Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Дуденок О.О.\~звернулася до\~суду з\~позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивують тим, що позивач за рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 07.10.2021 року та договору дарування від 15.08.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленським С.М., є власником 5/8 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Іншим співвласником будинку є його колишня дружина [PERSON] , відповідач у справі. Також в даному будинку зареєстровані їх спільні діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між ними розірвано, рішенням суду визначено місце проживання дітей: доньки з матір`ю, відповідачкою по справі, а сина з батьком, позивачем по справі. В подальшому виник спір про порядок користування житловим будинком, а тому просять суд виділити позивачу по справі, в користування житлові кімнати приміщення 6 та 7 житловою площею 22,1 та 10,8 кв.м. відповідно, в користування відповідача житлові кімнати приміщення 5 та 8 житловою площею 10,8 а 7,5 кв.м. відповідно та в загальному користуванні залишити допоміжні приміщення 1- коридор площею 9,1кв.м., 2- ванна кімната площею 7,9 кв.м., 3 санвузол площею 2,2 кв.м., 4 приміщення для розміщення побутового газового котла площею 3,9 кв.м., 9 коридор площею 5,4 кв.м., 10 кухня площею 20,6 кв.м., 11-тамбур площею 6,8 кв.м. та гараж літ. «Б-1», сарай літ «В-1» а також стягнути судові витрати по справі. Відповідач та її представник адвокат Зарічна Л.А. 17.03.2023 подали відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнали, заперечували проти них через безпідставність і не доведеність, ніяких перешкод позивачу відповідач не чинить і на його власність не претендує, його права не порушує, вважають за можливе виділення їм(співвласникам) часток в натурі, просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 20.03.2023 року позивач подав відповідь на відзив, де вказує, що через численні сварки з відповідачем, яка не допускає позивача до використання будинку, та для нормального та повноцінного використання спільного майна за цільовим призначенням - проживання в даному будинку, виникла потреба у встановленні порядку користування спірним будинком, а тому доводи викладені відповідачем у відзиві не обгрунтовані. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, але представником подано до суду заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та просить судове засідання провести без участі сторони позивача а також стягнути витрати надані на правничу допомогу у розмірі 9100,00грн.. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися повторно з невідомих для суду причин, хоча про дату, час і\~місце судового\~засідання були\~повідомлені належним\~чином,проте попередньо адвокатом подано клопотання про відкладення розгляду справи, проте суд зважає на те, що справа в провадженні суду з 10.01.2023 року, а визначений розумний строк для розгляду такого виду справ, тому, таке клопотання суд розцінює як спосіб затягнути строк розгляду справи, поважних причин для відкладення розгляду справи не обґрунтовано, в суді наявні всі належні та допустимі докази для повного та всебічного розгляду справи, у зв`язку з чим судом відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, та продовжено розгляд за відсутності сторони відповідача. \~У зв`язку з цим суд на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини пов`язані з користуванням житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , яким на праві спільної часткової власності належить: позивачу за рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 07.10.2021 року - 3/8 частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель та договору дарування від 15.08.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленським С.М. 1/4 частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель. Іншим співвласником будинку, а саме 3/4 частини будинку, є його колишня дружина [PERSON] (а.с.10-12,14-15). За відомостями з реєстру нерухомості від 29.12.2022 року вбачається, що [PERSON] належить 3/8 частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель за рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 07.10.2021 року та договору дарування від 15.08.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленським С.М. 1/4 частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель, [PERSON] належить 1/8 частини будинку(а.с.17-19) Згідно витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №302789660 від 15.06.2022 та №307400062 від 15.08.2022 року вбачається, що [PERSON] належить: за рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 07.10.2021 року - 3/8 частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель за адресою: [ADDRESS] , та договору дарування від 15.08.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Зеленським С.М. 1/4 частини житлового будинку з належною частиною господарсько-побутових будівель. Згідно технічного паспорту будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме плану будинку вбачається наявність житлових кімнат приміщення 6 та 7 житловою площею 22,1 та 10,8 кв.м. відповідно, житлових кімнат приміщення 5 та 8 житловою площею 10,8 а 7,5 кв.м. відповідно та допоміжні приміщення 1- коридор площею 9,1кв.м., 2- ванна кімната площею 7,9 кв.м., 3 санвузол площею 2,2 кв.м., 4 приміщення для розміщення побутового газового котла площею 3,9 кв.м., 9 коридор площею 5,4 кв.м., 10 кухня площею 20,6 кв.м., 11-тамбур площею 6,8 кв.м. та гараж літ. «Б-1», сарай літ «В-1»(а.с.20-25) Згідно довідки комітету самоорганізації населення №1 Центрального мікрорайону Прилуцької міської ради Чернігівської області 024/1-09 №12 від 03.01.2023 вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де також зареєстровані: колишня дружина [PERSON] , син [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.44). Відповідно до акту про фактичне проживання(не проживання) без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , від 20.03.2023 року №112 вбачається, що в зазначеному будинку фактично проживає [PERSON] разом з донькою [PERSON] (а.с.45). Відповідно до повідомлення та довідки Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні від 05.07.2022 року вбачається, що працівниками поліції було зареєстровано звернення [PERSON] з приводу того, що його колишня дружина замінила замки в їх спільному будинку. Вказана інформація частково знайшла своє об`єктивне підтвердження, дані відносини належать до сфери регулювання цивільного законодавства України та рекомендовано звернутися до суду щодо захисту своїх цивільних прав (а.с.55-57). З встановленого вбачається, що між позивачем та відповідачем відсутня згода у питанні користування належного їм на праві спільної часткової власності будинку, спірні правовідносини є цивільними і врегульовані ст.ст. 16, 319, 322, 355, 391 ЦК України. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), ратифікованою Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї (1952 року) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено і в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. У відповідності до ст.ст. 319,322 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст.355 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч.1ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.1995 року (із наступними змінами) слідує, що у квартирі, яка є спільною частковою власністю може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Аналіз даних норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Дана правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 та постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року в справі № 727/11132/14-ц. В пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. З встановлених обставин та положень закону вбачається, що відповідач порушує права позивача, як власника, який фактично обмежений у можливості користуватися зазначеним будинком, у зв`язку з цим і на підставі зазначених положень закону позивач має право на усунення таких порушень з боку відповідача. Встановлення порядку користування житловим будинком жодним чином не впливає на розмір часток сторін у праві власності на будинок і не обмежує їх право власності. Суд вважає необхідним встановити порядок користування житловим будинком відповідно до запропонованого позивачем варіанту. Допоміжні приміщення будинку підлягають залишенню в спільному користуванні. \~ \~ \~ \~Вказаний порядок відповідатиме інтересам всіх зареєстрованих та проживаючих у будинку, крім того, виявляє право позивача на визначення порядку користування як власника майна, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір по справі. Відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Ст.137 ЦПК України\~передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно розрахунку суми гонорару за надану адвокатом Дуденок О.О. правову допомогу позивачу загальна вартість наданих правових послуг становить 9100 грн. 00 коп., проте суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги понесеної позивачем у зв`язку з розглядом справи у розмірі 4000,00 грн. та вважає, що саме такі витрати є співрозмірними із складністю даної справи і підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial