Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Позивачка звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 21 квітня 2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 238. Позивачка на обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що між нею та [PERSON] укладено шлюб,який зареєстрований 21.04.2007 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 238. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивачка свої вимоги мотивувала тим, що шлюбно-сімейні стосунки та ведення спільного господарства припинені два роки тому. Причиною розпаду сім`ї вважає різницю в характерах та поглядах на життя, що привело до втрати почуттів любові та взаємоповаги. Сім`я існує формально, мешкають окремо. Відновлювати шлюбно-сімейні відносини не збираються. Вважає, що перебування у шлюбі шкодить їх інтересам, подальше зберігання сім`ї неможливе. Спору про майно не має. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити без змін. У судове засідання позивачка не з`явилась. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з 2020 року, мешкають окремо з того ж часу, спільне господарство не ведуть. Строк для примирення не потрібен, збереження шлюбу вважає неможливим. Спору про майно між сторонами не має. Після розірвання шлюбу її прізвище просить залишити без змін. На відшкодуванні сплаченого судового збору не претендує. Крім того зазначила, що в разі не явки в судове засідання відповідача, не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 14.09.2023, 13.11.2023 не з`явився, повідомлявся про день, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно шляхом направлення судової повістки за тимчасовим зареєстрованим місцем мешкання, яка зазначена в копії довідки від 24.09.2018 № 6332621348 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 7), яка повернулась до суду без вручення з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с20), що вважається належним повідомленням та відповідає правовій позиції викладеної в постанові КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) та шляхом направленням смс повідомлень у додатку «Viber», про що свідчать довідки про його отримання (а.с. 13,19). Заяв, клопотань тощо від нього не надходило. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://court.gov.ua/fair/ та сайті Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Зі змісту п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України вбачається, що повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У відповідності до приписів ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, на підставі вищевикладених приписів ст.ст.128, 130-131 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином. Відповідач з відзивом на позов до суду не звертався. Заяв, клопотань та заперечень до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надала, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. За таких обставин, з письмової згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 квітня 2007 року, який зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 238. Від шлюбних стосунків сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, мешкають окремо, на примирення позивачка не згодна. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дітей, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved