Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Стислий виклад суті спору ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулося до суду з указаним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] виплачене страхове відшкодування в сумі 98 000 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2684 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.09.2019 між ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та [PERSON] було укладено Договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № EP- 101111878, забезпечений транспорт Mercedes-benz 312D, д.р.н. [NUMBER] . 10.05.2020 за участю забезпеченого транспортного засобу Mercedes-benz 312D, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Volkswagen Jetta, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] в [ADDRESS] сталася ДТП. Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 21.09.2020 провадження в справі про адміністративні правопорушення № 275/422/23 відносно [PERSON] за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито з нереабілітуючих підстав - закінченням строків, передбачених законом для накладання адміністративного стягнення. В подальшому позивачем виплачено страхове відшкодування власнику транспортного засобу Volkswagen Jetta, д.р.н. [NUMBER] , в розмірі 98000 грн. Оскільки відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, представник позивача прохав стягнути з [PERSON] в порядку регресу 98000 грн. та судові витрати. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії Ухвалою судді Брусилівського районного суду Житомирської області від 21.07.2023 відкрито спрощене позовне провадження. В судовому засіданні від 10.11.2023 судом було задоволено клопотання представника позивача та витребувано матеріали справи про адміністративне правопорушення № 275/422/23 відносно [PERSON] за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. В судове засідання представник ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" не з`явився, в позовній заяві представник просила справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його інтереси представляє адвокат Нестеренко М.М., який судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, так як вважав, що факт алкогольного сп`яніння не встановлений з огляду на відсутність притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Наголосив, що відповідач не визнавався винним у скоєнні ДТП саме в стані алкогольного сп`яніння, така обставина в ході розгляду справи про адмінправопорушення судом не встановлено стану сп`яніння, досліджені матеріали справи вказують на порушення процедури огляду, яку було проведено більш як через дві години після події, а тому нема підстав для висновку про перебування [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння, та, як наслідок - для регрес них вимог позивача. Фактичні обставини встановлені судом Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, 10.05.2020 в смт. Брусилів по вулиці Н.Сотні, 62 Житомирського району Житомирської області сталася ДТП за участю транспортного засобу Mercedes-benz 312D, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Volkswagen Jetta, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Під час фіксації наслідків ДТП, працівниками поліції, було встановлено факт перебування водія [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння, який було виявлено за наслідками медичного огляду в Брусилівській ЦРЛ. Ці обставини слугували підставою для складення відносно [PERSON] матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП. Цивільна відповідальність транспортного засобу Mercedes-benz 312D, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] забезпечена полісом № EP- 101111878 від 13.09.2019 (а.с.6). Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 21.09.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження в справі відносно [PERSON] про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова суду не містить висновку про винуватість особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 7). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 19377 від 16.06.2020, ремонтної калькуляції № 19377 та протоколу огляду власнику колісного транспортного засобу № 18951 від 22.09.2020 було зафіксовано факт пошкоджень та визначено розмір завданого збитку (а.с. 11-32). Згідно розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 200000306630 від 01.07.2020 вартість відновлювального ремонту становить 273 160, 61 грн. (а.с. 31). Інший учасник ДТП, водій транспортного засобу Volkswagen Jetta, д.р.н. [NUMBER] [PERSON] повідомив позивача про факт ДТП з подальшим проханням виплати узгоджену суму страхового відшкодування (а.с. 8, 32). Сума узгодженого страхового відшкодування була виплачена [PERSON] згідно платіжного доручення № РЗ065433 від 02.07.2020 (а.с.34). Також в судовому засіданні досліджено матеріли справи № 275/422/20 щодо [PERSON] за ст. 124, ч. 1 ст.130 КУпАП, а саме: протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП від 10.05.2020, письмові пояснення потерпілого [PERSON] , у який він вказує на перебування [PERSON] в стані сп`яніння після аварії (а.с.4)письмові пояснення [PERSON] , у який він вказує на вжиття пива перед керуванням авто (а.с.5), висновок КНП «Брусилівська лікарня» від 10.05.2020, відповідно якого о 20.10 год [PERSON] перебував у стані сп`яніння (а.с.7), протоколом судового засідання, у якому, зокрема, [PERSON] заперечував вжиття алкоголю, а потерпілий вказував на стан сп`яніння [PERSON] після ДТП (а.с.30,37) Оцінка доводів сторін, мотиви застосування норм права та висновки суду по суті спору Надаючи оцінку встановленим обставинам суд зауважує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України та ч. 1, ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п. «а» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідачем не ставиться під сумнів факт вчинення ДТП 10.05.2023, винуватість у ньому чи розмір страхового відшкодування, спірним є лише доведеність факту перебування [PERSON] , в стані сп`яніння при скоєнні ДТП. Стосовно стану алкогольного сп`яніння у відповідача, варто зауважити наступне. Як судом було встановлено, в зв`язку з оформленням ДТП, відповідача та іншого водія було піддано медичному освідуванню на стан алкогольного сп`яніння, результати якого підтвердили стан сп`яніння [PERSON] . Вказане виступало підставою для складення адміністративного протоколу серії ОБ № 090402 від 10.05.2020. За наслідками судового розгляду, постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 21.09.2020 справа № 275/422/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження в справі відносно [PERSON] про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Сторона відповідача вважає, що закриття провадження з відповідних обставин, свідчить про відсутність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а отже і сам факт наявності алкогольного сп`яніння не є доведеним. Однак суд не може погодитися з таким доводами. Вирішуючи дане питання в першу чергу слід зазначити, що правовий аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливо лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення. Так, з положень статті 38 КУпАП вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в порушенні провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в порушенні закону. Вищенаведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду викладеними у постановах: від 04 березня 2020 року у справі N 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі N 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі N 927/623/18; від 29.04.2020 у справі N 686/4557/18. З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими - обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності. Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою / нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка є потерпілою від адміністративного правопорушення. Таким чином, закриття провадження у справі за закінченням строків накладення адміністративного стягнення свідчить як про подію правопорушення, так і про вину у вчиненні правопорушення відповідної особи. В ході розгляду справи [PERSON] користувався правничої допомогою, його захисник звертався з клопотанням про закриття провадження саме в зв`язку з минуванням строків накладення адмінстягнення, жодних висновків про відсутність складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП постанова суд від 21.09.2020 року не містить, в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили та має для суду преюдиційний характер. Також, з досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 275/422/20 вбачається, що згідно протоколу від 10.05.2020, висновку КНП «Брусилівська лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10.05.2020 відносно [PERSON] та письмових пояснень самого [PERSON] від 10.05.2020, який вказував на вживання пива, останній перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат 1,5 ‰. Доводи представника відповідача про порушення процедури огляду не спростовують висновку про стан сп`яніння відповідача при події ДТП, оскільки про вживання пива перед ДТП вказував сам [PERSON] (письмові пояснення від 10.05.2020), ознаки його сп`яніння вказував інший водій (пояснення від 10.05.2020) та вказаний стан підтверджений актом з лікарні. Законодавець, визначаючи, у п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стан сп`яніння водія як підставу для регресної вимоги страховика (котрий задовольнив вимоги третьої особи), жодним чином не обмежував у способах чи засобах доведення цієї обставини. Та обставина, що огляд було проведено більш як через дві години після події ДТП не впливає на належність та допустимість вказаного письмового доказу при розгляді даної цивільної справи, виходячи з наступного. Дійсно, як вбачається з досліджених письмових доказів, ДТП сталася о 18-00 год. 10.05.2020, огляд [PERSON] на стан сп`яніння проведено через 2 години та 10 хвилин саме після часу ДТП. В свою чергу, п. 9 Розділу 3 Інструкції визначає, що поліцейський забезпечує доставку осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин саме з моменту виявлення підстав для його проведення. Тобто, згідно Інструкції двохгодинний строк на доставку особи до закладу охорони здоров`я встановлюється не з часу вчинення ДТП, а саме з часу виявлення поліцейським підстав для проведення огляду, що, вочевидь, не завжди тотожне моменту ДТП. Суду не було надано належних доказів на підтвердження тієї обставини, що огляд [PERSON] було проведено пізніше ніж через дві години саме з моменту виявлення підстав для його проведення. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд зауважує, що всупереч свого процесуального обов`язку, передбаченого ч.3 ст. 12 ЦПК України, принципу змагальності та презумпції винуватості заподіювача шкоди, стороною відповідача суду не було надано жодних доказів перебування [PERSON] в тверезому стані на спростування доводів позивача та письмових доказів. Тому, враховуючи доведеність при вищевикладених обставинах вини відповідача у настанні вищевказаної ДТП та сукупності доказів тієї обставини, що [PERSON] перебував при скоєні ДТП у стані алкогольного сп`яніння, а також здійснення ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" виплати страхового відшкодування потерпілій стороні, суд приходить до висновку, що позивач повністю виконав покладені на нього зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі та набув права регресної вимоги до відповідача. З огляду на вищезазначене, суд вважає вимоги позивача такими, що ґрунтуються на законі, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі. Розподіл судових витрат Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України. Заяв про розподіл інших судових витрат до суду не надійшло.

Outcome: approved