Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі-позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі - відповідач), у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивує тим, що у період шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 02.02.2012 шлюб між сторонами розірвано, та визначено місце проживання дитини з матір`ю. З того часу дочка проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Також рішенням суду від 02.02.2012 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки. Станом на 03.03.2023 розмір заборгованості по аліментах становив 212 736,73 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком №21263 від 03.03.2023 та свідчить про невиконання відповідачем обов`язку по утриманню дитини. З 2011 року [PERSON] з сім`єю не проживає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, не відвідує дитину за місцем проживання, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не виявляє бажання спілкуватися з дочкою, не піклується про навчання, підготовку до самостійного життя, матеріально дочку не забезпечує. Відповідач байдуже ставиться до доньки, свідомо нехтує своїми обов`язками та вже давно переклав їх на матір. Зв`язок між батьком та дочкою втрачений, дитина не має до нього жодних почуттів, не пам`ятає батька. У зв`язку з тим, що відповідач не бажає змінюватись, не виявляє інтересу до дитини, застосування такого заходу, як позбавлення батьківських прав, позивач вважає обґрунтованим. Разом з позовною заявою позивач подала клопотання про виклик свідків - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 02.05.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та викликано сторони в засідання; клопотання позивача про виклик свідків задоволено та викликано в судове засідання свідків: [PERSON] , [ADDRESS] ; [PERSON] , [ADDRESS] ; [PERSON] [ADDRESS] . Заяв по суті справи до суду не надійшло. Згідно з протокольною ухвалою суду від 25.07.2023 підготовче провадження у справі завершено та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні 04.10.2023 представник Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради надав до суду рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №1312 від 06.09.2023 «Про затвердження висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] » та висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . У судових засіданнях позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у позові, та просили задовольнити. В судові засідання відповідач не з`являвся, про дату, час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином, судові повістки надсилались йому за адресою зареєстрованого місця проживання, також надавалось оголошення про виклик на офіційному веб-сайті суду, причини неявки суду не повідомив. Представники третьої особи у судових засіданнях позов підтримали та вказали, що вважають за доцільне його задовольнити. Представник третьої особи Кур`ята В.Ц. у судовому засіданні за його участю вказав, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не проявляє уваги та турботи до дитини. Дитина батька не пам`ятає та нічого про нього не знає, фактично втратила з ним родинні зв`язки. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно зі ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності усіх умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, про що 04.10.2023 постановлено відповідну протокольну ухвалу . Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, думку неповнолітньої [PERSON] , допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Як вбачається із змісту Постанови Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира №2-1430/12 від 02.02.2012 розірвано (а.с. 10-11). У шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.09.2009, яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2512 (а.с. 9) Зі змісту характеристики учениці 8-А класу Ліцею №4 м. Житомира [PERSON] , дитина навчається у ліцеї №4 з першого класу. Дівчинку виховує [PERSON] , вона відповідально ставиться до виховання, навчання дитини, підтримує зв`язок з вчителями та приймає участь у батьківських зборах, виховує доньку самостійно. Батько [PERSON] контакту зі школою не підтримує, навчальними досягненнями [PERSON] не цікавиться, із вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. (а.с. 14). Відповідно до довідки Богунського ВДВС у місті Житомирі Центрального Міжрегіо\-нального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) №21263 від 03.03.2023, заборгованість по аліментам по виконавчому листу №2-1430/12, виданого 03.02.2012 Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з 19.12.2011 до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, станом на 01.03.2023 становить 212736,73 грн (а.с. 13). Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача, живе навпроти, через дорогу, де проживає все життя, знає позивача з дитинства. Коли відповідач був у стосунках з позивачем, свідок був знайомий з відповідачем, однак давно, років 10, його не бачив. Відповідача перестав бачити за місцем проживання родини незадовго після народження дочки. [PERSON] свідок бачить постійно, вітаються, дівчинка іноді грається із сином свідка. Свідок не бачив, щоб [PERSON] спілкувалася з батьком. Ніколи не бачив, щоб батько заводив дитину до садочка чи школи. Також свідок не бачив, щоб відповідачу чинились перешкоди з боку позивача у спілкуванні з дитиною. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його двоюрідною сестрою. З відповідачем знайомий від моменту народження [PERSON] . Востаннє бачив відповідача у 2012 році, коли приходив до них додому. Відповідач прийшов до дитини один раз. Після того не бачив. Батько не відвідує дитину на свята, не дарує подарунків, не надає грошового утримання. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її племінницею. Повідомила, що позивачку з пологового будинку відповідач не забирав, від самого народження дитину матеріально не забезпечує. Відповідача востаннє бачила приблизно у 2011 році, коли він єдиний раз відвідував дитину. У судовому засіданні було проведено бесіду з неповнолітньою [PERSON] , яка вказала, що з батьком не бачиться, не пам`ятає його, не спілкується з ним та не підтримує жодного контакту не з батьком, не з його родичами. Подарунків та коштів від батька не отримує. Батько не виявив бажання з`явитися у її житті. Дитина не має бажання шукати контакту з батьком. Вважає, що в її інтересах позбавлення батька батьківських прав. Із висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06.09.2023 №1312, зокрема, вбачається, що [PERSON] упродовж тривалого часу не цікавиться про фізичний розвиток, стан здоров`я дочки, матеріально не забезпечує, не спілкується з нею, не відвідує її за місцем проживання та у навчальному закладі, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. На підставі наведених вище фактів, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 65). Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов`язків виховувати дитину, передбаченого п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Наведені матеріали справи свідчать про те, що батько дитини, відповідач у справі [PERSON] , не піклується жодним чином про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує зі своєї сторони необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною взагалі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Дитина знаходиться на повному утриманні матері та проживає разом із нею. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Як визначено ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей . На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, самоусунувся від таких, суд дійшов висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав відносно дитини [PERSON] , оскільки таке позбавлення батьківських прав буде в повній мірі відповідати інтересам самої дитини, її належному догляду та вихованню. Згідно з п.1 ч.1 ст.167 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Зібрані по справі докази оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд на підстав і положення ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved