Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

27.09.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі частини від заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з моменту подання позову до закінчення нею навчання тобто до 30.06.2028 року. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що її матір [PERSON] та її батько [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на сьогоднішній день розірвано. На даний час позивачка є повнолітньою та вступила на навчання до Запорізького державного медико-фармацевтичного університету, на денну форму навчання, за спеціальністю «Фармація», на період з 01.09.2023 року до 30.06.2028 року, але лише мати повністю матеріально забезпечує її, в тому числі сплачує грошові кошти за навчання та на інші додаткові потреби та витрати, а батько не надає позивачці будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для навчання. Оскільки відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється, хоча має таку можливість, так як являється особою працездатного віку та не має на утриманні непрацездатних осіб, а мати позивачки самостійно не в змозі утримувати дочку, то позивачка і змушена звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав. У судове засідання позивачка не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності (а.п.18). Відповідач не з`явився до суду також, проте відповідно до адресованої суду письмової заяви позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності (а.п.16). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтво про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] , вбачається що [PERSON] та [PERSON] перебували в юридичному шлюбі, який 10.10.2006 року був розірваний (а.п.7). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.п.6) вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . З копії довідки №324 від 05.09.2023 року, виданої деканом Запорізького державного медико-фармацевтичного університету [PERSON] , вбачається, що [PERSON] дійсно є студенткою 1 курсу фармацевтичного факультету та навчається на денній формі навчання за бюджетом за спеціальністю «Фармація» (а.п.10). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №11649 від 14.08.2019 року виданої ВФВР ТГ УСДР ДАПДП ДМР Чечелівського району (а.п.5) [PERSON] значиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами першою, другою статті 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до «Конвенції про права дитини», ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Статтею 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Навчання, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. За таких обставин, відповідно до вимог чинного законодавства суд визнає, що для прийняття рішення про задоволення позову достатньо законних підстав, що не буде суперечити закону або порушувати законних прав, свобод та інтересів для самих сторін у даній справі чи інших осіб. Оскільки [PERSON] являється батьком позивачки та зобов`язаний матеріально утримувати її, відповідач спроможний виплачувати на користь [PERSON] аліменти на її утримання до закінчення навчання, яка на даний час перебуває на утриманні матері, зважаючи на те, що згідно з письмовими заявами сторін позивачка наполягає на стягненні аліментів, а відповідач не заперечував проти такого, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1073,60 грн слід стягнути з відповідача [PERSON] . На підставі наведеного, ст.150, 155, 180-184, 199-200 СК України,

Outcome: approved