Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернувся до суду із вказаною заявою та просив встановити факт належності йому трудової книжки [NUMBER] та архівної довідки № П-96/07-40 від 31.10.2022. В обґрунтування заяви зазначає, що звернувся до відділу обслуговування громадян №4 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Івано-Франківській області для призначення пенсії за віком. Під час збирання документів та подання їх до пенсійного органу, встановлено, що такі мають ряд помилок: у трудовій книжці на титульній сторінці зазначені неповна дата його народження, зазначено тільки рік 1962; в архівній довідці № П-96/07-40 від 31.10.2022 про його заробітну плату за 1976-2001 роки в колгоспі «Кірова» Городенківського району Івано-Франківської області замість правильного написання по батькові « [PERSON] » вказано скорочення « [PERSON] ». Зазначив, що усунути недоліки неможливо, оскільки організації, які внесли вказані записи ліквідовані. Вказані помилки позбавляють заявника можливості оформити належним чином документи для призначення пенсії за віком, та йому відмовлено у призначенні пенсії. Іншим чином, крім встановлення в судовому порядку факту належності правовстановлюючих документів, допущені помилки виправити неможливо. Ухвалою Городенківського районного суду від 12.10.2022 відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження. У судове засідання заявник не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вимоги заяви підтримав, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у судові засідання не з`явився, 24.10.2023 надіслав до суду письмове пояснення, де просить розгляд справи проводити без участі представника Головного управління. Щодо письмового пояснення, суд вважає доцільним зазначити, що загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення передбачені ст.183 ЦПК України. Відповідно до\~п.1\~ч.1\~ст.183\~ЦПК України\~будь-яка\~письмова заява,\~клопотання,\~заперечення повинні\~містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. \~ \~ \~ \~Письмові заява,\~клопотання чи\~заперечення підписуються\~заявником чи\~його представником\~-\~визначено ч.2 ст.183 ЦПК України. Згідно ч.6 ст.14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Відповідно до ч. 9\~ст.14\~ЦПК України суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Згідно п.3 Положення про ЄСІТС Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) - це сукупність інформаційних та телекомунікаційних підсистем (модулів), які забезпечують автоматизацію визначених законодавством та цим Положенням процесів діяльності судів, органів та установ в системі правосуддя, включаючи документообіг, автоматизований розподіл справ, обмін документами між судом та учасниками судового процесу, фіксування судового процесу та участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції, складання оперативної та аналітичної звітності, надання інформаційної допомоги суддям, а також автоматизацію процесів, які забезпечують фінансові, майнові, організаційні, кадрові, інформаційно-телекомунікаційні та інші потреби користувачів ЄСІТС. Адвокати,\~нотаріуси,\~державні та\~приватні виконавці,\~арбітражні керуючі,\~судові експерти,\~органи державної\~влади та\~інші державні\~органи,\~органи місцевого\~самоврядування,\~інші юридичні\~особи реєструють\~свої Електронні\~кабінети в\~ЄСІТС в\~обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої Електронні кабінети в ЄСІТС у добровільному порядку (п. 10 Положення про ЄСІТС). Однак, в порушення зазначених вище вимог до письмового пояснення по справі, надісланого заінтересованою особою на електронну адресу\~суду, додано роздруківку результату перевірки електронного цифрового підпису, проте такий підпис вчинено без використання підсистем «Електронний суд» та «Електронний кабінет». Крім того, в тексті письмово пояснення по справі відсутні відомості про\~наявність або\~відсутність електронного\~кабінету Головного\~управління Пенсійного\~фонду України\~в Івано-Франківській\~області у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі). Відповідно ч.4 ст.183 ЦПК України суд,\~встановивши,\~що письмову\~заяву (клопотання,\~заперечення)\~подано без\~додержання вимог\~частини першої\~або другої\~цієї статті,\~повертає її\~заявнику без\~розгляду.\~Суд повертає\~заяву (клопотання,\~заперечення)\~її заявнику\~без розгляду\~також у\~разі,\~якщо вона\~поданаособою, яка відповідно до\~частини шостої\~статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що письмове пояснення по справі, надіслане заінтересованою особою на електронну адресу суду, слід повернути заінтересованій особі без розгляду, що відповідає ч.4 ст. 183 ЦПК України. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України,\~відповідно\~до\~якої учасник\~справи\~має\~право заявити\~клопотання\~про\~розгляд справи\~за\~його\~відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як зазначено у п.12\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», із змінами, внесеними постановою від 25.05.1998 р. № 15, на підставі п.6\~ст. 273 ЦПК\~(Української РСР 1963 року, що відповідає п.6 ч.1 статті 315 діючого\~ЦПК України)\~при розгляді\~справи про\~встановлення факту\~належності правовстановлюючих\~документів особі,\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові,\~місце і\~час народження\~якої зазначені\~в документі,\~не збігаються\~з ім`ям,\~по батькові,\~прізвищем,\~місцем і\~часом народження\~цієї особи,\~вказаними у\~свідоцтві про\~народження або\~в паспорті,\~у тому\~числі,\~факту належності\~правовстановлюючого документа,\~в якому\~допущені помилки\~у прізвищі,\~імені,\~по батькові\~або замість\~імені чи\~по батькові\~зазначені ініціали,\~суд повинен\~запропонувати заявникові\~надати докази\~про те,\~що правовстановлюючий\~документ належить\~йому і\~що організація,\~яка видала\~документ,\~не має\~можливості внести\~до нього\~відповідні виправлення. Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. У постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Заявник просить встановити факт належності йому правовстановлюючих документів: трудової книжки [NUMBER] та архівної довідки № П-96/07-40 від 31.10.2022. Згідно копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області 19.01.2009, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , запис №19, виданого 15.05.1962 року, прізвище, ім`я, по батькові заявника [PERSON] , дата народження [INFO] , запис за № 40 від 09.06.1961 року у книзі записів актів громадянського стану про народження. Також дата народження та по батькові заявника 17.04.1962 підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 14.03.2000, запис №5. Статтею 48 КЗпП України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову дiяльнiсть працівника; до трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Судом встановлено, що перший запис у трудовій книжці [NUMBER] , виданій [PERSON] , здійснено 01.06.1977 року, де він прийнятий на роботу у колгосп імені Кірова різноробочим та йому оформлено трудову книжку, де зазначено рік народження заявника «1962» без числа та місяця народження . Із копії сторінок трудової книжки заявника вбачається, що [PERSON] працював також у колгоспі «Днипро», АТ «Дніпроенергобудпром», «Світловодський завод теплоізоляційних будівельних матеріалів». Крім цього, архівним відділом № 1 Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON] було видано архівну довідку № П-96/07-40 від 31.10.2022 про те, що у книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників сільськогосподарського виробничого кооперативу «Дубки» та сільськогосподарського виробничого кооперативу «Репужинський» значиться [PERSON] (у документах), 1962 року народження, який у 1967-1987 роках працював у колгоспі імені Кірова (з березня 1992 року спілка селян «Промінь», з 1996 року ЗАТ «Промінь», з 1997 року спілка селян-власників « [INFO] », з 2000 року СВК «Репужинський») Городенківського району Івано-Франківської області і його трудовий стаж. Згідно архівної довідки, виданої архівним відділом № 1 Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON] № П-97/07-40 від 31.10.2022 на території сіл Дубки та Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області діяв колгосп імені ХХІІ з`їзду КПРС, а в селах Далешово і Колінки колгосп імені Кірова. У 1970 році колгоспи обєдналися в один імені Кірова, який у 1992 році реорганізовано у спілку селян « [INFO] », що у січні 1996 року реорганізовано у ЗАТ «Промінь». У червні 1997 року ЗАТ «Промінь» розділилось на спілку селян-власників « [INFO] », що у лютому 2000 року реорганізовано у СВК «Репужинський» та СВК «Дубки», який у 2006 році ліквідовано. У 2000 році спілка селян-власників « [INFO] » та «Колінківська» об`єдналися у СВК «Злагода», який у 2006 році ліквідовано. При зверненні заявника з приводу призначення пенсії відділ призначення пенсій Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області рішенням №092550006036 від 26.07.2023 відмовив у призначення пенсії [PERSON] , [INFO] за відсутності трудового стажу. Вказано, що до трудового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки [NUMBER] через неповну дату народження на титульній сторінці, та не враховано архівну довідку № П-96/07-40 від 31.10.2022, оскільки зазначено неповне прізвище, ім`я, по батькові. Виправити\~вказані помилки у досудовому порядку заявник не може через відсутність організацій, що здійснили такі записи, що не дозволяє йому реалізувати право на отримання пенсії по віку, та вказані обставини стали підставою його звернення\~до суду для захисту порушеного права. У п.45 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey) [ВП], заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII). Отже, як встановлено судом, записи у трудовій книжці заявника та у архівній довідці містять помилки у даті народження та написанні по батькові. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, в також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документу, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Факт належності [PERSON] трудової книжки [NUMBER] та архівної довідки підтверджується ідентичністю прізвища, імені, по батькові та датою його народження згідно копій паспорта, свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера. З огляду на те, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів на підтвердження факту належності [PERSON] трудової книжки та архівної довідки обліку трудового стажу, враховуючи, що іншим шляхом, окрім судового рішення, встановити зазначений факт неможливо, організації, де працював заявник, припинили свою діяльність, тому суд приходить до переконання, що заявлені вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved