Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Представник [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] в яких просить суд стягнути з відповідача грошові кошти за договором позики у розмірі 9200 доларів США та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 06.11.2021 року до [PERSON] звернувся [PERSON] з проханням надати йому у борг 9 200 доларів США. Враховуючи, що на той час в Позивача була така сума грошових коштів, він погодився надати Відповідачу позику за умови оформлення двох нотаріально завірених договорів позики з двома термінами повернення зазначеної вище суми. Перший договір позики на суму 4 400 доларів США зі строком повернення грошової суми позики до 01.07.2022 року та другий договір позики на суму 4 800 доларів США - до 01.12.2022 року. Позивач умови договору виконав передавши відповідачу вказані кошти, однак відповідач у встановлений договорами строк свої зобов`язання не виконав, гроші не повернув. В якості вжиття заходів досудового врегулювання спору Позивач звертався до Відповідача з досудовою вимогою, а саме заявами вих. № 06 від 13 січня 2023 руку та вих. 07 від 13 січня 2023 року, які були підписанні та нотаріально завірені приватним нотаріусом Нікітенко Ю.М. в яких вказано про необхідність виконання основного зобов`язання та штрафних санкцій. Зазначені заяви разом з супровідним листом 13.01.2023 року направлені на адресу Відповідача засобами поштового зв`язку. Однак, Відповідач вимоги Позивача залишив без задоволення, грошові кошти повернуті не були. Крім того, Позивач неодноразово звертався до Відповідача за допомогою мобільного зв`язку, але Відповідач ігнорував дзвінки від Позивача. Ухвалою судді від 04 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні приймав участь в режимі відеоконференції, позовні вимоги визнав та пояснив, що буде сплачувати борг. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами\~Цивільного кодексу України. Згідно з вимогами ч.3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтями\~15,\~16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. 06 листопада 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав у власність (у позику), а [PERSON] прийняв у власність (у позику) грошову суму у розмірі 116160,00 грн. Вказана сума еквівалентна 4400,00 доларам США, згідно курсу на день укладання договору. Зазначену суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 01.07.2022 року. За згодою сторін за цим договором відсотки за користування позивальником грошовими коштами позикодавця не встановлюються і цей договір є безвідсотковим. Договір посвідчений приватний нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Нескородовою О.А., зареєстрований в реєстрі за № 5474. 06 листопада 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав у власність (у позику), а [PERSON] прийняв у власність (у позику) грошову суму у розмірі 126720,00 грн. Вказана сума еквівалентна 4800,00 доларам США, згідно курсу на день укладання договору. Зазначену суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 01.12.2022 року. За згодою сторін за цим договором відсотки за користування позивальником грошовими коштами позикодавця не встановлюються і цей договір є безвідсотковим. Договір посвідчений приватний нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Нескородовою О.А., зареєстрований в реєстрі за № 5476. В судовому засіданні відповідач визнав, що свої зобов`язання за договором позики не виконав. Ст. 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 і ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ч. 1, ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За приписами\~ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Вказані обставини підтверджуються копіями договорів позики про отримання відповідачем грошових коштів від 06.11.2021 року. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України\~визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За положеннями ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За умовами Договору позики від 06.11.2021 р. (реєстровий номер 5474) відповідач зобов`язався повернути кошти до 01.07.2022 р., а за договором позики від 06.11.2021 р. (реєстровий номер 5476) до 01.12.2022 р. Станом на сьогоднішній день відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, зазначені в договорах суми не повернув. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Ч. ч. 1, 2\~ст. 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. \~Враховуючи, що за умовами договору між сторонами і фактично у позику були передані гривні, то за змістом договорів позики позичальник повинен повернути гривні, і що відсутні будь-які домовленості щодо переведення боргового зобов`язання у доларах США чи в еквівалент до національно валюти, - то суд робить висновок, що за умовами договору між сторонами позичальник має зобов`язання повернути борг у гривнях, оскільки ця валюта вказана у договорах позики, і тому поверненню позичальником (та стягненню за рішенням суду) підлягає сума боргу у національній валюті (валюті позики і валюті визначеного сторонами грошового зобов`язання). За таких обставин в суду відсутні підстави стягувати з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики у розмірі 9200 доларів США. Згідно договорів позики відповідачем отримані у борг 116160,00 грн. та 126720,00 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договорами позики у розмірі 242880,00 грн. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 72,19 %, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2428,70 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial