8 патронами. 25.07.2018 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26.07.2018 року у кримінальному провадженні № 12017160160000442 відносно [PERSON] було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання. 27.07.2018 року на підставі ухвали слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області на вилучену у [PERSON] зброю було накладено арешт. На підставі Наказу від 25.07.2018 року № НОР-03/208 «Про тимчасове відсторонення від виконання службових обов`язків» стрільця 3 розряду стрілецької команди станції Одеса-Сортувальна [PERSON] було відсторонено від виконання посадових обов`язків з 25.07.2018 до з`ясування обставин по суті щодо кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12017160160000442 від 25.07.2018р. На підставі Протоколу оперативної наради при начальнику служби воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця» № НО-20/59 було встановлено, що викрадення вантажу стало можливим в результаті невиконання особовим складом стрілецької команди станції Одеса-Сортувальна посадових обов`язків в частині забезпечення збереженості вантажу в парку станції, а також затримання осіб, що розкрадають вантажі. Судом встановлено, що станом на теперішній час [PERSON] обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України. Кримінальне провадження по справі № 523/1993/19 з розгляду обвинувального акту за обвинуваченням [PERSON] знаходиться на розгляді в Суворовському районному суді м. Одеси, вирок у справі не ухвалено. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до п.3 Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 січня 1993 року №55, кожен працівник, на якого поширюється дія цього Положення, зобов`язаний: знати і неухильно виконувати його вимоги; дотримуватися порядку і правил, установлених чинним законодавством, правил технічної експлуатації залізниць, наказів, інструкцій та інших нормативних актів, що діють на залізничному транспорті, точно і своєчасно виконувати накази і розпорядження керівників; забезпечувати безпеку руху поїздів і маневрової роботи, виконувати вимоги правил і норм охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, пожежної безпеки і охорони навколишнього природного середовища; берегти матеріально-технічні засоби, забезпечувати схоронність вантажів і багажу, вживати заходів до запобігання випадкам їх розкрадання, втрат, пошкоджень та псування. Спеціальними нормативними актами в сфері залізничного транспорту, які регулюють роботу та яких чітко повинні дотримуватись стрілецькі команди, окрім Положення, є Правила технічної експлуатації залізниць України, затверджені\~наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року №411 та Постанова КМУ від 11 січня 1994 року № 7 Про затвердження Положення про відомчу воєнізовану охорону на залізничному транспорті. Відповідно до п.1 Постанови КМУ від 11 січня 1994 року № 7 Про затвердження Положення про відомчу воєнізовану охорону на залізничному транспорті відомча воєнізована охорона на залізничному транспорті - система спеціалізованих воєнізованих підрозділів, що здійснюють охорону вантажів на шляху прямування, об`єктів на підприємствах, в установах та організаціях, що входять до сфери управління Укрзалізниці. Відповідно до п. 20 вказаної Постанови працівники відомчої охорони зобов`язані чесно і сумлінно виконувати службові обов`язки, суворо дотримуватись законів України, вимог цього Положення, інструкцій та інших нормативних актів з питань забезпечення збереження вантажів, охорони об`єктів і пожежної безпеки, зберігати відомчу\~зброю,\~техніку,\~майно \~і \~утримувати їх\~у належному\~стані. Пунктами 11, 19 Постанови КМУ від 11 січня 1994 року № 7 Про затвердження Положення про відомчу воєнізовану охорону на залізничному транспорті передбачено, що працівники відомчої охорони під час виконання службових обов`язків мають право застосовувати вогнепальну зброю та спеціальні засоби (наручники, гумові кийки, засоби зв`язування, сльозоточиві речовини) у випадках і порядку, передбачених законодавством. Особовий склад відомчої охорони, зайнятий на охороні вантажів і об`єктів, несе відповідальність за повне збереження довірених йому матеріальних цінностей і бойової нарізної вогнепальної зброї. За невиконання покладених на працівників відомчої охорони завдань винні особи несуть дисциплінарну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством. Пункт 8.1\~розділу VIII\~«Положення \~про придбання,\~перевезення,\~облік,\~зберігання та\~застосування вогнепальної\~зброї,\~боєприпасів до\~неї підрозділами\~відомчої воєнізованої\~охорони на\~залізничному транспорті»,\~затвердженого Наказом\~Міністерства транспорту\~та зв`язку\~України 24.12.2009\~N\~1336\~зброя та\~боєприпаси видаються\~особам рядового,\~начальницького складу\~відомчої воєнізованої\~охорони,\~посадовим особам\~ залізничного\~ транспорту\~ згідно\~з нормами\~тільки після\~складання заліку\~з правил\~поводження,\~ використання,\~ застосування\~та \~зберігання \~зброї \~та \~боєприпасів \~і \~отримання \~від \~органів внутрішніх\~справ індивідуального\~ дозволу\~ на\~ право\~ використання\~вогнепальної зброї. Складання заліку з правил поводження, використання, застосування та зберігання зброї та боєприпасів оформлюється протоколом і довідкою. Відповідно до пунктів 4.8, 8.15 «Положення про придбання, перевезення, облік, зберігання та застосування вогнепальної зброї, боєприпасів до неї підрозділами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті», затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.12.2009 N 1336 «Дозвіл на право зберігання зброї видається строком на 3 роки на ім`я начальника підрозділу. У разі зміни начальника підрозділу, найменування підрозділу та/або місцезнаходження, а також закінчення терміну дії дозволу, у разі отримання, заміни або здавання частини зброї до органів внутрішніх справ за місцезнаходженням підрозділу надається клопотання про отримання нового дозволу на право зберігання зброї. При цьому попередній дозвіл підлягає поверненню до органу внутрішніх справ, який його видав. У разі переоформлення дозволу у зв`язку із закінченням терміну його дії клопотання подається до органів внутрішніх справ не пізніше ніж за два місяці до закінчення терміну дії дозволу. У разі відмови органу внутрішніх справ видати індивідуальний дозвіл на право використання відомчої вогнепальної зброї працівнику відомчої воєнізованої охорони він не може бути допущений до виконання охоронних функцій. Статтею 154 КПК України встановлено, що відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. При цьому строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 КПК України. Право на звернення до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про відсторонення особи від посади має прокурор та слідчий за погодженням з прокурором (частина перша статті 155 КПК України). В свою чергу, КПК України передбачає відсторонення саме від посади та таке клопотання подається слідчому судді слідчим або прокурором, а не роботодавцем. Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності й галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з статтею 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. [PERSON] , виходячи з вищезазначених норм права та на підставі посадової інструкції стрільця стрілецької команди ст. Одеса-Сортувальна, набув статусу спеціального суб'єкта з правом на зберігання, носіння і застосування зброї. Суд враховує, що специфіка виконуваної позивачем роботи потребує його присутності на робочому місці та обов`язкового носіння вогнепальної зброї, що підтверджується посадовою інструкцією стрільця стрілецької команди ст. Одеса-Сортувальна, наявній у матеріалах справи. Судом встановлено, що в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017160160000442 в порядку, передбаченому статтями 154, 155 КК України слідчим суддею чи судом рішення про відсторонення [PERSON] від виконання посадових обов`язків не ухвалювалось. В свою чергу, на підставі ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 27 липня 2018 року на вилучену у [PERSON] зброю було накладено арешт, працівниками Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області вилучено дозвіл на зброю. Враховуючи зазначене, а також наявність кримінального провадження в Суворовському районному суді міста Одеси відносно [PERSON] , отримання ним нового дозволу на право зберігання зброї суперечить чинному законодавству та є неможливим. Таким чином, відсторонення [PERSON] на підставі Наказу від 25.07.2018 року № НОР-03/208 «Про тимчасове відсторонення від виконання службових обов`язків» стрільця 3 розряду стрілецької команди станції Одеса-Сортувальна з 25.07.2018 до з`ясування обставин по суті щодо кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12017160160000442 від 25.07.2018р. відбулось за приписами ст. 46 КЗпП України через те, що [PERSON] за відсутності у нього дозволу на зброю не міг виконувати посадові обов`язки стрільця 3 розряду. В свою чергу, за носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу передбачено кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто допущення [PERSON] до виконання його посадових обов`язків стрільця без порушення приписів чинного законодавства є неможливим. Також суд враховує, що представником відповідача до суду надано докази (рапорт від 05.11.2018 року) того, що позивач після 25.07.2018 року (день, коли йому було повідомлено про відсторонення від посади) не з`являвся на робочому місці та не виходив на телефонний зв`язок, тому у відповідача була відсутня можливість запропонувати [PERSON] іншу роботу. В свою чергу, жодні докази, що спростовують це, позивачем та його представником до суду надані не були. Враховуючи викладене, на думку суду, втручання у вигляді відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків стрільця ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та є цілком необхідним у демократичному суспільстві. При цьому, суд враховує, що за позивачем на період відсторонення зберіглось робоче місце, трудовий договір не припинений, отже, суд не встановив порушення права позивача на працю, передбачене у статті 43 Конституції України. У цій справі позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що тимчасове відсторонення позивача від роботи становило непропорційне втручання у його приватне життя. Таким чином, вимога позивача про скасування наказу від 25.07.2018 року №НОР-03/208 про тимчасове відсторонення позивача від посади задоволенню не підлягає. Оскільки підстави для скасування наказу про відсторонення від роботи не знайшли свого підтвердження, тому відсутні і правові підстави для задоволення вимог позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Суд враховує, що при розгляді трудових спорів строки позовної даності застосовуються незалежно\~ від заяви сторін. В свою чергу, судом встановлено, що представником відповідача до суду заявлено клопотання про застосування строків позовної давності у даному спорі, а представником позивача надано заперечення на це клопотання. За приписами ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно із вимогами ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 р. у справі № 6-2426цс15 зроблено висновок, що статтею 233 КЗпП України визначено три випадки обчислення початку перебігу строку звернення до суду. Так, перебіг строку звернення до суду починається у разі: вирішення трудового спору - з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (тримісячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня вручення копії наказу про звільнення (місячний строк звернення до суду); розгляду справи про звільнення - з дня видачі трудової книжки (місячний строк звернення до суду). Представник відповідача у своїх запереченнях зазначає, що позивач лише у грудні 2018 року зміг ознайомитись з текстом наказу про його відсторонення. В свою чергу, суд погоджується з позицією представника відповідача, що представник позивача у позові зазначає, що 25 липня 2018 року [PERSON] прийшов на роботу, але до виконання посадових обов`язків його не допустили. Позивач особисто сам у судовому засіданні зазначив, що він 25.07.2018 року вийшов на роботу, про те, відповідач не допускає його до виконання посадових обов`язків та не виплачує йому заробітну плату. Наведене свідчить про те, що позивачеві було відомо про оскаржуване рішення роботодавця про його відсторонення від посади, яким на його думку порушувалося його право на працю, проте він не звернувся в суд із відповідним позовом про захист такого порушеного права в межах 3-місячного, строку визначеного статтею 233 КЗпП України. Позивачем не зазначено і не надано доказів наявності інших обставин, які свідчили про існування перешкоди для нього у зверненні до суду за захистом порушених прав в межах строків, визначених ст. 233 КЗпП України. В свою чергу, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову через необґрунтованість позовних вимог.

Outcome: dismissed