Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

У серпні 2023 року представник позивача звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 014-RO-82-99454506 від 03 серпня 2021 року яка становить 87 259 грн. 09 коп. та судові витрати в розмірі 2 684,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.08.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № [NUMBER] ,за яким банк надав відповідачу кредитні кошти з поточним лімітом на дату початку кредитування в розмірі 78 043,70 грн. строком на 72 місяців під фіксовану процентну ставку з 03.08.2021 року по 04.10.2021 року -25,45%річних, а з 04.10.2021 року 50,90%річних,а він зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором. Всупереч вимогам п.3.2 Договору позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, не здійснював сплату обов`язкового щомісячного платежу та відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 01.06.2023 заборгованість перед АТ «Райффайзен Банк» становить 87 259 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом 76 643,42 гривень, з яких прострочено 1649.91грн.\~ та заборгованості за відсотками у сумі -10 615,67 гривні, з яких прострочено відсотків 10 401,91 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив в разі неявки в судове засідання проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач в судові засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в т.ч. через сайт судової влади. Причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.08.2021р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Райфайзен Банк» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-99454506, за яким Кредитор надав Позичальнику кредит строком на 72 місяці (останній платіж 30.07.2027р.), під фіксовану процентну ставку з 03.08.2021 року по 04.10.2021 року -25,45%річних, а з 04.10.2021 року 50,90% річних, а Позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 6 Кредитного договору, адреса, реквізити та підписи сторін. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 р. № 675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-ІУ від 22.05.2003 р., електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Порядок укладення електронного договору визначений ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок у сумі 78 043 грн. 70 коп. У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами АТ «Райффайзен Банк» на адресу [PERSON] було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань від 01.06.2023, прострочена заборгованість складає 12051.82грн., з яких 1649.91грн. за тілом та 10401.91грн. за відсотками, однак дана вимога повернута за закінченням терміну зберігання, а отже залишена відповідачем без виконання (а.с.19-23). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за кредитним договором від 03.08.2021 №014-RO-82-99454506 згідно якого, у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань утворилась заборгованість, на загальну суму 87 259 грн. 09 коп., що складається із: заборгованості за кредитом у сумі 76 643 грн. 42 коп.; заборгованості за відсотками у сумі 10 615 грн. 67 коп. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1,2 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідачем порушені умови укладеного договору щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом, оскільки відповідач у передбачені кредитним договором терміни кредит не повернув та не сплатив проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплатити відсотки. Виходячи із змісту 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Аналізуючи викладене, беручи до уваги, що спір між сторонами виник за договірних обставин, суть яких ніким в судовому засіданні не спростовувалась, сам договір не суперечить діючому законодавству, та враховуючи положення ст.1049 ЦК України, яким визначено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, за приписами якої судовій збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Тому, з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк» підлягають документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в сумі 2 684 грн.

Outcome: approved