Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Представник [PERSON] , адвокат Балійчук Л.І., звернулась до суду з вищезазначеним позовом, у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 11.10.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 2960, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . В обгрунтування позову посилалась на наступні обставини. 07.08.2006 між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір №ZHNWGK00000010, за яким позивач отримала кошти в сумі 33376 доларів США. 08.08.2006 сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до якого в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець (позивач) надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: 3-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . 23.04.20214 банк звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ZHNWGK00000010 від 07.08.2006. Заочним рішенням суду від 23.09.2014 по справі №285/1555/14-ц позов задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №ZHNWGK00000010 від 07.08.2006 у сумі 32359,71 доларів США. 29.03.2018 за заявою представника банку державним виконавцем Новоград-Волинського ВДВС відкрито виконавче провадження №56076311 з виконання вищезазначеного рішення суду. 14.01.2022 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56076311 у зв`язку з тим, що борг сплачено в повному обсязі. 28.11.2022 АТ КБ "ПриватБанк" повторно звернулись до Новоград-Волинського міськрайонного суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. У якості доказу наявності заборгованості банк посилався на вищезазначений виконавчий напис від 11.10.2019, згідно якого за рахунок коштів від продажу предмета іпотеки пропанується задовольнити вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в сумі 95355 доларів 75 центів США. Про існування даного виконавчого напису позивач дізналась 26.01.2023 після ознайомлення її представника з матеріалами справи №285/6392/22 в суді. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат", він є протиправним та не підлягає виконанню, оскільки зазначена у ньому сума заборгованості не є безспірною. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала. Дала пояснення про обставини спірних правовідносин. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Подав відзив із запереченнями проти задволення позову та проханням розглянути справу за його відсутності. Посилався на те, що АТ КБ "ПриватБанк" є неналежним відповідачем, оскільки таким, на його думку, має бути приватний нотаріус, який вчинив спірний виконавчий напис. Крім того, зазначив про наявність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 119324,53 доларів США, яка підлягає примусовому стягненню. Одночасно представником відповідача до суду подано клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на оплату правничої допомоги. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.08.2006 між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №ZHNWGK00000010, за яким позичальник отримала кошти в сумі 33376 доларів США (а.с. 22-25). За договором купівлі продажу від 07.08.2006 [PERSON] набула право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36-38). 08.08.2006 між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до якого в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець (позивач) надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: 3-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 31-35) Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23.09.2014 по справі №285/1555/14-ц задоволено цивільний позов ПАТ КБ "ПриватБанк" - стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №ZHNWGK00000010 від 07.08.2006 у сумі 32359,71 доларів США (а.с. 39-41). 14.01.2022 винесено постанову державного виконавця Новоград-Волинського ВДВС про закінчення виконавчого провадження №56076311 з виконання виконавчого листа за вищезазначеним рішенням суду по справі №285/1555/14-ц, у зв`язку з тим, що борг сплачено в повному обсязі (а.с. 47). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.04.2023 по справі № 285/6392/22, яке залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного суду від 21.06.2023, відмовлено у задоволенні позову АТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборговоності за кредитним договором №ZHNWGK00000010 від 07.08.2006 в сумі 23331,13 доларів США. Суди дійшли висновку про недоведеність вимог банку до позичальника за кредитним договором. Таким чином, вимоги банку до [PERSON] про стягнення коштів були спірними та розглянуті судом вже після вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Відповідно достатті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З матеріалів справи вбачається, що банком пред`явлено до позичальника вимоги про стягнення коштів у судовому порядку в 2014 році, і такі вимоги були задоволені, що підтверджується рішенням суду від 23.09.2014 (а.с. 39-41). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, виконавчий напис 11.10.2019 вчинено за межами трирічного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», відносно заборгованості, що була предметом спору, який розглянуто в порядку цивільного судочинства. Позивачем доведено факт повного погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується постановою державного виконавця Новоград-Волинського ВДВС про закінчення виконавчого провадження №56076311 з виконання виконавчого листа за рішенням суду по справі №285/1555/14-ц (а.с. 47). Посилання відповідача на наявність заборгованості позичальника за кредитним договором суд визнає необгрунтованими, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Продовження відповідачем обліку сплаченої заборгованості та нарахування відсотків за умовами договору, дія якого припинена, суд визнає недобросовісною підприємницькою практикою. Враховуючи вищевикладене, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє їх. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд дійшов наступного висновку. Згідно частин 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 05.06.2023. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимг у повному обсязі, зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивачем у даній справі заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 30 000 грн., що підтверджується договором від 02.06.2023 між [PERSON] та адвокатським об`єднанням "Дефендо капітал", платіжними інструкціями від 19.09.2023 на суму 10000 грн. (а.с.14, 157, 158) Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як передбачено ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, клопотання, запиту, надання консультацій, тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в дані справі є оскарження виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що належить позивачу. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги адвоката зі складання позовної заяви та участі у судовому розгляді, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Решта частина витрат позивача на правничу допомогу не підлягає відшкодуванню. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги. Загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складається з судового збору та витрат на правничу допомогу та становить 6073,60 грн.

Outcome: approved