Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

28 серпня 2023 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначає, що він [PERSON] є батьком сина [PERSON] , [INFO] дитини з інвалідністю, а відповідач будучи матір`ю дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по її утриманню. Також зазначає, що 28 вересня 2022 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено рішення по цивільній справі \~ № 212/3987/22 відповідно до якого відповідачка [PERSON] зобов`язана сплачувати аліменти на користь позивача [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення з цим позовом до суду і до досягнення сином повноліття. Внаслідок невиконання відповідачкою зазначеного рішення, за нею утворилася заборгованість аліментам в розмірі 39211,19 грн. за період з 15.08. 2022 року по 22.08.2023 року.\~ 05 вересня 2023 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача адвокат Зарівна С.В., підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що згідна сплачувати пеню, але просила зменшити розмір пені по аліментам та зазначила, недавно працевлаштувалась на роботу, а тому не могла сплачувати аліменти. Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, встановленим наступне. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю. Дана обставина підтверджується копію свідоцтва про народження та посвідчення серії [NUMBER] дитини з інвалідністю. 28 вересня 2022 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено рішення по цивільній справі №212/3987/22 відповідно до якого відповідачка [PERSON] зобов`язана сплачувати аліменти на користь позивача [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення з цим позовом до суду і до досягнення сином повноліття. За зазначеним рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по цивільній справі № 212/3987/ 22 03 листопада 2022 року держаним виконавцем Покровського ВДВС у місті Кривому Розі, відкрито виконавче провадження № 70229247. Зазначений факт підтверджуються копією постанови про відкриття виконавчого провадження. Внаслідок невиконання відповідачем рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по цивільній справі № 212/3987/22, за ним утворилась заборгованість по аліментам в розмірі 39211,19 грн за період з 15.08. 2022 року по 22.08.2023 року.\~ Розмір заборгованості на який нарахована пеня по даній позовній заяві, підтверджується копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 70229247 виконаний за період з 15.08.2022 року по 22.08.2023 року, нарахований державним виконавцем Покровського ВДВС у місті Кривому Розі, на виконанні якого знаходиться рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по цивільній справі № 212/3987/22. Доказів відсутності вини за прострочення сплати аліментів відповідачем не надано. Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються наступними нормами права. Згідно з ч.1 ст.196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що:«правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів; невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи; стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196\~СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову); A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, за період з 15.08.2022 року по 28.08.2023 року, пеня за несвоєчасну сплату аліментів [PERSON] \~ вираховується у розмірі 1% від суми заборгованості по аліментах, помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість та шляхом додавання пені за кожен місяць і складає 80476,99 грн. В той же час, у відповідності до положень ч.1 ст.196\~СК України розмір пені не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості на яку вона нараховується, у даній справі цей розмір складає 39211,19 грн., тому, враховуючи, що розмір пені, який складає 80476,99 грн. перевищує розмір заборгованості по аліментам, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі заборгованості по аліментам 39211,19 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст.\~133\~ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст.\~137\~ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ст.\~141\~ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 ст.\~137\~ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Відповідно до ч. 3 ст.\~141\~ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц. Суд встановив, що позивачу надані послуги правової допомоги в розмірі 5500 грн. підтверджується ордером адвоката Зрівною С.В., договором від 25.08.2023 року про надання професійної правничої допомоги адвокатом Зарівною С.В., де визначено, що адвокатський гонорар за надані послуги позивачу визначається за домовленістю сторін, додатковою угодою від 28.08 2023 року до вказаного договору, якою було визначено обсяг та вартість послуг адвоката Зарвної С.В.., актом виконаних робіт від 30.10.2023 року з деталізацією обсягу виконаних робіт адвокатом та їх вартості. Витрати на надану професійну правничу/ правову допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у\~справах № 923/560/17,\~№ 329/766/18,\~№ 178/1522/18, № 925/1137/19, № 212/6015/22. З огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також були дотримані критерії розумності їх вартості. Враховуючи, що суд повністю задовольнив заявлені позовні вимоги, то витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 5500 грн. підлягають стягненню в повному обсязі з відповідача на користь [PERSON] , як такі, що були доведені відповідно до ст. 137, 141 ЦПК. За ст.\~141\~ЦПК з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн., від сплати якого позивача звільнено за законом.

Outcome: approved