Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , а саме: виділити у користування [PERSON] та [PERSON] ізольовану кімнату площею 8,0 кв.м, виділити у користування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кімнати площею 14,0 кв.м. та площею 11,8 кв.м, в спільному користуванні співвласників залишити: кухню, коридор, ванну кімнату, санвузол та вселити [PERSON] та [PERSON] до спірної квартири. Ухвалою суду від 04.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачі подали відзиви на позовну заяву та зазначили що не заперечують, щоб позивачі вселились і погоджуються із запропонованим порядком користування квартирою. Вважають, що звернення до суду позивачами було передчасне, жодного разу ніхто не чинив їм перешкод. Представник позивача подала відповідь на відзив, в якому просила позов задовольнити та зазначила, що твердження відповідачів є необґрунтованими, такими, що не спростовують позовні вимоги та не доведеними жодним допустимим доказом. У встановлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подано, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно інформаційної довідки ТОВ «ТКЧОБТІ» від 25.05.2023 № 4588 та відомостей з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно сторонам по справі у рівних частках по 1/5 належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст.4 ЦПК України). Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.\~3\~ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності; аналогічне положення й міститься у ч. 1 ст. 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним, та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України N475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК\~України). Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383\~ЦК України та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За положенням ч.ч. 1, 2 ст.\~358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно п.14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року\~(із наступними змінами) слідує, що у квартирі, яка є спільною частковою власністю може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Користування майном є однією із складових права власності (ст.ст.317,319 ЦК України), яке гарантованест.41\~Конституції України. Відповідачі у відзивах на позовну заяву зазначили, що запропонований позивачами порядок користування спірною квартирою їх влаштовує. Встановлення порядку користування квартирою жодним чином не впливає на розмір часток сторін у праві власності на квартиру і не обмежує їх право власності. Допоміжні приміщення квартири: кухня, коридор, ванна кімната, санвузол, підлягають залишенню в спільному користуванні. Суд вважає необхідним встановити порядок користування квартирою відповідно до запропонованого позивачами варіанту. Вказаний порядок відповідатиме інтересам всіх проживаючих у квартирі, крім того, виявляє право позивачів на визначення порядку користування як власників майна. Згідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивачі позбавлені здійснювати права співвласників у повному обсязі (зокрема, в частині користування майном) через протиправну поведінку відповідачів, які не надають позивачам доступу до домоволодіння, утримуючи у себе ключі, а спроби домовитися з даного питання в позасудовому порядку з відповідачами залишилися без задоволення. Відповідно до ч. 4 та ч.\~5\~ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Судом в даній справі не встановлено випадків здійснення позивачами житлових прав в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених вище правових норм та встановлених судом обставин, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved