Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Ярмолинецької селищної ради про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудамипо [ADDRESS] . На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що домоволодіння по [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого була його баба [PERSON] (померла [INFO] ). Крім неї, станом на 15 квітня 1991 року, в будинку були зареєстровані: мати позивача - [PERSON] (померла [INFO] ), батько позивача - [PERSON] (помер [INFO] ) та позивач. Розмір частки кожного члена колгоспного двору становив 1/4. Позивач успадкував 3/4 житлового будинку після смерті баби, матері і батька, однак, оскільки домоволодіння належить колгоспному двору, а також через втрату правовстановлюючого документу, він не може реалізувати свої спадкові права щодо вказаного нерухомого майна. В судове засідання позивач і його представник не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав та просить розглянути справу без його участі та без участі позивача. Представник відповідача - Ярмолинецької селищної ради, який у встановленому порядку був оповіщений про час, день і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги, не заперечував проти їх задоволення і просив розглянути справу без участі представника селищної ради. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що домоволодіння за [ADDRESS] належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Крім неї, станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були її донька [PERSON] , [INFO], зять [PERSON] , [INFO], та внук [PERSON] , [INFO]. Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданим Ярмолинецькою районною радою 05.02.1991 (а.с. 16), довідкою Ярмолинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області №397 від 25.07.2023 (а.с. 19). Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз`яснив пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося; в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Отже, станом на 15.04.1991 до колгоспного двору, головою якого на той час була [PERSON] , входило чотири члена - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , і частки кожного з них складали по 1/4. [PERSON] померла [INFO] в с. Соколівка Ярмолинецького району Хмельницької області. Після її смерті спадщину прийняла її донька [PERSON] , оскільки вступила в фактичне володіння та управління спадковим майном. Її частка в майні колгоспного двору склала 1/2. [PERSON] померла [INFO] в с. Соколівка Ярмолинецького району Хмельницької області. Її спадщину прийняли: чоловік [PERSON] та син [PERSON] , оскільки на день її смерті були зареєстровані та проживали разом з нею. Відповідно їх частки в майні колгоспного двору склали по 1/2. [PERSON] помер [INFO] в с. Соколівка Ярмолинецького району Хмельницької області. Після його смерті спадщину прийняв його син [PERSON] . При цьому [PERSON] належить на праві власності 1/4 домоволодіння як члену колгоспного двору, а також 1/4 - частка успадкована після смерті матері [PERSON] , а також 1/2 - частка успадкована після смерті батька [PERSON] . Дані обставини підтверджуються: записом акта про смерть [PERSON] № 25 від 26.11.1991; актовим записом про смерть [PERSON] № 2 від 29.01.2010; актовим записом про смерть [PERSON] № 2 від 06.02.2012; архівною довідкою Хмельницького обласного державного нотаріального архіву за №1458/01-15 від 25.07.2023 про те, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] в 1991-2004 роках не заводилась (а.с. 12); довідкою виконкому Ярмолинецької селищної ради № 397 від 25.07.2023 про те, що згідно погосподарської книги № 6 за 1991-1995 роки на день смерті [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] , разом з нею проживали: донька [PERSON] , [INFO], зять [PERSON] , [INFO], та внук [PERSON] , [INFO] (а.с. 19); довідкою виконкому Ярмолинецької селищної ради № 396 від 25.07.2023 про те, що згідно погосподарської книги №5 за 2006-2010 роки [PERSON] після смерті матері [PERSON] вступила в фактичне володіння та управління її спадковим майном (а.с. 20); довідкою виконкому Соколівської сільської ради № 395 від 25.07.2023 про те, що на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею були зареєстровані і проживали: чоловік [PERSON] і син [PERSON] (а.с. 21). Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР прийняттям спадщини визнається, зокрема, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За приписами ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач прийняв спадщину після [PERSON] і [PERSON] , проте через відсутність у правовстановлюючому документі (свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок) вказівки про розмір часток у праві власності кожного із співвласників, а також через відсутність правовстановлюючих документів, не може реалізувати свої спадкові права щодо вказаного нерухомого майна. За наведених обставин суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на домоволодіння. Судові витрати на користь позивача з відповідача не стягуються за клопотанням представника позивача. На підставі ст. 16, 328, 1218, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved