Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 16 січня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики на суму 215 000 гривень, що еквівалентно 8500 доларів США, терміном повернення не пізніше 01 червня 2020 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів за договором позики підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою від 16 січня 2020 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечив. Зазначив, що між\~ позивачем та\~ відповідачем договір позики не укладався; розписка є чернеткою, а не документом, що підтверджує факт отримання відповідачем грошових коштів в позику; грошові кошти були отримані\~ відповідачем 16 січня 2020 року, а не 16 лютого 2020 року, як зазначено в позовній заяві, а тому позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з вказаною позовною заявою; звернувся до суду з клопотанням про застосування строку\~ позовної давності; просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з вказаною позовною заявою. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно розписки від 16 січня 2020 року, оригінал якої\~ знаходиться в матеріалах справи, [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області 19 січня 2012 року, отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 215000 (двісті п`ятнадцять тисяч) гривень, що становить 8500 доларів США, які зобов`язався повернути до 01 червня 2020 року. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до\~ ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня , коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно\~ ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно розписки від 16 січня 2020 року, відповідач зобов`язався повернути отримані в позику грошові кошти в сумі 215 000 гривень\~ до 01 червня 2020 року. Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою\~ 26 травня 2023 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Враховуючи викладене, доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до Сосніського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою є необґрунтованими і безпідставними, оскільки перебіг позовної давності починається не від дати складення та підписання розписки (укладення договору позики), а з дня, наступного за останнім днем повернення позики, передбаченим умовами договору позики (розписки) для повернення отриманих в позику грошових коштів. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 січня 2019 року у справі №357/11170/16-ц, провадження №61-40453ск18 зазначено наступне: «Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним у момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.» Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду України у справі № 6-79цс14 від 02 липня 2014 року, у справі № 6-50цс16 від 24 лютого 2016 року. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року в справі № 212/3860/15-ц провадження № 61-6380св18 «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем\~\~ правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і, залежно від встановлених результатів, робити відповідні правові висновки. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від позивача певної грошової суми.» Відповідно до ст. 545 ЦК України, наявність оригінала розписки у позивача є належним доказом невиконання боржником зобов`язань за договором позики. До позовної заяви позивачем додано оригінал розписки, який знаходиться в матеріалах справи і був досліджений судом безпосередньо в судовому засіданні. 16 січня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики на суму 215000 (двісті п`ятнадцять тисяч) гривень, що еквівалентно 8500 доларів США терміном повернення не пізніше 01 червня 2020 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів за договором позики підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою від 16 січня 2020 року. Згідно розписки від 16 січня 2020 року, на момент написання та підписання відповідачем розписки, останній вже отримав від позивача грошові кошти в сумі 215 000 гривень в позику, про що відповідач особисто зазначив в тексті розписки. Доказів повернення відповідачем отриманих в позику грошових коштів позивачу матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного суду України у справі № 340/385/17 від 27 листопада 2019 року, процесуальне право обирати валюту зобов`язання при зверненні з позовом про стягнення боргу за договором позики належить позивачу. За змістом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інше не встановлене договором або законом. В зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань, позивачем нараховано відповідачу 3% річних від простроченої суми за період з 02 червня 2020 року по 21 травня 2023 року в сумі 19145 гривень 33 копійки. Судом перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних. За період з 02 червня 2020 року по 21 травня 2023 року 3% річних від суми 215 000 гривень становить 19 173 гривні 70 копійок Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 13 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача за період з 02 червня 2020 року по 21 травня 2023 року 3% річних в розмірі 19145 гривень 33 копійки, в межах заявлених позовних вимог. Крім того, в зв`язку з неналежним виконанням договірних зобов`язань позивачем нараховано 103810 гривень 76 копійок інфляційних за період з червня 2020 року по квітень 2023 року. Судом перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних. За період з 02 червня 2020 року по 21 травня 2023 року\~ розмір інфляційних від суми 215 000 гривень становить\~ 103 758 гривень 16 копійок. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення № 32528798800007447295 від 01 серпня 2023 року, позивачем при зверненні до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 3 379 гривень 56 копійок. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, в сумі пропорційній розміру задоволених позовних вимог. Так, 337 903 гривні 16 копійок (вимоги позивача, які підлягають задоволенню) відповідають 99,98% від заявленої ціни позову 337 956 гривень 09 копійок, отже, саме такий відсоток від сплаченого позивачем судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, що в грошовому еквіваленті становить 3 378 гривень 88 копійок (99,98% від суми 3379 гривень 56 копійок).\~ На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 509, 525, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial