Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

24 лютого 2023 року голова правління ПРАТ "СК "Арсенал Страхування" С. Авдєєв звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" суму майнової шкоди в розмірі 215 754,41 грн та стягнути суму судового збору у розмірі 2481 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 14 жовтня 2022 р. між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 062/22-Тз/Р, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Hyundai Elantra», державний номер [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 24 жовтня 2022 року в смт Ріпки сталася дорожно-транспортна пригода за участю автомобіля «Ssang Young», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Hyundai Elantra», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм [PERSON] . Внаслідок даної ДТП автомобілю «Hyundai Elantra», державний номер [NUMBER] , були спричинені значні механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі 215 745,41 грн. Відповідно до умов договору страхування ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» відшкодувало на користь страховика 215 745,41 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальніст водія автомобіля «Ssang Young», державний номер [NUMBER] , на момент ДТІ не була застрахована, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги до відповідача. 4 жовтня 2023 року відповідно до розпорядження в.о. голови Ріпкинського районного суду Чернігівської області Яхно Ю.Л. від 25 вересня 2023 року справу передано для розгляду до Чернігівського районного суду Чернігівської області. Ухвалою суду від 05 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Відзив на позов не надходив. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надіслала клопотання про розгляд справи без її участі, просить розглянути справу на підставі наявних доказів. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Відповідач не заперечував щодо події ДТП та свою винуватість у спричиненні [PERSON] матеріальної шкоди, завданої в налідок ДТП, та щодо розміру цієї шкоди. Разом з тим, відповідач зазначив, що потерпілій він сплатив частину завданих збитків, а саме 2 000 доларів США та 40 000 грн, що на його думку має бути враховано при вирішенні справи. Заслухавши доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 жовтня 2022 року між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспорту № 062/22-Тз/Р, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Hyundai Elantra», державний номерний знак [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 24 жовтня 2022 року о 18:16 год. в смт Ріпки Чернігівського району Чернігівської області по вул. Вереснева [PERSON] , керував транспортним засобом SSANG YONA, д.н.з. [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого здійснив зіткнення з припаркованим на узбіччі транспортним засобом HYUNDAI ELANTRA, д.н.з. [NUMBER] . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] залишив місце ДТП, до якого був причетний. Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 7 грудня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130, ст.122-4 КУпАП, та відповідно до ст.36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами терміном на один рік. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію власником транспортного засобу HYUNDAI ELANTRA, державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] 25 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до ПрАТ СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та виплату страхового відшкодування. Відповідно до звіту про оцінку авто товарознавчого дослідження транспортного засобу СПД " [PERSON] " від 31 жовтня 2022 року, вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ - легкового автомобіля HYUNDAI ELANTRA, VIN [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , складає 215 745,41 грн. У зв`язку із настанням страхового випадку на виконання умов договору ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складено розрахунок страхового відшкодування від 2 листопада 2022 року та страховий акт № 006.01592422-1 від 3 листопада 2022 року, визначено розмір страхового відшкодування в розмірі 210 092,50 грн. Як вбачається з платіжного доручення № 58251253 від 4 листопада 2022 року позивачем було здійснено виплату 210 092, 50 грн за страховим актом № 006.01592422-1 від 3 листопада 2022 року. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 ЗУ «Про обов`язковестрахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика, а увипадках, передбачених цим Законом, -Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування); а також до підприємства, установи, організації, що відповідає за стандороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини та до особи, яка заподіяла шкоду навмисно. Згідно зі статтею 27 ЗУ «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже стаття 1191 ЦК України та стаття 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 ЗУ «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічний висновок викладено у пункті 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц). Тому під час розгляду справи не слід ототожнювати правовідносини регресу, регулювання яких здійснюється статтею 1191 ЦК України та статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») з правовідносинами суброгації, які регулюються статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування». Суброгація (від лат. «subrogare» - заміщення, обрання взамін) є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 ЗУ «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц). Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого. Водночас регресом (з лат. «regressus» - зворотній рух) є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. У постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 910/18279/19 зроблено висновок про те, що під час регресу право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання. Згідно із частинами першою, другоюстатті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першоїстатті 1188 ЦК України). За таких обставин, суд вважає, що позивач правомірно пред`явив вимоги до відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, про відшкодування суми сплаченого потерпілій особі страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу, який є об`єктом страхування. Разом з тим, у позові заявлена вимога про стягнення з відповідача 215 754,41 грн, але, як зазначалося вище, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 210 092,50 грн і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. Слід розуміти, що у мотивувальній та прохальній частині позову помилково зазначена сума 215 754,41 грн, оскільки ціна позову вказана - 210 092,50 грн і судовий збір позивачем сплачено саме із останньої суми. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо доводів відповідача про врахування при розгляді справи факту сплати потерпілій завданої шкоди судом встановлено наступне. З наданої відповідачем розписки [PERSON] від 2 грудня 2022 року втановлено, що остання отримала від [PERSON] в якості добровільного відшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків, спричинених наслідками ДТП, що сталася 24 жовтня 2022 року, кошти у розмірі 2 000 доларів США та 40 000 грн. З копії письмового повідомлення [PERSON] , адресованого ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» від 18 травня 2023 року, вбачається, що після виплати позивачем страхового відшкодування [PERSON] від [PERSON] 2 грудня 2022 року в якості добровільного відшкодування матеріальної та моральної шкоди було отримано 40 000 грн та 2 000 доларів США. У відшкодовану [PERSON] суму коштів входять наступні складові: матеріальні збитки (втрата товарної вартості автомобіля згідно висновку експерта - 35 771,13 грн, послуги експерта - 2 500 грн, додаткові витрати у зв?язку з ремонтом автомобіля, що не покриваються КАСКО - 4690 грн), моральна шкода - решта суми. Згідно письмових пояснень ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» позивач повідомлляє, що 18 травня 2023 року було отримано лист від [PERSON] щодо того, що 2 грудня 2022 року вона отримала від [PERSON] суму коштів у розмірі 40 000 грн та 2 000 доларів США. Звертають увагу суду на те, що в листі зазначено, що в суму коштів входять витрати, які не покриваються договором КАСКО. Суд не знаходить підстав для врахування доводів відповідача щодо врахування коштів, котрі він виплатив потерпілій як відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок ДТП, оскільки предметом даного позову є вимога позивача, яка виникла до відповідача в наслідок виплати страхового відшкодування, і правовідносини відповідача з потерпілою не впливають на вирішення даної справи. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial