Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 07 грудня 2021 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до п.1.1 вказаного договору до його підписання позикодавець передав позичальнику у власність грошові кошти в сумі 12\~552,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути позику у визначений строк. Факт передачі коштів підтверджується не лише підписанням сторонами договору, а й наявністю у позикодавця підписаної власноруч позичальником розписки про отримання коштів, яка підтверджує безспірність заборгованості та прострочення виконання зобов`язання. [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] позику в строк до 28 лютого 2022 року. Місцем виконання договору є м. Кривий Ріг, вул. Ольховська, буд. 2 «О». Графік виконання позики: до 31 грудня 2021 року 4\~184,00 грн., до 31 січня 2022 року 4\~184,00 грн., до 28 лютого 2022 року 4\~184,00 грн. Проте, станом на 10 липня 2023 року боржником не проведена оплата жодного платежу, а позика не повернена в повному обсязі. На неодноразові вимоги позивача відповідач до цього часу суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та сплати 5% річних не повертає. Відповідно до п.6 договору позики, у разі прострочення повернення позики позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцеві пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від несплаченої суми боргу, індекс інфляції та 5% річних. Відповідно до п.7 договору позики, у випадку прострочення повернення позики на строк понад 30 календарних днів від зазначеного у п.4 або у п.7 позичальник повинен додатково сплатити позикодавцю штраф у розмірі 20% суми простроченого платежу, що не звільняє позичальника від інших штрафних санкцій та від повернення основного боргу. Таким чином, борг за договором позики від 07 грудня 2021 року, який відповідач заборгував позивачу за період з 01 січня 2022 року по 10 липня 2023 року складає 23\~478,60 грн., з яких: основний борг 12\~552,00 грн., пеня 3\~873,35 грн., відсотки річних 887,24 грн., інфляційні втрати 3\~655,61 грн., штраф 2\~510,40 грн. В зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 07 грудня 2021 року в сумі 23\~478,60 грн., з яких: основний борг 12\~552,00 грн., пеня 3\~873,35 грн., відсотки річних 887,24 грн., інфляційні втрати 3\~655,61 грн., штраф 2\~510,40 грн., та судовий збір в сумі 1\~073,60 грн. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 21 серпня 2023 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області було прийнято до розгляду дану позовну заяву з відкриттям провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не надано. Будь-які клопотання по справі від сторін, до початку розгляду справи, суду не надходили. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд\~ не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом,\~ тому що\~ право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позичкодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В судовому засіданні встановлено, що 07 грудня 2021 року між [PERSON] , як позичкодавцем\~ та [PERSON] , як позичальником було укладено договір позики грошових коштів, на підставі якого [PERSON] позичив\~\~ грошові кошти у\~ сумі 12 552,00 грн., які\~ [PERSON] зобов`язувався повернути\~ [PERSON] до 28 лютого 2022 року за наступним графіком: 4\~184,00 грн. до 31 грудня 2021 року, 4\~184,00 грн. до 31 січня 2022 року, 4\~184,00 грн. до 28 лютого 2022 року. У разі прострочення повернення позики позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцеві пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від несплаченої суми боргу, індекс інфляції та 5% річних. У випадку прострочення повернення позики на строк понад 30 календарних днів позичальник повинен додатково сплатити позикодавцю штраф в розмірі 20% суми простроченого платежу. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позичкодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми або невизначеної кількості речей. Відповідно до п.11 договору позики, підписанням цього договору позичальник підтверджує факт одержання ним від позикодавця позики. Підписаний договір є доказом передання грошей від позикодавця до позичальника. Крім того, на підтвердження укладення договору позики та прийняття кожним із них відповідних зобов`язань і отримання грошей у сумі 12 552,00 грн. відповідачем\~ [PERSON] 22 грудня 2021 року власноручно складена розписка, відповідно до якої, він, [PERSON] ,\~ взяв в борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 12 552,00 грн. Зобов`язався повернути кошти у\~ строк, зазначений в договорі позики. Суд звертає увагу, що у розписці, яка була предметом дослідження в судовому засіданні, зазначені: сторони зобов`язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передається, строк повернення боргу та особистий підпис позичальника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно усіх істотних умов договору позики й розписка свідчить про його укладення відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Відповідач не оскаржував договір позики з підстав неотримання ним грошових коштів. Тому суд приходить до висновку, що укладеним договором та цією розпискою відповідач\~ [PERSON] власноручно посвідчив факт передання\~ йому позивачем грошових коштів у сумі 12 552,00 грн. Оригінал розписки, написаний власноручно відповідачем [PERSON] , знаходився у позивача [PERSON] . На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена Розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором, що передбачено ст. 1051 ЦК України. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] надав договір позики від 07 грудня 2021 року та розписку від 22 грудня 2021 року, в яких зазначено, що [PERSON] взяв у нього в борг 12 552,00 грн. Наявність у кредитора оригіналу розписки свідчить про наявність невиконаного зобов`язання. Відповідно до\~ Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01 лютого 2014 року «Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13). Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач [PERSON] зазначає, що у\~ визначений договором\~ кінцевий строк\~ до 28 лютого 2022 року та до теперішнього часу суму позики у розмірі 12 552,00 грн.\~ відповідач\~ не повернув. Відповідно до ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Оригінал боргового документу, тобто розписка відповідача [PERSON] від 22 грудня 2021 року до суду надана\~ позивачем, тобто кредитором. Наявність боргового документа - розписки у кредитора підтверджує факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за договором позики від\~ 07 грудня 2021 року.\~ «Наявність оригіналу розписки у кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. Передаючи кошти особі, яка не є стороною договору позики, позичальник не скористався своїм правом на затримання виконання зобов`язання до повернення боргового документа та не звертався з такою вимогою безпосередньо до позикодавця.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Така правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 25 квітня 2012 року у справі № 6-24 цс 12, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України». Окрім того, у відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що за договором позики від 07 грудня 2021 року\~ [PERSON] \~ отримав в борг у\~ [PERSON] грошові кошти в сумі 12 552,00 грн.\~ та не повернув\~ грошові кошти у строк до 28 лютого 2022 року та до теперішнього часу, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги\~ [PERSON] в цій частині, стягнувши з відповідача\~ [PERSON] суму боргу за договором позики від 07 грудня 2021 року у розмірі 12 552,00\~ грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені 3\~873,35 грн., відсотків річних 887,24 грн., інфляційних втрат 3\~655,61 грн., штрафу 2\~510,40 грн., суд зазначає наступне. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача пені, відсотків річних, інфляційних втрат та штрафу за період з 24 лютого 2022 року задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В той же час, сторонами договору позики було визначено графік повернення позики, та вся сума позики була поділена на три частини, прострочення сплати останньої частини відбулось вже після 24 лютого 2022 року, тому на суму 4\~184,00 грн., яка мала бути сплачена до 28 лютого 2022 року, пеня, відсотки річних, інфляційні втрати та штраф не нараховуються. Перша частина позики в розмірі 4\~184 грн. мала бути повернута до 31 грудня 2021 року, проте відповідач її не повернув, тому на вказану суму підлягають нарахуванню пеня, відсотки річних та інфляційні втрати за період з 31 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року. Крім того, на вказану суму слід нарахувати штраф в розмірі 20% суми простроченого платежу, відповідно до п. 7 договору позики, оскільки прострочення повернення даного платежу відбулось на строк понад 30 календарних днів. Наслідки порушення договору позики врегульовані у статті 1050 ЦК України, приписами частини першої якої встановлено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п.6 договору позики визначено, що в разі прострочення повернення позики позичальник повинен сплатити позикодавцеві пеню в розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від несплаченої суми боргу, індекс інфляції та 5% річних. Таким чином, договором позики визначений інший розмір процентів річних від простроченої суми, ніж зазначений ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, щодо першої частини позики в розмірі 4\~184 грн., яка мала бути повернута до 31 грудня 2021 року, пеня за період з 31 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року становить 22\~133,36 грн. ((4 184,00 *9% (облікова ставка НБУ з 31.12.21 по 20.01.22) *21 день прострочення зобов`язання (з 31.12.21 по 20.01.22) + (4 184,00 *10% (облікова ставка НБУ з 21.01.22 по 23.02.22) *34 дня прострочення зобов`язання (з 21.01.22 по 23.02.22); індекс інфляції становить 122,21 грн. (4\~184 грн. * 1.02920800 ((індекс інфляції січень 2022 року 101,30/100) * (індекс інфляції лютий 2022 року 101,60/100) 4\~184 грн.); 5% річних становить 31,52 грн. (4\~184,00 x 5 % x 55 днів з 31.12.21 по 23.02.22 : 365 : 100); штраф становить 836,80 грн. Щодо другої частини позики в розмірі 4\~184 грн., яка мала бути повернута до 31 січня 2022 року, пеня за період з 31 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року становить 10\~041,60 грн. (4 184,00 *10% (облікова ставка НБУ) *24 дня прострочення зобов`язання (з 31.01.22 по 23.02.22); індекс інфляції становить 66,94 грн. (4\~184 грн. * 1.01600000 (індекс інфляції лютий 2022 року) 4\~184 грн.); 5% річних становить 13,76 грн. (4\~184,00 x 5 % x 24 дні з 31.01.22 по 23.02.22 : 365 : 100). Таким чином, загальний розмір пені становить 32\~174,96 грн., індекс інфляції 189,15 грн., 5% річних 45,28 грн., штраф - 836,80 грн. В позовній заяві позивач просив стягнути пеню в розмірі 3\~873,35 грн. Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. ЦПК України не надає суду такого права, як вихід за межі позовних вимог з власної ініціативи, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору (стаття 3 ЦПК України). В зв`язку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 3\~873,35 грн. (в межах заявлених позовних вимог), індекс інфляції в розмірі 189,15 грн., 5% річних в розмірі 45,28 грн., штраф в розмірі 836,80 грн. Відповідно до ч. ч. 1,2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~\~у разі задоволення позову - на відповідача;\~\~у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1% відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2023\~рік» від\~03\~листопада 2022\~року № 2710-IX, \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2023 року складає 2684,00 грн. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1\~073,60 грн. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача в загальному розмірі 17\~496,58 грн. (основний борг в розмірі 12\~552,00 грн. + пеня в розмірі 3\~873,35 грн. + індекс інфляції в розмірі 189,15 грн. + 5% річних в розмірі 45,28 грн. + штраф в розмірі 836,80 грн.). Процентне співвідношення задоволених вимог про стягнення боргу за договором позики становить 74,52 % ((17\~496,58 грн. - задоволені вимоги) / (23\~478,60 грн. - заявлені позовні вимоги )*100%), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 800,05 грн. (1\~073,60 грн. * 74,52%) за вимоги майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial