Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути на користь банку заборгованість за кредитним договором від 08.06.2018 у розмірі 105635,33,96 грн. станом на 17.03.2020 та судові витрати. В обґрунтування позову вказав, що відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву від 08.06.2018, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ «Універсал Банк». АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також інші витрати відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач зобов`язання за договором не виконав і станом на 17.03.2020 має заборгованість у сумі 105635,33 грн., яка складається з наступного: 54827,13 грн. заборгованість за тілом кредиту, 50808,20 грн. заборгованість за відсотками, пенею, комісією. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «Універсал Банк». Представник відповідача надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування відзиву зазначив, що Банк не довів належними доказами, що відповідачу був наданий кредит, дата та розмір його отримання, первинних документів бухгалтерського обліку матеріали справи не містять, а розрахунок заборгованості не може доводити факт видачі кредитних коштів та користування кредитом. Також, посилається на те, що відповідач не підписував Умови та Тарифи Банку, отже не можна вважати, що сторони домовились про сплату процентів за користування кредитом. Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги. В обгрунтування відзиву зазначив, що відповідач отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви від 08.06.2018. Відповідач не звертався до Банку з непогодженнями про зміни Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів. Посилається, що договір укладений в електронному вигляі за допомогою електронного цифрового підпису за допомогою мобільного додатку «Монобанк». Крім того, зазначив, що до спірних правовідносин не може бути застосований правовий висновок викладений у постанові ВП ВС від 03.07.2019 по справі № 342/180/17. Представник відповідача подала до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою судді від 29.10.2020 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням від 27.01.2021 позов Банку задоволений в повному обсязі. Ухвалою суду від 21.08.2023 заяву про перегляд заочного рішення залишено без розгляду. Ухвалою суду від 04.09.2023 поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заяву про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду. Ухвалою суду від 13.09.2023 заяву про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення скасовано, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові не заперечував проти розгляду справи без їх участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] 24.09.2018 з метою отримання кредитної картки заповнено та підписано анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг у ПАТ «Універсал банк». Матеріали справи містять виписку з особового рахунку [PERSON] та довідку про розмір встановленого кредитного ліміту, з яких вбачається рух коштів за виданою кредитною карткою та встановленим кредитним лімітом у розмірі 1000 грн., який збільшувався до 30000 грн., а також довідка Банку згідно якої відповідач отримав кредитну картку зі строком дії цієї картки по серпень 2024 року включно. Також в матеріалах справи наявний витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, який не підписаний відповідачем. З наданого банком розрахунку вбачається, що [PERSON] станом на 17.03.2020 має заборгованість у сумі 105635,33 грн., яка складається з наступного: 54827,13 грн. заборгованість за тілом кредиту, 50808,20 грн. заборгованість за відсотками, пенею, комісією. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 24.09.2018 процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками/комісії/пені. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Умови обслуговування рахунків фізичної особи. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів/комісії/пені та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим Банком у період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, наданий банком витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Ураховуючи, що витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, який міститься в матеріалах даної справи не містить підпису відповідача, суд дійшов висновку, що його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.09.2018 шляхом підписання однієї анкети-заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками/комісією/пенею у розмірі 50808,20 грн., та як наслідок прийняття доводів представника відповідача в цій частині. Доводи Банку щодо неможливості застосування до спірних правовідносин правовій позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 з огляду на те, що спірні кредині правовідносини по цій справі виникли внаслідок укладення електронного кредитного договору та підписання його за допомогою електроного цифрового підпису, судом відхиляються як необгрунтовані оскільки з наявної в матеріалах справи анкети-заяви від 24.09.2018 вбачається, що вона була підписана відповідачем власноруч, а не за допомогою електроного цифрового підпису з метою укладення електроного кредитного договору. В позові Банк просить стягнути станом на 17.03.2020 заборгованість по тілу кредиту в розмірі 54827,13 грн. Представник позивача посилається на те, що Банк не довів, що відповідачу видавався кредит, його розмір та дата отримання, що цим кредитом користувався відповідач, а розмір заборгованості за кредитом підтверджений первинним бухгалтерськими документами. Вказані доводи представника суд відхиляє як необгрунтовані, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи двома довідками Банку з яких вбачається, що відповідачу за наданим кредитом видавалась кредитна карта, по цій карці встановлювався двічі кредитний ліміт спочатку у розмірі 1000 грн., а згодом він збільшився до 30000 грн., а також наявною випискою з кредитного раунку відповідача, яка відноситься до первинних документів банківського облікуу та з якої вбачається рух коштів за наданим кредитом, в тому числі користування відповідачем кредитними коштами та часткове погашення кредитної заборгованості. Так, з вищенаведеної виписки по кредитному рахунку відповідача вбачається, що сума витрат за кредитною карткою станом на 17.03.2020 складає 216735,90 грн., сума зарахувань 114531,93 грн., тобто загальна заборгованість складає 102203,97 грн. (216735,90 - 114531,93 ). При цьому, суд зазначає, що оскільки суд дійшов висновку про те, що сторони не погодили ціну договору у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а за випискою по особовому рахунку вказані відсотки відповідачу нараховувались, внаслідок чого збільшувалась загальна заборгованість (станом на 17.03.2020 склала 102203,97 грн.), то суд дійшов висновку, що сума нарахованих відсотків станом на 17.03.2020 не може враховуватись в загальну заборгованість за наданим кредитом. З наявної в матеріалах справи виписки по кредитному рахунку відповідача вбачається, що станом на 17.03.2020 Банк нарахував [PERSON] загалом 55337,39 грн. відсотків, отже розмір заборгованості за тілом кредиту має складати 46866,58 грн. (102203,97-55337,39). З урахуванням того, що у справі наявні докази отримання кредиту в АТ «Універсал банк», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту станом на 17.03.2020 у розмірі 46866,58 грн. Таким чином, вимоги Банку підлягають частковому задоволенню у розмірі 46866,58 грн. (заборгованість за тілом кредиту станом на 17.03.2020). На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно (44,37 %) задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial