Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , понесені нею додаткові витрати у зв`язку з лікуванням та реабілітацією доньки в сумі 27 095 грн та 4000 грн витрат на отримання правничої допомоги. Позов мотивує тим, що перебувала у шлюбі із відповідачем, з яким у них від вказаного шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] . Донька після розлучення проживає разом з позивачем. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає не цікавиться її життям, вподобаннями, та всім що відбувається в житті дитини. В 2021 році у доньки почалися проблеми зі здоров`ям і був встановлений діагноз: розлад психологічного розвитку із ЗХМ I рівня та аутичною симптоматикою. Після встановленого діагнозу позивачка весь час приділяла лікуванню доньки. Немаючи змоги більше зволікати із лікуванням дитини позивач була змушена оплатити повний курс лікування дочки, вартість лікування протягом періоду часу з лютого 2022 року по липень 2023 року становила 27 095 грн. Відповідач є працездатним, працює і отримує заробітну плату має можливість відшкодувати вартість понесених нею витрат. Ухвалою від 04 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася надала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутність позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засіданні не з`явився, до суду направив заяву, в якій не заперечував щодо стягнення додаткових витрат в частині витрат позивачки на лікування дитини. Заперечує проти необхідності сплати витрати, в частині проживання відповідачки в м.Дніпро. Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що сторони\~ [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 31 березня 2021 року. (а.с. 5). Судом встановлено та не заперечується сторонами, що дитина [PERSON] проживає із позивачем та перебуває на її утриманні. Також вбачається, що шлюб між сторонами розірвано на підставі заочного рішення Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01.12.2021 р. 09 жовтня 2020р Приморським районним судом м.Маріуполя Донецької області у справі №266/3943/20 винесено заочне рішення згідно якого з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.08.2020 р. і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 8-9). Заключенням ЛКК № 2161 від 27 грудня 2022 року виданою Чернівецькою обласною психіатричною лікарнею у малолітньої [PERSON] встановлено діагноз: розлад психологічного розвитку із ЗХМ I рівня та аутичною симптоматикою (а.с. 13). Відповідно до виписки із медичної картки хворої № 1172 відносно малолітньої [PERSON] проведено курс лікування дата поступлення 10.01.2023 року по дата виписки 19.05.2023 року. (а.с. 15). Відповідно до договору про надання медичних послуг № 22/02-9 від 11.02.2022 року укладеним між ТОВ «Науково дослідний інститут Дитячої та сімейної психіатрії психотерапії психології медичної і психосоціальної реабілітації» було надано медичні послуги вартість яких 22\~300 грн (а.с. 18-20). Відповідно до рахунку № 3694563 від 14 грудня 2022 року виданного ТОВ «Медична лабораторія» надані медичні послуги з метою проведення медичних досліджень. Вартість послуг 3590, 25 грн. (а.с. 24). Відповідно до договору про надання медичних послуг № 23/06-53 від 09.06.2023 року укладеним між ТОВ «Науково дослідний інститут Дитячої та сімейної психіатрії психотерапії психології медичної і психосоціальної реабілітації» було надано медичні послуги вартість яких складає 18\~300 грн (а.с. 25-27). Оплата вказаних медичних послуг була здійснена позивачем, що підтверджується меморіальним ордером. Згідно ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини закріплено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічні положення містяться в \~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». Частиною 2 \~статті 51 Конституції України,\~статтею 180 Сімейного кодексу України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до їх повноліття. Згідно із ч. 1\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Верховний Суд у справі № 520/12681/17 зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Також, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Відповідна позиція відповідає і позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19). Щодо витрат позивачки пов`язаних з орендуванням житла в місті Дніпро в сумі 10\~000 гривень слід зазначити наступне. На думку суду вищезазначені понесені позивачем витрати на проживання в місті Дніпро підчас проходження донькою курсу лікування не доведено належними доказами по справі. Квитанція-рахунок, який надано позивачем за №101 від 02.03.2022 року, містить іменування особи ким був виданий-ФОП [PERSON] з записом доба: 20, ціна 500, сума: 10 000 та період з 10.02.2022 року по 01.03.2022 року. Однак ні договору найму, (оренди) з ідентифікацією місця проживання та що за вказаним рахунком виданий до оплати за проживання в м.Дніпро в найманій квартирі, будинку тощо, було здійснено оплату саме позивачем до матеріалів справи не надано. Окремо слід зазначити, що договори про надання медичних послуг від 11.02.2022 року та від 09.06.2023 року підтверджують належним чином витрати на лікування малолітньої доньки, однак не підтверджують період лікування у вказаному медичному закладі. Отже враховуючи вище наведене суд, не бере до уваги вимоги в частині стягнення витрат щодо оплати проживання позички в м. Дніпро. Та вважає їх не доведеними належними доказами. Щодо витрат на правчину допомогу в сумі 4000 грн які позивач понесла у зв`язку з розглядом справи слід зазначити наступне. У позовній заяві позивачка зазначає: «Також при подачі позову понесла витрати в сумі 4000 грн на консультацію та складання позовної заяви про стягнення додаткових витрат». Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Ч.8, ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. \~ \~ \~ \~Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесе но витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. \~ \~ \~ \~Саме до такого висновку дійшов Касаційний цивільний суд Верховного суду у своїй постанові від 27 липня 2021 року у справі № 671/1957/20, провадження № 61-9039св21. Отже, як вбачається з матеріалів справи, докази розміру понесених судових витрат відсутні в матеріалах справи та не були надані стороною у строк встановлений ст.141, 142 ЦПК України. Отже, відсутні підстави для задоволення вимог в цій частині. Згідно з вимогами\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до \~ст.76 ЦПК України\~ доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст.ст. 77-79 ЦПК України. Частиною першою \~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд приходить до переконання, що вказане лікування дитини слід вважати додатковими витратами, оскільки згідно наданої медичної документації донька сторін дійсно потребує такого лікування. Окрім цього, відповідач сам визнає вказані обставини та не заперечує обов`язок брати участь у таких витратах. Таким чином, слід погодитись із доводами позивача та стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування дитини які підтверджені належними доказами в розмірі 22 095 грн (54 190 - 1000/2 = 22 095). Крім того, оскільки позивачка при зверненні до суду від сплати судового збору відповідно до\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», то враховуючи вимоги\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 1073,60 грн. судового збору.

Outcome: partial