Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.05.2023 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг. На виконання вимог договору, позивач як виконавець за Договором, 24.05.2023 особисто надав ветеринарні послуги, а саме: оглянув домашню тварину відповідача та встановив діагноз; надав рекомендації щодо вживання препаратів твариною; провів маніпуляції з забору крові, внутрішньовенну інфузію на 1 годину, постановлення внутрішньом`язового катетора, вимірювання рівня глюкози, клінічний аналіз крові, біохімічний аналіз крові ЕКСПРЕС. Також зазначає, що в процесі надання послуги виконавцем було здійснено витрати по супутнім матеріалам (ціна яких входить у вартість наданої послуги). Після надання послуги, тварина в цей же день повернута відповідачу як власнику. Таким чином, виконавець послуг (позивач) у повній мірі та належним чином виконав всі свої зобов`язання за Договором. В свою чергу, замовник (відповідач) свої зобов`язання в частині оплати послуг не виконала, на підставі чого остання утворила заборгованість в розмірі 4 255,00 грн. Крім того, в кінцевій частині документа відповідач власноруч проставила запис про наявність боргу, де зобов?язалась сплатити борг за надані послуги в розмірі 4\~255,00 грн. Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. Представник позивача у судове не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі , позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подавала. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи те, що у справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 24.05.2023 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник) укладено Договір про надання ветеринарних послуг. Відповідно до п.1.1 договору виконавець зобов`язується надати ветеринарні послуги (консультативно-профілактичні заходи, спрямовані на поліпшення стану здоров`я тварини замовника і послуги, пов`язані з проведенням цих заходів), перелік яких у кожному конкретному випадку визначається ветеринарними лікарями виконавця, а замовник зобов`язується оплатити виконавця вартість наданих ветеринарних послуг в порядку та на умовах, визначених даним договором. Згідно з п.1.3 Договору, перелік необхідних діагностичних, лікувальних та профілактичних заходів у кожному конкретному випадку визначається ветеринарними лікарями виконавця, вартість послуг визначається на підставі діючого прайс-листа залежно від виду та характеру наданих послуг. Відповідно до п.2.3.5 Договору замовник зобов`язується оплатити надані ветеринарні послуги відповідно до умов даного Договору, а саме розділу 3 даного Договору. У разі дострокового розірвання Договору, оплатити фактично надані ветеринарні послуги. Згідно з п.3.1 Договору, загальна вартість послуг, що підлягає оплаті замовником, визначається відповідно до діючого прейскуранту і переліку ветеринарних послуг, узгоджується Сторонами і зазначається в рахунках виконавця. Пунктом 3.2 Договору передбачено, що оплата здійснюється одразу після надання ветеринарних послуг, окрім послуг, перелічених в п. 3.3 цього Договору, але в будь-якому випадку не пізніше моменту повернення замовнику тварини, якщо інше не передбачене цим Договором. Оплата здійснюється готівкою в касу виконавця, банківською карткою або безготівковим перерахуванням на розрахунковий рахунок виконавця (п.3.5 договору). На виконання умов договору, позивачем 24.05.2023 були надані ветеринарні послуги, що підтверджується листом-призначенням на ім`я [PERSON] . Загальна сума наданих послуг становить 4 255,00грн. Також, вказана сума погоджена з відповідачем, про що свідчить особистий підпис [PERSON] про зобов`язання сплати боргу за надані послуги у сумі 4 255,00грн. на зворотному боці листа-призначення. Разом з тим, відповідачем вартість наданих послуг на сплачена, доказів зворотного суду не надано. Згідно з ч.1 ст.509 ЦПК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1ст.903 ЦК України). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 Цивільного кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем наданих позивачем послуг в загальній сумі 4255,00 грн. Відповідно дост.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За п. 3 ч. 1ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає доведеними вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором про надання ветеринарних послуг, Також позивачем були понесені витрати на правову допомогу, пов`язані з розглядом справи, у сумі 4000,00 грн. На підтвердження вказаної суми позивачем було надано копію акту прийняття-передачі прийнятих послуг та копію платіжної інструкції № 130 від 18.07.2023. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини восьмої ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду\~ у справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей\~10,\~11,\~12,\~13 ЦПК України\~в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується\~Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша\~статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами\~ЦПК України. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення. З огляду на викладене та враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо суми та обґрунтованості розміру правничої допомоги, суд не вбачає підстав для її зменшення. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволено повністю, розмір правничої допомоги, наданої позивачу з урахуванням п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, у сумі 4000,00 грн. стягується з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved