Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом. В позові зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, що розташована на території Загнітківської сільської ради Подільського району Одеської області, загальною площею 1,46 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД №084790, виданим 06.05.2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Спадкоємцем за заповітом після померлої стала її донька [PERSON] , яка прийняла спадщину, проте не оформила належним чином право власності на земельну ділянку. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, успадковану нею, але не оформлену належним чином після смерті [PERSON] , що розташована на території Загнітківської сільської ради Подільського району Одеської області, загальною площею 1,46 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД №084790, виданим 06.05.2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. Згідно копії заповіту від 25.03.2003 року право на земельний пай відповідно до сертифікату про право на земельний пай серії ОД-12 №0235444 [PERSON] заповіла [PERSON] . В подальшому [PERSON] отримала на вказаний пай, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-ОД №084790, виданим 06.05.2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області, проте заповіт не переписала. Позивач являється спадкоємцем за законом після померлої [PERSON] та прийняв спадщину, проте не може оформити право власності, оскільки замість сертифікату на земельну частку (пай) був виданий державний акт серії І-ОД №084790, виданим 06.05.2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. В зв`язку з цим позивач просив визнати за ним право власності на спадщину. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання також не з`явився, надавши до суду клопотання, в якому визнав позов та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено\~судом,\~ [INFO] померла\~ [PERSON] Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). До складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка, що розташована на території Загнітківської сільської ради Подільського району Одеської області, загальною площею 1,46 га., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД №084790, виданим 06.05.2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області (а.с.10). Спадщину після смерті [PERSON] за заповітом прийняла, але належним чином не оформила [PERSON] . Відповідно до складеного заповіту від 25.03.2003 року та посвідченого секретарем\~виконавчого комітету\~Загнітківської сільської\~ради Кодимського\~району Одеської\~області,\~спадкоємцемна земельний пай відповідно до сертифікату про право на земельний пай серії ОД-12 №0235444 [PERSON] заповіла [PERSON] (а.с.9). В подальшому [PERSON] отримала на вказаний пай державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-ОД №084790, виданим 06.05.2004 року Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.08.2013 року Виконавчим комітетом Вахнівської сільської ради Липовецького районного відділу Вінницької області (а.с.17) За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту спадкової справи Кодимської державної нотаріальної контори №239/2010 від 30.04.2022 року встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.38-47). [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття ним спадщини та заведена спадкова справа №47/2014. Ця обставина вказує на те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] у встановленому законом порядку (а.с.76-94). Зі змісту спадкової справи Липовецької державної нотаріальної контори №47/2014 від 12.02.2014 року встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована на території Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області не видавалося. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Судом встановлено, що державним нотаріусом Липовецької районної державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів, які вказані в заповіті. Ця обставина підтверджується листом нотаріуса №02-31/336 від 07.10.2022 року (а.с.19). В абзаці 2 пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7\~зазначено, що за наявності умова для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до абз.3 п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22.09.2021 року, у справі №227/3750/19, вказав, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, належним способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~та п. 3.12 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкодавець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності відповідна територіальна громада. Враховуючи, що позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» його вимога про визнання права власності на спадкове майно підлягає судовому розгляду. Відповідно до\~ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.4\~ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Outcome: approved