Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

17 липня 2023 року ТОВ «Теплопостачсервіс» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості до [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог, які в подальшому було уточнено, позивачем зазначено, що ТОВ «Теплопостачсервіс» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та надає зазначені послуги, в тому числі, відповідачеві за адресою по [ADDRESS] . [PERSON] є власником зазначеної квартири відповідно до Договору про бронювання квартири для передачі у власність від 14.04.2014 року, а отже споживачем житлово-комунальних послуг. 25.10.2015 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» та [PERSON] укладено договір № 19/14/588 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. ТОВ «Теплопостачсервіс» надавало послуги централізованого опалення та постачання гарячої води боржнику безперебійно та належної якості. Відповідач, в свою чергу, отримує комунальні послуги, від вказаних послуг не відмовляється та фактично їх споживає. Однак [PERSON] не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, не сплачує їх в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість. Станом на дату подання позовної заяви ТОВ «Теплопостачсервіс» не отримало оплату за надані споживачу послуги з: централізованого опалення за період з жовтня 2019 року по травень 2023 року у розмірі 4382,58 року та централізованого постачання гарячої води за період з жовтня 2019 року по травень 2023 року у розмірі 1949,32 грн, а тому просив їх стягнути в судовому порядку. Також позивач просив, відповідно до розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, стягнути з відповідача інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за послуги з централізованого опалення - 372,33 грн, інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води - 308,10 грн; 3 % річних нараховані на суму грошової заборгованості за послуги з централізованого опалення - 117 грн, 3 % річних нараховані на суму заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води - 112,89 грн, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684, 00 грн. 19 липня 2023 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 19). У судовому засіданні представник ТОВ «Теплопостачсервіс» відсутній, при зверненні до суду з позовом, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні відсутній, направив на адресу суду відзив на позовну заяву відповідно до змісту якого заперечував проти позову у повному обсязі з огляду на наступне. Так, відповідач зазначив, що у нього відсутня заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, на підтвердження чого додав до відзиву копії квитанцій. Вказує на те, що у квартирі встановлений електричний водонагрівач і він не користується гарячою водою. Після повірки лічильника неодноразово звертався до позивача щодо нарахування оплати по загальнобудинковому лічильнику і просив зробити перерахунок. Стверджує, що вчасно зробив повірку лічильника теплопостачання, передавав його показники. Неодноразово звертався про звірку по оплаті цих послуг. Також просив застосувати строки позовної давності за період до липня 2020 року. 02.11.2023 року від позивача ТОВ «Теплопостачсервіс» надійшла уточнена позовна заява. Позивач зазначає, що відповідно до умов публічного договору приєднання про надання послуг з постачання гарячої води та публічного договору приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії з 22.02.2022 року плата виконавця послуг включає в тому числі плату за абонентське обслуговування, розмір якої визначається виконавцем і з 01.12.2021 року становить 35,19 грн. Квартира відповідача обладнана індивідуальним лічильником гарячої води однак у період з лютого 2018 року по квітень 2020 року відповідач показники гарячої води не передавав, а тому у вказаний період нарахування відбувались по показникам загальнобудинкового лічильника. Після подачі відповідачем 30.04.2020 року актуальних показників лічильника гарячої води позивачем було виконано перерахунок за період з квітня 2019 року по квітень 2020 року, що було відображено в квитанції. Нарахування за період з лютого 2018 року по березень 2019 року перерахунку не підлягають. Порядок прийняття приладу обліку на абонентський облік затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 270 від 12.10.2018 року. 01.10.2020 року у зв`язку з закінченням міжповірочного інтервалу та відсутністю повного пакету документів про проходження періодичної повірки лічильник гарячої води було знято з абонентського обліку. Лічильник взято на облік 05.01.2021 року з дня надання доказів про проходження періодичної повірки. Індивідуальний лічильник теплової енергії, яким обладнано квартиру відповідача, був взятий на облік 27.06.2022 року, з дня надання відповідачем повного пакету документів про проходження періодичної повірки. Нарахування за період, коли лічильники були зняті з абонентського обліку і були відсутні коректно подані документи перерахунку не підлягають. Врахувавши заяви сторін по суті справи, а також дослідивши її матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору № 2247/ВВ-588 про бронювання квартири для передачі у власність від 14.04.2014 року (а.с. 6). Згідно з Рішенням Київської міської ради від 27.10.2022 року № 5538/5579 вулиця Академіка Вільямса в Голосіївському районі перейменовано на вулицю Степана Рудницького. Будинок за зазначеною адресою перебуває на утриманні та обслуговуванні ТОВ «Теплопостачсервіс». Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 10 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VІІІ (Закон), яким регулюються відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до споживачів житлово-комунальних послуг відносяться індивідуальний та колективний споживачі. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води, тощо. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 7, 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановленні відповідними договорами (пункт 1 та пункт 5 частина 2 статті 7 Закону), а обов`язком виконавця забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов їх виконання згідно типовим договором ( п. 1, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року (далі - Правила). Згідно п. 8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої воді і водовідведення. 27.10.2015 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» та [PERSON] укладено договір № 19/14/588 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 4). Відповідно до п.п. 19.6., 20.7. зазначеного вище договору, споживач зобов`язаний щомісячно знімати та надавати виконавцю показання квартирних засобів обліку в останній день звітного місяця (телефоном, факсом, особисто та інше) та зазначати показання квартирних засобів обліку у платіжних документах (попередні, поточні показники лічильника та різницю між показниками лічильника); виконавець має право при неотриманні від споживача показань квартирних засобів обліку за поточний місяць самостійно визначати обсяги споживання гарячої води як середню величину за останні два місяці. При цьому виконавець зобов`язаний провести коригування проведених нарахувань на відповідаючи фактичним обсягам споживання у тому місяці, в якому отримає від споживача показники квартирних засобів обліку. Відповідно до п. 11 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Згідно п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Плата за послугу нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягають усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до п. 18 Правил. Відповідно до пункту 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. П. 19.6. Договору від 27.10.2015 року передбачено, що споживач зобов`язаний щомісячно знімати та надавати виконавцю показання квартирних засобів обліку в останній день звітного місяця та зазначати показання квартирних засобі обліку у платіжних документах. Виконавець має право у разі виявлення несправності засобів обліку, закінчення міжповіркового інтервалу та не проведення споживачем періодичної повірки засобів обліку здійснювати нарахування плати з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання на загальних підставах з моменту виявлення (або настання) одного з таких випадків до моменту його усунення споживачем з обов`язковим наданням виконавцеві підтверджуючих документів (п. 20.6). При неотриманні від споживача показань квартирних засобів обліку за поточний місяць виконавець має право самостійно визначити обсяги споживання гарячої води як середню величину за останні два місяці. При цьому зобов`язаний провести коригування проведених нарахувань на відповідаючи фактичним обсягам споживання у тому місяці, в якому отримає від споживача показання квартирних засобів обліку (п.20.7.). Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до п. 15 Правил засоби обліку води та теплової енергії, встановлені у квартирі та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено, що міжповірочний інтервал для всіх лічильників води становить 4 роки. Згідно із внесеними змінами № 2189-VIII від 09.11.2017, та змінами № 1060 -ІХ від 03.12.2020 до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» п.4 ст.17 «Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку», якщо інше не встановлено договором. Обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором (пункт 2 статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 07.06.2018 року № 2454-VIII). Відповідно до п. 19.12. укладеного між сторонами Договору, споживач зобов`язаний контролювати установлені міжповіркові інтервали, а також проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, у разі якщо витрати на ці роботи не включені до структури тарифів виконавця на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти позову зазначає, що сплачує комунальні послуги відповідно до показників лічильників. З матеріалів справи вбачається, що належна квартира відповідача [ADDRESS] індивідуальними засобами обліку гарячої води JS DN 15 завод. № 14121790 і теплової енергії - теплолічильник типу Q heat DN 15 завод. № 66134479. Так, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № П-12-2019-1024712082011 від 13 серпня 2020 року, який відповідач надав суду, лічильник води зав. № 14121790 відповідає вимогам ДСТУ 3580. Границі допустимої відносної похибки: відповідно до 5.1 ДСТУ 3580 в умовах експлуатації. Строк чинності свідоцтва до 13 серпня 2024 року. Згідно з свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ИИ-0601250820009 від 25 серпня 2020 року теплолічильник Q heat DN 15 завод. № 66134479 відповідає вимогам ДСТУ ЕN 1434 клас 3, строк чинності свідоцтва до 25 серпня 2024 року. Однак суд зауважує, що як вбачається зі змісту Акту введення в експлуатацію вузла обліку теплової енергії від 08.09.2021 року, після чергової повірки, теплолічильник типу Q heat DN 15 завод. № 66134479 не було прийнято на комерційний облік, що підтверджується відсутністю підпису представника постачальника послуг ТОВ "Теплопостачсервіс". Як зазначено в підпункті 3 пункту 4 розділу І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 року № 385) для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу. Згідно з ч.4 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 270 від 12.10.2018 року затверджено Порядок прийняття приладу обліку на абонентський облік. Цей порядок встановлює процедуру прийняття на абонентський облік вузлів комерційного обліку та вузлів розподільного обліку теплової енергії та водопостачання. Зокрема розподілювач теплової енергії приймається на облік виконавцем відповідної комунальної послуги протягом 14 календарних днів з дня надходження відповідного звернення від власника (співвласника) будівлі (для приміщення у будівлі, яке не є самостійним об`єктом нерухомого майна) або власника відповідного приміщення (якщо окреме приміщення у будівлі є самостійним об`єктом нерухомого майна). Згідно з п. 21.7. Договору Виконавець зобов`язаний забезпечувати за заявою споживача взяття у тижневий строк на абонентський облік квартирних засобів обліку за умови відсутності зауважень до монтажу та технічного стану. Позивач ТОВ «Теплопостачсервіс» зазначає, що в листуванні з відповідачем через офіційну пошту та в подальшому в переписці через застосунок Viber позивачем неодноразово вказувалося, яких саме документів відповідачем не було надано. Нарахування за період, коли лічильники були зняті з абонентського обліку і були відсутні коректно подані документи перерахунку не підлягають. Так, лічильник гарячої води № 14121790 було взято на абонентський облік 05.01.2021 року з дня надання повного пакету документів про проходження періодичної повірки та подальші нарахування плати за гарячу воду проводилися згідно з його показниками. Повний пакет документів на взяття на абонентський облік лічильника теплової енергії № 66134479 відповідачем було подано позивачу 27.06.2022 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Вбачається, що відповідач належним чином не виконує свій обов`язок щодо оплати за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання внаслідок чого утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з жовтня 2019 року по травень 2023 року в розмірі 4382,58 грн, з постачання гарячої води за період з жовтня 2020 року по травень 2023 року у розмірі 1949,32 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідкою та розрахунком заборгованості. З огляду на викладе, наведені позивачем нарахування без врахування показників індивідуальних лічильників суд вважає вірними, а тому задовольняє позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 4382,58 грн та гарячого водопостачання в розмірі 1949,32 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача нараховані інфляційні втрати на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованості з централізованого постачання гарячої води у розмірі 308,10 грн; три відсотки річних нарахованих на суму заборгованості з централізованого постачання гарячої води у розмірі 112,89 грн; інфляційні втрати на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованості з централізованого опалення у розмірі 372,33 грн; три відсотки річних нарахованих на суму заборгованості з централізованого опалення у розмірі 117 грн; На підтвердження розміру нарахованих сум, стороною позивача було надано суду відповідний розрахунок № 19/14-588Т від 30.10.2023 року. Перевірячи обґрунтованість позовних вимог суд бере до уваги те, що відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). З огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми за послугу з постачання гарячої води. Відтак, вимоги ТОВ «Теплопостачсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Однак, заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] просив застосувати строки позовної давності відносно заборгованості за період до липня 2020 року на що слід зазначити наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно норм статей 257, 258 ЦК України, загальний строк позовної давності становить три роки. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою відмови у задоволенні позову. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»» з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин. В подальшому строк дії загальнонаціонального карантину в Україні було неодноразово продовжено, останній раз на строк до 30.06.2023. Оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за період з 01.10.2020 по 31.05.2023 року трирічний строк позовної давності не пропущений оскільки на час подання позовної заяви в липні 2023 року такий строк був продовжений вищевказаним Законом. Така позиція суду узгоджується із висновками суддів Київського апеляційного суду в аналогічних справах (№758/4358/21, №758/10318/21, 752/10759/21). Отже позовні вимоги ТОВ «Теплопостачсервіс» підлягають задоволенню оскільки фактично, на час звернення до суду з позовом, відповідач має заборгованість перед позивачем. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, відповідач [PERSON] має сплатити на користь позивача ТОВ «Теплопостачсервіс» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved