Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з філії «Єрківський спецкар`єр» Державне підприємство «Черкаський облавтодор» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 04.05.2020 року по 18.08.2020 року в розмірі 17101,33 грн. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 04.05.2020 року по 18.08.2020 року він працював на посаді сторож у філії «Єрківський спецкар`єр» Державне підприємство «Черкаський облавтодор». За період роботи відповідач не виплатив заробітну плату позивачу та повідомив, що заборгованість із заробітної плати виплатить в найближчий час. 05.09.2023 року позивач надіслав запит на адресу відповідача з вимогою видати довідку про заборгованість по заробітній платі щодо нього. Відповідачем відповідь надано не було. 10.10.2023 року позивач подав довідку про заборгованість по заробітній платі, згідно якої він дійсно займав посаду сторож на «Єрківському спецкар`єрі», де заборгована заробітна плата з травня 2020 року по серпень 2020 року становить 17101,33 грн. Відповідач був належно повідомлений про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду, копії позовної заяви та судової повістки за адресою реєстрації та проживання, які згідно поштового повідомлення отримав особисто. Однак, відзив до суду на позов не надав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.10.2023 року було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступні фактичні обставини справи. Згідно довідки про доходи № 204, виданої [PERSON] про те, що він дійсно працював на посаді сторожа «Єрківського спецкар`єру», форма працевлаштування - основна форма роботи, встановлено, що загальна сума доходу за період з травня 2020 року по серпень 2020 року становить 21313,38 грн., за виключенням утримання становить 17101,33 грн. Нарахована заробітна плата за травень 2020 року в розмірі 5594,08 грн., утримання 1146,78 грн., за червень 2020 року в розмірі 5499,38 грн., утримання 1072,38 грн., за липень 2020 року в розмірі 5357,10 грн., утримання 1044,64 грн., за серпень 2020 року в розмірі 4862,82 грн., утримання 948,25 грн. З довідки про заборгованість по заробітній платі від 02.10.2023 року № 41 вбачається, що [PERSON] , який займав посаду сторож на Єрківському спецкар`єрі за основним місцем роботи, заборгована заробітня плата за травень 2020 року в розмірі 4447,30 грн., за червень 2020 року в розмірі 4427,00 грн., за липень 2020 року в розмірі 4312,46 грн., за серпень 2020 року в розмірі 3914,57 грн. Всього заборгованість становить 17101,33 грн. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Згідно з положеннями статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Стаття 94 КЗпП України та стаття 1 Закону України «Про оплату праці» визначають, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно з ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Роботодавець (роботодавець - фізична особа) не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Стаття 24 Закону України «Про оплату правці» та стаття 115 КЗпП України встановлюють, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з вимогами ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. В ході судового розгляду встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді сторожа «Єрківського спецкар`єру». Однак з ним не було проведено розрахунку відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України. Згідно наданої позивачем довідки про заборгованість по заробітній платі вбачається, що [PERSON] , заборгована заробітна плата за травень 2020 року в розмірі 4447,30 грн., за червень 2020 року в розмірі 4427,00 грн., за липень 2020 року в розмірі 4312,46 грн., за серпень 2020 року в розмірі 3914,57 грн. Всього заборгованість становить 17101,33 грн. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з філії «Єрківський спецкар`єр» Державне підприємство «Черкаський облавтодор» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 17101,33 грн. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати. Стягнення заборгованості з невиплаченої заробітної плати входить до складу фонду оплати праці, а тому при пред`явленні зазначених вимог позивачі звільняються від сплати судового збору. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved