Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

У вересні 2023 р. [PERSON] (позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття, в якому просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 148425,00 грн, моральну шкоду в сумі 200000,00 грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що в травні 2021 р. відбулось залиття квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу. Причиною залиття стало витік води з труби стояка, розташованого на кухні кв. [ADDRESS] , власником якої є відповідач. Внаслідок залиття пошкоджено стелю,оздоблення стін кухні, коридору та передпокою квартири, пошкоджено кухонні меблі, двері, прилади освітлення. Ринкова вартість шкоди, яка завдана квартирі позивача, становить 139475,00 грн. За складання звіту технічної інспекції позивач сплатила 2950,00 грн, а за проведення оцінки вартості матеріального збитку сплачено 6000,00 грн. В добровільному порядку відповідач збитки не відшкодувала, позивач здійснила відновлення пошкодженого майна самостійно. Внаслідок залиття позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у підвищеному психологічному навантажені, внаслідок пошкодження майна. Внаслідок стресової ситуації розвинулось захворювання, на яке необхідне довготривале лікування. Моральну шкоду оцінює в 200000,00 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду. У відзиві на позов представник відповідача не заперечує щодо факту залиття квартири позивача, але не погоджується з порядком та розміром обрахунку завданих збитків та моральної шкоди. Розмір моральної шкоди в розмірі 200000,00 грн є завищеним, а наданий психодіагностичний висновок є неналежним та недопустимим доказом. Звертає увагу, що проведення обстеження квартири відбувалось без присутності відповідача, вартість робіт та матеріалів є завищеною. Доказів виконання ремонтних робіт з понесеними реальними збитками надано не було. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просив його задовольнити. Представник відповідача заперечує щодо задоволення позову. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. (ч. 1 ст. 211 ЦК України). Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 13.12.2021 року відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 19.09.2023 р. призначено по цивільній справі №761/34020/21 судову товарознавчу експертизу. Суд, заслухавши пояснення присутніх представників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 21.05.2009 р. (а.с. 10) Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.06.2021 р. (а.с. 11-12) Згідно з актом №1 від 03.05.2021 р., складеного комісією у складі обслуговуючої компанії ФОП « [PERSON] », голови ОСББ «Татарська, 27/4», було проведено обстеження квартири [ADDRESS] (власник [PERSON] ) на предмет залиття вище розташованої квартири [ADDRESS] (власник [PERSON] ). Під час залиття постраждали: коридор, кухня, кухонні меблі та елементи електрики. В результат обстеження кв. [ADDRESS] виявлено, що із труби стояка, розташованого в кухні біля лічильників води (рядом розташований бойлер), витікала струя води із зворотного клапана стояка ГПВ, кран був перекритий. Причиною залиття кв. [ADDRESS] став витік води з труби із стояка, розташованого в кухні кв. [ADDRESS] . Опис обсягу заподіяної шкоди: коридор: стеля (гіпсокартон) мокра, потьоки; стіни (гіпсокартон) мокрі, потьоки; залитий світильник на стелі; проводка мокра- аварійна; плінтуси сірі та відійшли від стіни; розетка - залиті водою; підлога залита водою зі стелі та стояла вода; кухня: стеля (гіпсокартон) мокра, потьоки, вкрита грибком; стіни (гіпсокартон) мокрі, потьоки, вкрита грибком; проводка мокра- аварійна; розетки на стіні мокрі; стіни (гіпсокартон) за кухонними меблями мокрі, вкриті грибком; лічильники води та труби на кухонному стояку - залиті водою, грибок; кухонні меблі: мебельні секції мокрі, роздуті, вкриті грибком; поверхні меблів мокрі, роздуті та потріскані, вкриті грибком, стіна (гіпсокартон), на якій кухонні меблі мокрі, вкриті грибком, біля витяжки - стан (гіпсокартон) в потьоках. Акт був складений за зовнішнім виглядом, присутні підписи представника винуватця [PERSON] , потерпілої сторони [PERSON] (а.с. 13) Відповідно до звіту технічної інспекції об`єкта нерухомості за адресою: [ADDRESS] від 07.05.2021 р. внаслідок залиття потребують наступні роботи: 1. Демонтаж гіпсокартону стелі - 6,3 кв.м, демонтаж гіпсокартону стінового-7,8 кв.м, демонтаж штукатурного шару-1,9 кв.м,демонтаж шару фарби на уражених/пошкоджених ділянках поверхонь стін та стелі - 3,5 кв.м, обробка поверхонь стін та стелі, що були уражені пліснявою протигрибковими засобами - 20 кв.м, штукатурка стін - 9,7 кв.м, шпатлювання стін з використанням склохолсту - 9,7 кв.м, монтаж гіпсокартону стелі - 6,3кв.м, фарбування поверхні стелі - 33 кв.м, фарбування поверхні стін - 72 кв.м, демонтаж кухонного гарнітуру - 1 од., заміна елементів робочої поверхні кухонного гарнітуру згідно заданих розмірів - 2 од., виготовлення корпусу кухонної шафи згідно заданих розмірів - 2 од., заміна та монтаж приладів освітлення - 2 од. Внаслідок потрапляння води крізь стелю були залиті водою прилади освітлення - 2 од. працездатність приладів не підтверджена. (а.с. 14-20) За інформаційно-консультативні послуги у сфері інжинірингу сплачено 2950,00 грн. (а.с. 22,23,25) Згідно з звітом №41/2 про оцінку збитків від 19.06.2021 р. розмір матеріальних збитків, який завдано [PERSON] , в результаті залиття кв. [ADDRESS] , яке виявлено 03.05.2021 р., станом на момент складання звіту становить 139475,00 грн. (а.с. 26-31) Вартість складання звіту становить 6000,00 грн. (а.с. 24, 44-45) За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27.05.2021 р. у справі №761/12945/19. Виходячи з цього, особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди) безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою). А відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини. Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23.09.2020 р. у справі № 329/382/19. Відтак, обов`язковим для встановлення у спірних правовідносинах є факт залиття, встановлення осіб, які винні у такій, шкода заподіяна такою та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками. При цьому, на підтвердження позовних вимог позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт виникнення залиття саме з вини відповідача. Варто також зазначити, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 серпня 2020 року у справі № 925/1478/16). Для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло- та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги, правовідносини між якими, що виникають у процесі її створення, надання та споживання, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (постанова Верховного Суду від 11.03.2021 р. у справі № 488/4653/18) Згідно з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України від 23.08.2017 у цивільній справі № 676/4719/15-ц, обов`язок доведення факту залиття квартири покладається на позивача. Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акту встановлена в додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. Окрім забезпечення присутності осіб, визначених у зазначених Правилах, зацікавленим особам слід домогтися належного оформлення акта (оскільки нерідко представники ОСББ, житлово-експлуатуючих організацій та інші особи, що входять до складу комісій не мають юридичної освіти, в силу чого складають акти про залиття, не вказуючи необхідної інформації). Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення. Відповідно до презумпції вини особи, яка завдала шкоди (стаття 1166 ЦК України), не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини, на що суди обґрунтовано звернули увагу, ухвалюючи рішення про задоволення позову. Актом про обстеження квартири від 03.05.2021 року встановлено факт залиття квартири позивача із квартири відповідача. При цьому, сторона відповідача фактично не заперечує залиття квартири позивача, але не погоджується з порядком та розміром обрахунку завданих збитків та моральної шкоди. Варто зазначити, що в акті про залиття від 03.05.2021 р. не зафіксовано точної площі залиття по кожному приміщенню та орієнтовної вартості завданої матеріальної шкоди. Не погоджуючись із розміром збитків, заподіяних позивачу внаслідок залиття, сторона відповідача просила провести у справі судову товарознавчу експертизу для з`ясування розміру майнової шкоди, що була заподіяна майну в квартирі позивача внаслідок залиття в травні 2021 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2022 р. клопотання представника відповідача про призначення судової товарознавчої експертизи, - задоволено частково, призначено по цивільній справі №761/34020/21 судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, м. Київ, вул. Смоленська, 6. На вирішення судової товарознавчої експертизи поставлено питання: Яка площа пошкоджень стін, стелі, підлоги, розеток, лічільників та кухонних меблів (кожного окремо) внаслідок залиття, що мало місце 01-03.05.2021 року по коридору та кухні квартири [ADDRESS] ? Яка вартість ремонтно-будівельних робіт із окремим зазначенням вартості матеріалів, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень залиття приміщень коридору та кухні, а також кухонних меблів в квартирі [ADDRESS] , що мало місце 01-03.05.2021 року станом на час проведення експертизи за середньо визначеними цінами на такі роботи та необхідні матеріали по місту Києву ? Яка вартість матеріальних збитків внаслідок пошкодження іншого наявного майна в квартири [ADDRESS] , внаслідок залиття, що мало місце 01-03.05.2021 року станом на час проведення експертизи ? В ухвалі суду також зазначено, що за повідомленням учасників було проведено ремонт від наслідків залиття у квартирі [ADDRESS] , а тому в разі неможливості встановити об`єкти та розмір пошкоджень внаслідок такого залиття необхідно брати за основу інформацію про ознаки залиття з Розділу №6 «результати дослідження об`єкту» звіту №41/21 про оцінку об`єкту від 19.06.2021 року, виготовленого ФОП [PERSON] ,що міститься в матеріалах справи. Необхідність призначення судової товарознавчої експертизи у справі підтверджено також постановою Київського апеляційного суду від 19.01.2023 р., якою залишено без змін ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2022 р. Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та товарознавчої експертизи №5607/23-43/6203/23-53 від 29.06.2023 р. встановити згідно даних візуально-інструментального обстеження площу та кількість пошкоджень стін, стелі, підлоги, розеток, лічильників, внаслідок залиття, що мало місце 01-03.05.2021 року в коридорі та кухні квартири [ADDRESS] не вбачається можливим в зв?язку з: не забезпеченням доступу до квартири [ADDRESS] ; проведенням ремонтних робіт по усуненню наслідків залиття в квартирі [ADDRESS] (згідно ухвали від 19.09.2022). Визначити площу та кількість пошкоджень стін, стелі, підлоги, розеток, лічильників, внаслідок залиття, що мало місце 01-03.05.2021 року в коридорі та кухні квартири [ADDRESS] , згідно вихідних даних, що містяться в матеріалах цивільної справи № 761/34020/21, в тому числі Розділі №6 «результати дослідження об?єкту» Звіту № 41/21 про оцінку збитків від 19.06.2021 року, що складений ФОП [PERSON] (а.с. 26-43), не вбачається можливим, в зв?язку з відсутністю в матеріалах цивільної справи № 761/34020/21 необхідних вихідних даних. Встановити вартість ремонтно-будівельних робіт (із окремим зазначенням вартості матеріалів), проведення яких необхідне для усунення пошкоджень від залиття приміщень коридору та кухні в квартирі [ADDRESS] , що мало місце 01-03.05.2021 року, станом на час проведення дослідження, за середньо визначеними цінами на такі роботи та необхідні матеріали по м.Києву, не вбачається можливим в зв?язку з відсутністю методики по визначенню вартості ремонтно-будівельних робіт по усуненню наслідків залиття за середньо визначеними цінами в м. Києві.Встановити згідно даних візуально-інструментального обстеження вартість ремонтно-будівельних робіт (із окремим зазначенням вартості матеріалів), проведення яких необхідне для усунення пошкоджень від залиття приміщень коридору та кухні в квартирі [ADDRESS] , що мало місце 01-03.05.2021 року, станом на час проведення дослідження, не вбачається можливим в зв?язку з: не забезпеченням доступу до квартири [ADDRESS] , проведенням ремонтних робіт по усуненню наслідків залиття в квартирі [ADDRESS] (згідно ухвали від 19.09.2022 р.) Розрахувати вартість ремонтно-будівельних робіт (із окремим зазначенням вартості матеріалів), проведення яких необхідне для усунення пошкоджень від залиття приміщень коридору та кухні квартири [ADDRESS] , що мало місце 01-03.05.2021 року, відповідно до вихідних даних, що містяться в матеріалах цивільної справи № 761/34020/21, не вбачається можливим, в зв?язку з відсутністю в матеріалах цивільної справи № 761/34020/21 всіх необхідних для розрахунку вихідних даних. Визначити вартість матеріальних збитків, внаслідок пошкодження майна, що знаходилось в квартирі [ADDRESS] не виявляється за можливе з причин, викладених у дослідницькій частині. Згідно ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. З аналізу наведеної норми можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. В постанові Верховного Суду від 17.04.2019 р. (справа 373/1917/15-ц) зазначено, що визнання факту, для з`ясування якого призначалася експертиза, або відмова у визнанні цього факту здійснюється судом з урахуванням оцінки доказів, аналізу правової позиції цієї особи та того результату, якого вона домагається. Фактично суд виходить з припущення, що особа ухиляється від участі в експертизі, оскільки побоюється її результатів, а тому визнає факт, який треба було встановити експертизою, доведеним. Невиконання позивачем клопотання експерта щодо надання технічного паспорту на квартиру, повної специфікації майна, що було пошкоджено , технічної документації, відомостей про первісну вартість та дату введення в експлуатацію, акти технічного стану досліджуваного майна (згідно клопотання експертів про надання додаткових матеріалів (а.с.141-142 ), доказів витрат на проведення ремонту, також не забезпечення доступу до квартири [ADDRESS] призвели до неможливості проведення експертизи, яка була призначена за ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.09.2022 р., що набрала законної сили. Вказане свідчить, що сторона позивача фактично ухилилась від проведення експертизи, висновки якої мають вирішальне значення у даній справі, оскільки вона була призначена саме для з`ясування розміру заподіяного позивачу матеріального збитку внаслідок залиття. Суд критично оцінює звіт про оцінку, наданий позивачем, оскільки дослідження було проведено не в рамках розгляду цієї цивільної справи, а експертиза, призначена у справі, не була проведена з вини позивача. Оскільки позивач ухилився від допуску експерта до своєї квартири для проведення експертизи, не надав необхідних матеріалів, та без цього провести експертизу було неможливо, суд визнає факти, для з`ясування яких експертиза була призначена, таким які позивачем не доведені. При цьому, позивачем не спростовано належними та допустимими доказами факту не забезпечення доступу до об`єкту дослідження - квартири [ADDRESS] . Наданий позивачем оптичний диск з відеозаписом суд оцінює критично, оскільки не встановлено джерело походження відеозапису, неможливо встановити осіб, присутніх на ньому, а також неможливо перевірити його на предмет фальсифікації При цьому, у статті 100 ЦПК України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Відповідно до п.п. 12, 13, 19, 20 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги»: електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі; ідентифікаційні дані особи - унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи; ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно до ст. 9 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії. Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Між тим, наданий позивачем диск з відеозаписом не міститься електронного підпису. Відтак, зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Відтак, сторона позивача не спростувала належними та допустимими доказами факт не забезпечення доступу до квартири [ADDRESS] , що стало однією з підстав для неможливості проведення експертизи, яка була призначена за ухвалою суду. При цьому, сторона позивача не зверталась суду з клопотання про допит експерта в якості свідка, або проведення повторної/додаткової експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. На суд покладено обов`язок вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб. У той же час, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу. Такі правові висновки є усталеними та знаходять втілення, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 908/2637/20, від 29.09.2021 у справі № 910/17079/19, від 16.09.2021 у справі № 922/3059/16, від 26.01.2021 у справі № 923/722/19, від 29.10.2020 у справі № 917/814/16, від 29.01.2020 у справі № 904/5265/18, від 28.01.2020 у справі № 912/653/19, від 06.11.2019 у справі № 909/51/19, від 25.06.2019 у справі № 5023/5836/12, від 19.06.2019 у справі № 910/19581/16, від 05.06.2019 у справі № 909/452/18, від 18.03.2019 у справі № 908/1165/17, від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19). З огляду на викладене, оскільки позивач ухилилась від допуску експерта до своєї квартири для проведення експертизи, не надала необхідних матеріалів про витрати на проведення ремонту, та без цього провести експертизу було неможливо, суд визнає факти, для з`ясування яких експертиза була призначена, таким які позивачем не доведені, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 148425,00 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови). Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (постанова Верховного Суду від 21.04.2021 р. у справі № 308/3695/17). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20) З огляду на вищевикладене, закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи, а права позивача, як було встановлено судом порушено не було. Крім цього, позивачем не доведено належними доказами протиправність діянь саме відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і діями відповідача, не надано суду належних доказів того, що саме внаслідок залиття квартири позивача було заподіяну їй моральну шкоду, яку позивача оцінила в 20000,00 грн, що унеможливлює задоволення позову у цій частині. При цьому, суд не може встановити причинно-наслідковий зв`язок між залиттям квартири позивача та діагнозами, які відображені у виписці із медичної картки та заключеннях лікаря, а наданий позивачем психодіагностичний висновок ФОП [PERSON] є неналежним доказом у спірних правовідносинах, оскільки доказів наявності спеціальної освіти (медичної/психолога) у вказаної особи не надано. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на те, що права позивача не порушені, доказів фактичних витрат на проведення ремонтних робіт не надано, враховуючи необґрунтованість вимог про відшкодування моральної шкоди, підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття, відсутні. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed