Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

23.12.2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Центральним районним судом м. Миколаєва 27.12.2022 року постановлено ухвалу про передачу матеріалів позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості до Заводського районного суду м. Миколаєва. 31.01.2023 року вказані матеріали надійшли до заводського районного суду м. Миколаєва та ухвалою суду від 03.04.2023 року прийнято до розгляду з відкриттям провадження у справі з розглядом її в порядку спрощеного позовного провадження. Звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №5093578 від 05.11.2021 року в розмірі 43\~340,00 грн, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 2481,00 грн. Позивач зазначав, що 08.11.2021р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №5093578, за умовами якого остання отримала 10 000 грн. шляхом переказу на картковий рахунок та зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у терміни, встановленні Договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначенні Договором. 23.02.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №81-МЛ, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №5093578 від 05.11.2021. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим наявна заборгованість в загальному розмірі 43\~340,00 грн, яка складається: 10 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 32\~640,00 грн - заборгованість за відсотками; 700 грн заборгованість за комісією. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзиву на позову заяву не надала. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 05 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит №5093578, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України (ч.ч. 1-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). З матеріалів справи слідує, що для укладення зазначеного вище кредитного договору, 05 листопада 2021 року [PERSON] через сайт milon.ua, заповнила анкету-заяву №5093578, в якій зазначив інформацію щодо своєї особи (ПІБ, вік, стать, освіту, місце проживання, паспортні дані, ідентифікаційний номер, номер мобільного телефону, адресу електронної пошти тощо) та щодо бажаного кредиту. В цей же день ТОВ «Мілоан» було погоджено умови кредитування за заявою №5093578 та з метою підписання проекту договору про споживчий кредит №5093578 надіслано на зазначений в анкеті-заяві номер мобільного телефону аналог електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора U56897. 05 листопада 2021 року проект кредитного договору, що складався з індивідуальної частини договору про споживчий кредит №5093578, графіку платежів за договором про споживчий кредит, паспорту споживчого кредитування був підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором. Таким чином, кредитний договір (в якому викладені усі істотні умови, необхідні для даного виду договорів) було укладено сторонами в електронній формі з дотриманням передбачених законом вимог. За умовами вказаного договору відповідач [PERSON] отримала 10 000 грн. шляхом переказу на картковий рахунок та зобов`язується повернути кредит до 05 грудня 2021р., а також сплатити 2640,00 грн. процентів за користування кредитом, які нараховуються за ставкою 0,88% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.6. договору). Відповідно до п.2.3.1.2. кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6. договору. Згідно з п.4.2. кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК. Факт перерахування 05 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» кредитних коштів у розмірі 10 000 грн. на картковий рахунок [PERSON] підтверджується копією платіжного доручення №60391835 від 05.11.2021. 23 лютого 2022р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №81-МЛ, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №5093578 від 05.11.2021. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.п. 1.6, 4.2 кредитного договору кредитодавець після закінчення строку кредитування відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України має право нараховувати позичальнику проценти за порушення виконання грошового зобов`язання. Вказані проценти нараховуються на рівні передбаченої договором стандартної (базової) процентної ставки, тобто 5 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом. З матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача станом на 23.02.2023 за кредитним договором становить 43\~340,00 грн, яка складається з: 10 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 32\~640,00 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 700 грн заборгованість по комісії за кредит. Проте суд вважає безпідставним включення позивачем до заборгованості за договірними процентами комісії за надання кредиту у розмірі 700 грн, оскільки вказана комісія має іншу правову природу та призначення, а тому не вважається платою за користування позичальником кредитними коштами. А за такого, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ТОВ «Фіінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість в сумі 42\~640 грн. Згідно ч. 1, п. 3 ч. 2, ч.ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено частково, з [PERSON] підлягає стягненню судові витрати в сумі 2440,93 грн.

Outcome: partial