Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

03 липня 2023 року позивач Орган опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті ради, в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З лютого 2022 року неповнолітня проживає за адресою: [ADDRESS] зі сторонніми особами (родиною [PERSON] ). Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] . Мати дитини - відповідачка [PERSON] вихованням, утриманням, навчанням, лікуванням доньки не займається, не цікавиться її долею. Дитина не спілкується з матір`ю приблизно рік. Відповідачка не виявила жодного бажання брати участь у вихованні доньки, жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не цікавиться умовами проживання неповнолітньої [PERSON] , до служби дітей з приводу повернення доньки на виховання не зверталася. У зв`язку із чим вимушені звернутися до суду із даним позовом та просили суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , стягнути з відповідачки на користь майбутнього законного представника дитини аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, а також стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору та передати неповнолітню [PERSON] позивачу для її подальшого влаштування. Ухвалою суду від 14 липня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 11 жовтня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Позовні вимоги визнала у повному обсязі, згодна з позбавленням її батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] . Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що неповнолітня [PERSON] перебуває у дружніх відносинах з її донькою. В лютому 2022 року [PERSON] прийшла до їх родини та залишилась мешкати з ними, оскільки не хотіла повертатись додому до своєї матері, яка її побила. Паспорта у дитини не було. У дівчинки є проблеми зі здоров`ям, однак на облік її не поставлено. Мати матеріальної допомоги дитині не надає, не піклується нею, декларацію з лікарем не уклала. Продукти та одяг для [PERSON] купує вона разом із своїм чоловіком. [PERSON] навчається в електромеханічному технікумі та називає її мамою. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що проживає у сім`ї [PERSON] приблизно 1,5 року. Мешкати з ними дитині подобається, її там не ображають. Батьків своєї подруги, в яких наразі проживає, називає своїми батьками. Додому до своєї матері повертатися не хоче. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьком записаний [PERSON] , матір`ю записана [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.01.2007 року, відповідний актовий запис № 104. (а.с. 8) [INFO] помер батько неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.01.2013 року. (а.с. 6) Згідно Довідки за відомостями, що містяться у Реєстрі Криворізької міської територіальної громади за вих. № 10941 від 24.05.2023 року, місце проживання неповнолітньої [PERSON] зареєстровано разом з її матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 13) Неповнолітня [PERSON] в письмовій заяві від 20.02.2023 року просила Службу у справах дітей підготувати висновок про позбавлення її матері батьківських прав, оскільки остання не піклується про доньку, не займається її вихованням, навчанням та лікуванням, а також не допомагає матеріально. З матір`ю дитина не спілкується приблизно рік. (а.с. 15) Відповідно до інформації Відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 23.03.2023 за вих. № 45.3/2--1731, [PERSON] за місцем мешкання по [ADDRESS] характеризується добре. Вихованням доньки [PERSON] займається. (а.с. 16-19) Відповідно до інформації КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2» Криворізької міської ради від 25.05.2023 року за № 944, [PERSON] має на вихованні двох неповнолітніх дітей, зокрема, [PERSON] , [INFO] . Станом на 25.05.2023 року відповідачка не уклала декларацію з жодним лікарем-педіатром центру. На диспансерному обліку діти не перебувають. За медичною допомогою мати з дітьми не зверталась. (а.с. 20) Неповнолітня [PERSON] навчається на І курсі за спеціальністю «Монтаж, обслуговування і ремонт станційного обладнання електрозв`язку» ВСП «Гірничо-електромеханічний фаховий коледж КНУ» з 01 вересня 2022 року. Має навчальні досягнення середнього рівня. Студентка не завжди відповідально ставиться до навчання, інколи не відвідує онлайн-заняття та виховні години. Навчається не в повну міру своїх можливостей, потребує більшого контролю з боку батьків. Улюблений предмет у коледжі - фізика. Постійного доручення в групі не має. За характером спокійна, врівноважена, скромна. Не піддається чужому впливу, на всі події висловлює власну думку, має почуття гумору. Легко знаходить контакт з новими людьми. Підтримує дружні стосунки з товаришами. Ввічлива зі старшими. Захоплюється малюванням. (а.с. 21) В письмових поясненнях від 20.02.2023 року відповідачка [PERSON] зазначила, що її неповнолітня донька [PERSON] проживає в родині своєї подруги, яка займаються її вихованням, утриманням та лікуванням. Дитина має інвалідність, яку необхідно було підтверджувати 4 року тому. Декларацію з лікарем не укладено. Не бажає, щоб донька поверталася в сім`ю. Відмовляється співпрацювати центром соціальних служб та згодна з позбавленням батьківських прав у відношенні доньки [PERSON] . (а.с. 22) Відповідно до інформації ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 12.05.2023 за № 45.3/2-1732ЖЄО, працівниками сектору ювенальної превенції було проведено розгляд матеріалу щодо доцільності притягнення [PERSON] до відповідальності за ухилення від виховання свої неповнолітньої доньки [PERSON] . При проведені перевірки було опитано матір [PERSON] , яка пояснила, що дійсно з січня 2022 року не підтримує родинні зв`язки зі своєю донькою [PERSON] , не займається її вихованням у повному обсязі, не цікавиться шкільним та духовним життям доньки, не уклала декларацію з сімейним лікарем, також [PERSON] не заперечує позбавлення батьківських прав на свою неповнолітню доньку [PERSON] . Відносно [PERSON] було складено адміністративний протокол за ч.1 ст.184 КУпАП, також з останньою проведено бесіду профілактичного характеру щодо належного виконання батьківських обов`язків. (а.с. 24) Спеціалістами служби у справах дітей здійснювався виїзд за адресою проживання відповідачки [PERSON] по [ADDRESS] , за результатами якого було складено Акт обстеження умов проживання від 24.04.2023 року. Так, за вказаною адресою проживають [PERSON] зі своїм сином [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня [PERSON] за вказаною адресою не мешкає. Остання зі своєю матір`ю порозуміння не знаходять, не спілкуються, разом не проживають. Мати згода з позбавленням її батьківських прав у відношенні доньки [PERSON] . (а.с. 25) Відповідно до інформації Криворізького міського центру соціальних служб від 23.03.2023 року за № 01-08/182/3 спеціалістами центру був здійснений вихід за адресою проживання відповідачки. Двері ніхто не відчинив. Під час телефонної розмови відповідачка повідомила, що працює та не має часу та бажання зустрічатися з фахівцем центру. Сім`я [PERSON] не є отримувачем соціальних послуг Криворізького міського центру соціальних служб. (а.с. 26) Згідно з довідкою управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради від 17.03.2023 року № 876, станом на 17.03.2023 року відповідачка на обліку не перебуває, допомоги від держави не отримує. (а.с. 27) Відповідач [PERSON] станом на 17.03.2023 року перебуває на обліку у Відділі обслуговування громадян №16 (сервісний центр) Пенсійного Фонду України та отримує пенсію по втраті годувальника на неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (повідомлення від 20.03.2023 року за № 0400-010219-6/35491). (а.с. 28) Також в матеріалах справи міститься Акт обстеження умов проживання від 04.05.2023 року, де вказано, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] разом із сім`єю [PERSON] , а також заява [PERSON] з проханням до Служби у справах дітей про підготовку висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 14,23) Виконком Покровської районної в місті ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Висновком виконкому Покровської районної в місті ради, затвердженого Рішенням виконкому районної у місті ради № 334 від 21.06.2023 року. (а.с. 4-5) Так, виходячи з положень частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 3 цієї статті передбачено, що батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09). Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ст. 164 СК України. Згідно до цієї статті мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи міститься достатньо доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання малолітньої дитини, її свідоме нехтування своїми обов`язками як матері, її небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини, а також згода відповідачки на позбавлення її батьківських прав щодо своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині у повному обсязі. Також, суд роз`яснює відповідачу, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Приписами ч. 2, 3 ст. 166 СК України визначено: особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України встановлено: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення дитиною повноліття на користь майбутнього законного представника. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved