Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Суворівської селищної громади, про визначення місця проживання дитини, уточнивши свої позовні вимоги 27.04.2023, мотивуючи тим, що від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідачка залишила позивача з сином ще у 2018 році та поїхала на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, де і перебуває на теперішній час. Повертатися до України відповідачка не планує, оскільки отримала дозвіл від місцевої влади на проживання та працю. Своє небажання повертатися до України вона пояснює тим, що заробітні плати та життя в Ізраїлі набагато кращі. Крім того, вона не бажає повертатися у зв`язку з тим, що в нашій країні відбуваються військові дії. З моменту виїзду за кордон відповідачка всього двічі приїжджала до України та бачилася з сином, одного разу у 2019 році (на тиждень) та одного разу у 2021 році (на три дні). Син [PERSON] хоче жити тільки із батьком. Варіант виїзду з країни до матері не розглядає, та вона його ніколи не кликала. Отже рішення щодо проживання сина разом зі батьком є спільним рішенням позивача з сином. Аргументи учасників справи Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, 10.11.2023 надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, до суду надала заяви від 26.06.2023 та 10.11.2023 про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, 12.07.2023 надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних заяв. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони перебували у шлюбі з 30.09.2006, який розірвано заочним рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.11.2020 № 946/4465/20. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.11.2006 Суворівською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 29. Згідно консультативного висновку спеціаліста від 18.04.2023, [PERSON] , [INFO] , на обліку у лікаря-нарколога позивач не перебуває. Відповідно до витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості серія ВР № 000851980, станом на 13.04.2023 позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має. Відповідно до характеристики ОЗО «Суворівський ліцей» [PERSON] навчається у закладі з 2012 року. Дитину виховує батько - [PERSON] відповідально ставиться до виховання та до навчання дитини, цікавиться його навчанням, приділяє синові багато часу та уваги, постійно супроводжує його на шляху до школи та додому. Батько дитини підтримує зв`язок зі школою та класним керівництвом, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Відповідно до характеристики виконавчого комітету Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 14.04.2023 № 382, [PERSON] з моменту проживання в смт Суворове зарекомендував себе з позитивного боку, зауважень з боку офіцера поліції селища немає, до адміністративної відповідальності не притягувався, громадський порядок не порушував, спиртними напоями не зловживав і не зловживає, гарний, уважний батько житини. Завжди приймає участь у житті селища та громади, безвідмовний. Згідно довідок від 26.11.2020 № 3176 та від 09.04.2021 № 485, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки виконавчого комітету Суворівської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 14.04.2023 № 381, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , мешкають за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 532 від 13.04.2009, [PERSON] є власником (1/1 частка) житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державної прикордонної служби України від 08.08.2023 № 91-37301/18/23, за періодично виїжджала за межі України. 28.08.2022 виїхала за межі України та не поверталася до часу надання відповіді. Відповідно до висновку комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області від 05.07.2023 № 5, визнано доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , попереджено батька, [PERSON] , про несення персональної відповідальності за життя та здоров`я дитини, а також за несення відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з висновком органу опіки та піклування від 25.07.2023, з 2021 року за спільним рішенням сторін дитина проживає із батьком, умови проживання дитини відповідають санітарно-гігієнічним нормам, дитина забезпечена усім необхідним, має окрему кімнату з усіма зручностями, батько має стабільний дохід, мати дитини вихованням сина не займається, не утримує його та не заперечує проти визначення місця проживання сина разом із батьком, про що написала відповідну заяву. Заявою від 11.08.2023 відповідачка позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з огляду на що позов щодо визначення місця проживання дитини з батьком за адресою його місця проживання підлягає задоволенню.

Outcome: approved