Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Перший заступник прокурора Івано-Франківської області(в подальшому перейменовано на Івано-Франківську обласну прокуратуру) в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України(надалі-Держлісагентство), ДП «Ворохтянське лісове господарство» у вересні 2015 року звернувся до суду із позовом до Поляницької сільської ради, [PERSON] про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІФ №028017 від 22.09.2002 року площею 0,1061 га та зобов`язання повернути вказану земельну ділянку, яка розташована на ділянці « [INFO] » у с. Поляниця Івано-Франківської області з чужого незаконного володіння у державну власність в особі ДП «Ворохтянське лісове господарство». В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року у кримінальній справі №248436 (судовий №1-6/2011) звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст.364 КК України, [PERSON] за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.28 ч.1 ст.366 КК України. В ході розгляду даної справи встановлено, що рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №32 від 12.09.2002 року щодо безоплатної передачі [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,1061 га не виносилося в установленому порядку на засідання виконавчого комітету Поляницької сільської ради, а було самостійно складене сільським головою с. Поляниця [PERSON] . На це вказує і те, що [PERSON] із заявою про затвердження проекту землеустрою у сільську раду не звертався, зазначене питання на розгляд сесії сільської ради не виносилось, а у виданому відповідачу державному акті серії ІФ №028017 від 22.09.2002 року зазначено, що він виданий на підставі рішення №72, яке у вересні 2022 року виконавчим комітетом Поляницької сільської ради не приймалось. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні ДП «Ворохтянське лісове господарство» на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ІФ №002701 від 10.11.2001 року та знаходиться у кварталі 24, виділ 21 Поляницького лісництва, що підтверджується матеріалами лісовпорядкування та таксаційною книгою. Впродовж 2002-2003 років члени організованої групи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] незаконно надали у приватну власність під будівництво індивідуальних житлових будинків землі державного лісового фонду, які перебували у користуванні Поляницького лісництва Ворохтянського держлісгоспу, рішення про вилучення яких Поляницькою сільською радою та виконавчим комітетом сільської ради не приймались, дозволу на таке вилучення постійний землекористувач не надавав. Таким чином, внаслідок передачі у приватну власність спірної земельної ділянки [PERSON] у ДП «Ворохтянське лісове господарство» незаконно вилучено земельну ділянку площею 0.1061 га. Оскільки рішення виконавчого комітету Поляницьткої сільської ради №32 від 12.09.2002 року є фіктивним, воно не підлягає визнанню недійсним у суді, а спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у державну власність у особі постійного землекористувача ДП «Ворохтянське лісове господарство». В обгрунтування повноважень прокурора на представництво інтересів держави у даній справі зазначено, що незважаючи на те, що постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року цивільний позов ДП «Ворохтянське лісове господарство» залишено без розгляду та роз`яснено право на його пред`явлення у порядку цивільного судочинства, постійним землекористувачем не вжито жодних заходів щодо повернення спірної ділянки у державну власність, що стало підставою для звернення прокурора до суду із вказаним позовом. Перед зверненням до суду прокурором у відповідності до вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» направлено відповідне повідомлення постійному землекористувачу. Із урахуванням того, що зазначені у позові обставини встановлені постановою суду від 04.03.2015 року прокурор просить визнати поважними причини пропущення строку позовної давності з метою захисту інтересів держави та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29.09.2015 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 14.12.2015 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Шиманської Н.С. надійшли письмові заперечення на позов прокурора, в яких зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі за наступних мотивів. Так, позовна вимога про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку не відповідає встановленмх способам захисту прав, визначених чинним законодавством. Відповідач отримав державний акт на право власності на землю у відповідності до чинного законодавства і ним в повній мірі дотримана процедура отримання у власність земельної ділянки, зокрема він звернувся з відповідною заявою до Поляницької сільської ради, результатом розгляду якої стало рішення №72 від 22.09.2002 року. Вказане рішення позивачем не оскаржувалось та є чинним. Надалі відповідач оформив перехід права власності на земельну ділянку до [PERSON] , дії якої в частині здійснення приватизації, зокрема виготовлення технічної землевпорядної документації та отримання погоджень з відповідних органів державної влади та у кінцевому результаті акту на право власності на земельну ділянку є правомірними. У позовній заяві не зазначено підстав припинення права власності, визначених ст. 140 ЗК України, а тому не можуть бути позбавлені права власності громадяни, які набули його на законній підставі. Твердження позивача, про те, що рішення органу місцевого самоврядування, яке передувало оформленню оскаржуваного державного акту, є фіктивним не базується на нормах чинного законодавства, адже не є правочином і до нього не можуть застосовуватись наслідки нікчемності правочину, передбачені ст.216 ЦК України. Оскільки [PERSON] правомірно набув право власності на земельну ділянку, то відповідно до ст.ст.317,319 ЦК України мав право на власний розсуд розпорядитись своєю власністю та продав спірну земельну ділянку. Умови договору купівлі-продажу виконані сторонами в повному обсязі, претензії у них відсутні, вказаний договір не оскаржувався, та є чинним. Із урахуванням викладеного [PERSON] є неналежним відповідачем, оскільки належним способом захисту є пред`явлення віндикаційного позову до кінцевого власника земельної ділянки, з підстав, визначених ст.388 ЦК України. Окрім цього зазначено, що позивачами поєднано в одній позовній заяві вимоги, які слід розглядати за правилами різного судочинства, оскільки вимога про оскарження рішення органу місцевого самоврядування підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а вимога про зобов`язання повернути земельну ділянку-в порядку цивільного судочинства. Оскільки позивачі не виконали вимог ст.ст.107, 118,119 ЦПК України, ст.ст.4,17,18, 21, 104, 105, 106 КАС України, то у задоволенні позовних вимог слід відмовити, провадження у справі закрити, а матеріали даної справи повернути позивачу. Також відповідач посилається на те, що у прокурора відсутнє право на звернення до суду із даним позовом, оскільки в силу вимог ч.2 ст.121 Конституції України, п.2 ч.1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру» він не уповноважений здійснювати представництво інтересів у суді юридичних осіб, а в даному випадку ДП «Ворохтянське лісове господарство», а тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду. Окрім цього, прокурор не обґрунтував у чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту, що слугує додатковою підставою для залишення позовної заяви прокурора без розгляду на підставі ст.155 КАС України. Також відповідач звертає увагу на те, що згідно ст.257 ЦК України у спорах про захист прав власників земельних ділянок застосовується позовна давність тривалістю у три роки, однак позивачами не долучено жодного доказу поважності пропуску строку позовної давності. Щодо оскарження дії, рішення, акту органу місцевого самоврядування встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а саме з вересня 2002 року, з моменту прийняття рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №32 від 12.09.2002 про вилучення земельної ділянки у ДП «Ворохтянське лісове господарство». Із урахуванням наведеного відповідач вважає, що дана позовна заява подана після закінчення строків, встановлених законом, а тому на підставі ст.100 КАС України її слід залишити без розгляду. \~ \~ \~ \~26.02.2016 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Шиманської Н.С. надійшла заява про застосування наслідків пропущення процесуальних строків звернення до суду, відповідно до якої відповідач просить застосувати наслідки пропуску строку звернення до суду та відмовити в позові. Зазначено, що рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №36, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку та яким було передано у власність [PERSON] земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,2500 га було прийнято 10.10.2002 року, а тому строк позовної давності сплив 11.10.2005 року. 16.03.2016 року Поляницька сільська рада подала заяву про застосування строків позовної давності в обґрунтування якої зазначено, що прокурору було відомо про існування порушеного права ДП «Ворохтянське лісове господарство» ще з 23.03.2004 року, тобто з часу винесення постанови про порушення кримінальної справи щодо посадових осіб Поляницької сільської ради за результатами розгляду якої Галицьким районним судом Івано-Франківської області 20.04.2011 року ухвалено вирок, залишений без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.04.2012 року. Крім того, ДП «Ворохтянське лісове господарство» зверталось із цивільним позовом в межах даної кримінальної справи, який уточнявся, зокрема, 08.10.2010 року. Із урахуванням правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, викладених у справі №6-178цс15 від 01.07.2015 року, №6-68цс15 від 16.09.2015 року, №3-126гс15 від 13.05.2015 року відповідач просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 03.06.2016 року залучено до участі у вказаній справі в якості співвідповідача [PERSON] , яка набула право власності на спірну земельну ділянку. \~ \~ \~ \~У відповідності до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №115 від 12.09.2017 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із закінченням повноважень попереднього складу суду вказану справу передано у провадження судді Іванова А.П. Згідно розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №359 від 06.03.2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із продовженням терміну відрядження судді Іванова А.П. вказану справу повторно передано у його провадження. \~ \~ \~ \~Відповідно до розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №151 від 02.04.2019 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із закінченням повноважень попереднього складу суду(закінчення терміну відрядження судді Іванова А.П.) вказану справу передано у провадження судді Польської М.В., якою 20.06.2019 року постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~Згідно розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №70 від 31.07.2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із закінченням повноважень попереднього складу суду(закінчення терміну відрядження судді Польської М.В.) вказану справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л. Відповідно до ухвали від 26.08.2020 року вказану справу прийнято до провадження суддею Ваврійчук Т.Л. та призначено підготовче судове засідання. 12.11.2020 року заступником керівника Івано-Франківської обласної прокуратури у даній справі подано заяву в порядку ст.49\~ЦПК\~України про зміну предмету позову, відповідно до якої прокурор просив поновити строки позовної давності, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-ІФ №028017 від 22.09.2002 року площею 0,1061га, виданий [PERSON] та витребувати у\~\~ [PERSON] земельну ділянку площею 0,1061га, яка розташована на ділянці Вишня в с. Поляниця Яремчанської міської ради з чужого незаконного володіння у власність держави в особі ДП «Ворохтянське лісове господарство». \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 19.01.2021 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. \~ \~ \~ \~08.06.2021 року до суду надійшов відзив Поляницької сільської ради, в якому зазначено, що відповідно до п.12 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель приватної власності здійснювали відповідні сільські, селищні ради. Землі державної та комунальної власності були розмежовані тільки з 01.01.2013 року. Відповідно до ст.ст.122, 149 ЗК України, ст. 33 ЛК України Поляницька сільська рада як власник земель в межах населеного пункту була наділена відповідними повноваженнями щодо розпорядження ними. Державний акт на право постійного користування землею виданий ДП «Ворохтянське лісове господарство» на підставі рішення Поляницької сільської ради. Рішенням Івано-Франківської обласної ради №57-3/2002 від 27.08.2002 року площу с. Поляниця збільшено до 1730 га, в тому числі 1077,82 га земель, які перебувають у постійному користуванні Ворохтянського лісогосподарського підприємства. Рішенням Івано-Франківської обласної ради №493-18/2008 від 17.01.2008 року площа с. Поляниця збільшилась до 2380 га за рахунок земель ДП «Ворохтянське лісове господарство». Оскільки у постійному користуванні лісгоспу перебували землі комунальної власності Поляницької сільської ради остання вправі була вилучати їх у користувача та розпоряджатись ними. Постанова Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року, відповідно до якої колишнього голову Поляницької сільської ради звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст.366, ч.3 ст.28 ч.2 ст.364 КК України не має преюдиційного значення при розгляді даної справи. Крім того, рішення виконавчого комітету сільської ради, якими вилучались земельні ділянки з постійного користування ДП «Ворохтянське лісове господарство» та передавались у приватну власність не скасовані судом та є чинними, а вказане підприємство надало згоду на їх вилучення. Прокурором не надано належних доказів того, що спірна ділянка є однією із тих, що фігурують у кримінальній справі та знаходиться на землях, що перебувають у постійному користуванні лісгоспу. Державний акт на право власності на землю видано [PERSON] на підставі рішення виконкому №32 від 12.09.2002 року, яке не визнавалось недійсним та є чинним, а твердження про його підробку є припущенням прокурора з посилання виключно на сам факт існування постанови суду у кримінальній справі. Отже [PERSON] набув право власності на спірну ділянку за рахунок земель сільської ради та на законних підставах. Також зазначено, що порушення прав ДП «Ворохтянське лісове господарство» відбулось у 2003 році, однак позовна заява подана до суду у вересні 2015 року, з того часу відбулось збільшення меж населеного пункту і спірна ділянка знаходиться у межах житлової забудови і в силу видимих природних властивостей кінцева набувачка не могла знати, що ця ділянка належить до земель лісогосподарського призначення, а тому вказана ділянка відповідно до ст.388 ЦК України не може бути витребувана у [PERSON] . Окрім цього відповідач послався на те, що відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» не допускається здійснення прокурором представництва у суді інтересів держави в особі державних компаній, а в даному випадку ДП «Ворохтянське лісове господарство» є неналежним позивачем і з цих підстав у позові слід відмовити. Спірна земельна ділянка ніколи не перебувала у власності чи користуванні Держлісагентства, а тому його право не могло бути порушене та не підлягає захисту у межах даного позову, а прокурором не доведено наявності у нього підстав для звернення до суду за захистом прав та інтересів даного суб`єкта. Окрім цього, вказаний позов поданий до суду у серпні 2015 року, проте на зазначені позови поширюється загальна позовна давність тривалістю три роки. У відповідності до положень ст.46 ЦПК України норми щодо початку перебігу строку позовної давності встановлені для осіб чиї права порушені поширюються і на звернення прокурора до суду на захист цієї особи. Посилаючись на презумпцію невинуватості прокурор зазначив, що до прийняття постанови Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року прокуратура не могла стверджувати про наявність факту підроблення рішень виконкому Поляницької сільської ради, що унеможливлювало належне звернення до суду. Проте на обізнаність особи про порушене цивільне право не впливає подальше притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. Прокурор дізнався про порушення прав лісгоспу з моменту винесення 23.03.2004 року постанови про порушення кримінальної справи №248436, у постанові про порушення кримінальної справи відносно сільського голови [PERSON] від 21.09.2004 року зазначено про підробку рішень сільської ради про вилучення земель у лісгоспу та передачу їх у приватну власність, у затвердженому 18.05.2005 року прокурором Івано-Франківської області обвинувальному акті зазначено про підробку рішення сільської ради №32 від 12.09.2002 року, а також 07.02.2005 року прокурором були внесені протести на вказані в обвинувальному акті рішення сільської ради, а в березні 2005 року прокурор звертався до господарського суду із позовом в інтересах держави в особі Державного комітету лісового господарства та ДП «Ворохтянське лісове господарство» про визнання цих рішень недійсними. В свою чергу лісгосп 25.03.2005 року подав цивільний позов у кримінальній справі та був визнаний цивільним позивачем, отже про порушення прав як прокурору так і лісовому господарству було відомо з березня 2004 року, а тому прокурором пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові і в аналогічній справі №354/619/15-ц за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах Держлісагентства та лісгоспу до Поляницької сільської ради та [PERSON] постановою Івано-Франківського апеляційного суду відмовлено у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності. У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 23.06.2021 року прокурор вказав, що доводи сільської ради про пропуск строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки підставою звернення до суду із вказаним позовом стала не сама наявність чи незаконність рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки, а встановлений постановою Галицького районного суду від 04.03.2015 року факт підробки такого рішення. Факт порушення 23.03.2004 року кримінальної справи свідчить лише про те, що на той момент були достатні приводи та підстави для початку досудового розслідування по факту зловживання посадовим становищем службовцями сільської ради, вина яких підлягала подальшому доказуванню у встановленому законом порядку. Зважаючи на те, що вимоги прокурора вмотивовані не просто неправомірними діями відповідних посадових осіб, а саме їх кримінально-караними діяннями у прокурора могли з`явитися підстави для звернення із вказаним позовом лише після підтвердження вини обвинувачених і факту вчинення ними злочину. Враховуючи наведене та презумпцію невинуватості прокуратура області до прийняття постанови Галицького районного суду від 04.03.2015 року не могла стверджувати про наявність факту підробки рішень виконавчого комітету Поляницької сільської ради. Закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є нереабілітуючою обставиною. При наявності відповідного вироку чи ухвали про закриття справи за нереабілітуючими обставинами преюдиційними є встановлені обставини заволодіння спірними земельними ділянками шляхом вчинення злочину, а отже їх вибуття з володіння власника-держави відбулося поза її волею. Таким чином факт незаконного отримання первісною набувачкою спірної ділянки є таким, що встановлений судовим рішенням у кримінальній справі і додаткового доведення не потребує. Відповідно до вимог ст.ст.330,387,658 ЦК України право власності дійсного власника презюмується і не припиняється втратою ним майна, а порушене право підлягає захисту шляхом пред`явлення індикаційного позову. При цьому витребування майна в особи, яка не є його законним власником є триваючим порушенням права до моменту припинення в законному порядку правового титулу дійсного власника-позивача за віндикаційним позовом, а останній протягом всього часу, з моменту вибуття майна з його володіння до втрати правого титулу залишається законним власником майна та має право у будь-який час вимагати відновлення свого права, а отже наслідки спливу позовної давності до вимоги про витребування майна не застосовуються, що підтверджується правовими висновками Верховного Суду у постанові від 05.10.2016 року у справі №3-604гс16, від 17.04.2018 року у справі №916/712/15-ц, від 11.04.2018 року у справі №904/9655/16. При зверненні до суду із вказаним позовом прокурором переслідувалась мета задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про передачу земельної ділянки. Із урахуванням сталої практики ЄСПЛ щодо застосування положень ст.1 Першого протоколу, в тому числі висновків, викладених у рішеннях «Трегубенко проти України», «Депаль проти Франції», «Хамер проти Бельгії» протиправне вилучення спірної земельної ділянки порушує інтереси держави, а втручання у право власності особи в даному випадку переслідує суспільний інтерес та є пропорційним, спрямованим на захист громадських інтересів в сфері екології та охорони навколишнього природного середовища. Також зазначено, що на момент виникнення спірних правовідносин не існувало законодавчого визначення комунальної власності, спірна земельна ділянка перебувала у державній власності та відповідно до ст.4 ЗК України 1990 року не підлягала передачі у приватну власність. Статтею 7 ЗК України 1990 року передбачено, що у постійне користування із земель державної власності надаються земельні ділянки для ведення лісового господарства спеціалізованим підприємствам. 10.11.2001 року Ворохтянському держлісгоспу був виданий державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ІФ №002721, таким чином лісгоспу була передана у постійне користування земельна ділянка із земель державної форми власності. У рішеннях Івано-Франківської обласної ради №57-3/2002 від 27.08.2002 року та №493-18/2008 від 17.01.2008 на які посилається відповідач, як на підставу збільшення площі с. Поляниця не зазначено про вилучення чи передачу земель, які перебувають у користуванні ДП «Ворохтянське лісове господарство», а зміна площі села жодним чином не вплинула на право постійного користування землею даного підприємства. Статтею 83 ЗК України 2001 року визначено порядок набуття права комунальної власності на землю, а ст.173 ЗК України в редакції чинній на 2002 та 2008 рік визначено, що включення земельних ділянок у межі села не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками. Ні після набрання чинності Законом України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» від 05.02.2004 року №1457-IV, ні після зміни меж с. Поляниця розмежування земель державної та комунальної власності проведено не було. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності» №5245- VI від 06.09.2012 року, який набрав чинності 01.01.2013 року земельні ділянки, розташовані у межах населених пунктів, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств, залишаються у державній власності. Таким чином, право постійного користування земельними ділянками ДП «Ворохтянське лісове господарство» у зв"язку із включенням частини земельних ділянок у межі населеного пункту с. Поляниця не втратило і державна форма власності на ці ділянки на комунальну не змінювалась. В свою чергу відповідно до ч.2 ст.84 ЗК України право державної власності на землю набувається та реалізується державою через органи виконавчої влади одним з яких являється Держлісагентство, до сфери управління якого входить ДП «Ворохтянське лісове господарство». 08.02.2022 року Поляницька сільська рада подала клопотання про залишення без розгляду позову прокурора у даній справі відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України. Ухвалою суду від 15.02.2022 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14.04.2022 року позов прокурора у вказаній справі залишено без розгляду. Постановою Верховного Суду від 14.09.2022 року ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 15.02.2022 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14.04.2022 року в частині залишення без розгляду позову прокурора, поданого в інтересах Держлісагентства скасовано та направлено справу до суду для продовження розгляду. 03.11.2022 року першим заступником керівника Івано-Франківської обласної прокуратури у даній справі подано заяву в порядку ст.49\~ЦПК\~України про зміну предмету позову, відповідно до якої прокурор просить поновити строки позовної давності, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії IV-ІФ №028017 від 22.09.2002 року площею 0,1061 га та витребувати у [PERSON] вказану земельну ділянку, яка розташована в урочищі «Вишня» в с. Поляниця з чужого незаконного володіння у власність держави в особі Держлісагентства. 07.11.2022 року судом постановлено ухвалу про повернення до підготовчого провадження, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ДП «Ворохтянське лісове господарство». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У судовому засіданні прокурор заявлений позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі із наведених мотивів. Вказав, що постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року у кримінальній справі №248435 встановлено, що посадовими особами Поляницької сільської ради та Яремчанського міського управління земельних ресурсів протягом 2002-2003 років було підроблено три блоки документів- листи на адресу ДП «Ворохтянське лісове господарство» щодо погодження вилучення земельних ділянок лісового фонду, а в подальшому рішення про вилучення земель державного лісового фонду та їх передачу у приватну власність 105 громадянам, в тому числі і відповідачу [PERSON] . Вказаною постановою суду встановлено як факт належності переданої [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,1061 га до земель державної форми власності так і факт підробки рішення виконавчого комітету Поляницької сільської ради №32 від 12.09.2002 року, яке в установленому законом порядку не приймалось та є фіктивним. При цьому факт незаконності набуття відповідачкою спірної земельної ділянки підтверджується тим, що у виданому відповідачу державному акті зазначено, що він виданий на підставі рішення Поляницької сільської ради №72 від 12.09.2002 року, яке взагалі не приймалось, а прізвище відповідача включено у перелік осіб, яким надані земельні ділянки та видано державні акти на право власності на землю згідно рішення сільської ради №32 від 12.09.2002 року. Долученим до матеріалів справи листом ДП «Карпатигеодезкартографія» від 01.10.2004 року підтверджується, що вказане підприємство виготовляло технічну документацію ДП «Ворохтянське лісове господарство», а також фізичним особам, яким були надані у власність земельні ділянки на підставі підроблених рішень Поляницької сільської ради та за результатами опрацювання вказаної документації встановлено, що надана [PERSON] земельна ділянка знаходиться у кварталі 24, виділ 21 Поляницького лісництва ДП «Ворохтянське лісове господарство». При цьому постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року встановлено факт належності зазначеної ділянки до земель державної форми власності та її незаконного вилучення у постійного землекористувача, оскільки на час виникнення спірних правовідносин не існувало такої форми власності як комунальна. Відповідно до положень Закону України «Про розмежування земель державної і комунальної власності у комунальну власність перейшли земельні ділянки, що знаходились у межах населеного пункту, проте межі населеного пункту с. Поляниця досі не визначені, жодних доказів щодо переведення спірної ділянки із земель державної форми власності у землі комунальної власності відповідачами суду не надано, рішення Івано-Франківської обласної ради №57-3/2002 від 27.08.2002 року, на яке посилається у відзиві сільська рада, не містить будь-якої конкретизації та не дає підстав стверджувати за рахунок яких саме земельних ділянок збільшувалась площа села, а отже немає жодних доказів щодо вилучення цим рішенням у ДП «Ворохтянське лісове господарство» спірної земельної ділянки. При цьому слід врахувати, що відповідно до зазначеного Закону у державній формі власності залишались землі лісового фонду, які знаходились за межами населених пунктів. Порушена щодо посадових осіб Поляницької сільської ради кримінальна права закрита у зв"язку зі звільненням їх від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності, що відноситься до нереабілітуючих підстав. Галицьким районним судом у постанові від 04.03.2015 року встановлена вина посадових осіб сільської ради у службовому підробленні, а тому з огляду на те, що [PERSON] набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі фіктивного рішення, наявні усі необхідні правові підстави для задоволення позову, визнання недійсним виданого відповідачці державного акту та витребування спірної земельної ділянки від кінцевого набувача в порядку ст.388 ЦК України у державну власність в особі Держлісагентства, як центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, у сфері управління якого перебуває ДП «Ворохтянське лісове господарство». Окрім цього прокурор зазначив, що строк позовної давності у даній справі не підлягає поновленню оскільки не є пропущеним. Так, остаточно факти порушення інтересів держави щодо передачі земельних ділянок лісового фонду з порушенням вимог законодавства, в тому числі відповідачу [PERSON] встановлені у постанові Галицького районного суду Івано-Франківської області 04.03.2015 року. Підставою звернення до суду із вказаним позовом стала не сама наявність чи незаконність рішення виконкому сільської ради №32 від 12.09.2002 року на підставі якого [PERSON] отримав земельну ділянку, а саме установлений факт підробки такого рішення у постанові суду. Позовні вимоги прокурора вмотивовані не просто неправомірними діями відповідних посадових осіб, а їх кримінально-караними діяннями, передбаченими ст.ст. 364, 366 КК України, і лише встановлення вини обвинувачених в судовому рішенні є підставою для звернення прокурора із вказаним позовом. Окрім цього, у кримінальному провадженні був заявлений цивільний позов ДП «Ворохтянське лісове господарство», яке самостійно захищало свої інтереси, а тому у прокуратури не було підстав для звернення до суду. Однак після залишення даного позову без розгляду постійним землекористувачем не було вжито належних заходів щодо повернення спірної ділянки у державну власність, що зумовило необхідність пред`явлення вказаного позову, а тому, строк позовної давності в рамках даного провадження слід рахувати саме з дати ухвалення постанови Галицького районного суду Івано-Франківської області, тобто, з 04.03.2015 року, а не з часу порушення кримінальної справи чи постановлення судом обвинувального вироку у зазначеній кримінальній справі від 12.04.2011 року, який був оскаржений прокуратурою. Представник позивача Держлісагентства у судове засідання не з`явився, проте у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримують та просять задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Представник відповідача Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області у судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити у зв`зку із пропуском строку позовної давності. Зазначив, що Поляницька сільська рада як власник земель в межах населеного пункту вправі була розпоряджатися ними. Постанова Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 не може мати преюдиційного значення стосовно всіх обставин в даній справі, оскільки у тексті вказаної постанови жодного разу не вказується рішення №72 від 12.09.2002 року на підставі якого [PERSON] набув у власність спірну земельну ділянку. Окрім цього вважає, що строк позовної давності у даній справі слід обчислювати з 24.03.2003 року, тобто з моменту порушення кримінальної справи №248435, оскільки з того часу прокурору та ДП «Ворохтянське лісове господарство» було відомо про порушення інтересів держави та незаконне вилучення у Ворохтянського держлісгоспу 40,69 га земель. У постанові про порушення кримінальної справи, у затвердженому прокурором обвинувальному акті у даній справі стверджується про незаконність рішення виконкому сільської ради №32 від 12.09.2002 року, у лютому 2005 року прокуратурою області вносились протести на рішення сільської ради щодо незаконного вилучення земель лісгоспу, в тому числі і рішення №32, а також у позові прокурор посилається на судові рішення Яремчанського міського суду від 06.05.2014 року про визнання недійсними державних актів на право власності на землю, виданих на підставі рішень Поляницької сільської ради, які були предметом дослідження у кримінальній справі, чим підтверджує той факт, що ще до ухвалення постанови Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року прокуратура зверталась до суду із аналогічними позовами. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи без самостійних вимог ДП «Ворохтянське лісове господарство» у судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення\~прокурора та представника відповідача, дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши всі\~докази кожен\~зокрема та\~в їх\~сукупності,\~встановивши фактичні\~обставини справи,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~підлягає до\~ часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 10.11.2001 року Поляницькою сільською радою у відповідності до рішення №3 від 11.01.2002 року видано Ворохтянському державному лісогосподарському підприємству державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ІФ №002701 на земельну ділянку площею 4358,5 га для ведення лісового господарства. Вказаний державний акт зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №00001. \~ \~ \~ \~Відповідно до Статуту ДП «Ворохтянське лісове господарство» у редакції станом на 13.07.2011 року, ДП «Ворохтянське лісове господарство» створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України №57 від 26.05.1995 року, засноване на державній власності та належить до сфери управління Державного комітету лісового господарства України, який відповідно до Указу Президента України №1085/2010 від 09.12.2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» реорганізовано у Державне агентство лісових ресурсів України. \~ \~ \~ \~12.09.2002 року виконавчий комітет Поляницької сільської ради прийняв рішення №32 «Про вилучення, надання та передачу земельних ділянок у приватну власність та внесення змін у рішення сільвиконкому» відповідно до п.п.1-3, 5-7 якого, виконком

Outcome: partial