Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

29.08.2023 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 20.07.2021 року між ТОВ « Гоуфінгоу» ( далі первісний кредитор) та [PERSON] ( позичальник) укладено кредитний договір № 3594608309/449393 ( далі Кредитний договір), який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 19.04.2022 року між первісним кредитором і ТОВ укладено Договір факторингу № 19042022-Г ( далі Договір факторингу), відповідно до умов якого первісний кредитор передає ( відступає) ТОВ за плату належні йому права вимоги, а ТОВ приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.04.2022 року, додатку до Договору факторингу, ТОВ набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 28\~175, 00 грн, з яких: 7\~000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 21\~175, 00 грн сума заборгованості за відсотками, і позивач просить суд стягнути дану суму з відповідача, яка не виконала своїх зобов`язань за Кредитним договором, а також стягнути судові витрати по справі. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2023 року, цивільну справу передано на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій (ас 29). 30.08.2023 року на запит головуючого судді надійшла відповідь з ЄДДР про місце реєстрації відповідача ( ас 30), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 30.08.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд справи призначено на 25.09.2023 року ( ас 31-32). Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 25.09.2023 року судовий розгляд справи відкладено на 10.10.2023 року, у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування у позивача письмових доказів відмовлено ( ас 48-50). 25.09.2023 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому вказує на безпідставність позовних вимог ТОВ, оскільки 10.09.2021 року [PERSON] сплачено первісному кредитору 6\~675 гривень. Крім цього, відповідно до умов Кредитного договору, первісний кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 7\~000, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності строком на 30 днів, тобто до 18.08.2021 року і за користування кредитом відповідач сплачує 912, 5% річних від суми кредиту з розрахунку 2,5% на добу, що становить 5\~250, 00 грн за 30 днів ( ас 40-41). 02.10.2023 року представник позивача подала суду Відповідь на Відзив, в якій зазначила про те, що позивач не володіє оригіналами первинних документів, оскільки не є первісним кредитором. Крім того вказує, що не підлягають задоволенню доводи відзиву про те, що первинний кредитор не мав права нараховувати відсотки після 18.08.2021 року, оскільки пп 4.3 Кредитного договору передбачено нарахування відсотків не більше 90 календарних днів. Вважає, що відзив представника відповідача є безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі ( ас 57-61). 06.10.2023 року представник відповідача засобами електронного зв`язку подала суду заперечення проти відповіді на відзив, в яких вказує, що позичальником виконувались умови кредитного договору, зокрема відповідно до квитанції № 869С-РНТМ-АНВМ-НК22 від 10.09.2021 року [PERSON] сплачено ТОВ « Гоуфінгоу» 6675 гривень. 7 000 грн тіла кредиту + 5 250 грн відсотків 6 675 грн сплаченої заборгованості = 5 575 гривень. Однак, у наданих додатково позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору відсутня оплата згідно квитанції № 869С-РНТМ-АНВМ-НК22 від 10.09.2021 року. Первинний кредитор не мав права нараховувати відсотки за користування позикою після визначеного в договорі строку її закінчення 18.08.2021 року ( ас 74-75). 10.10.2023 представник позивача подала суду додаткові пояснення у справі, які фактично є запереченнями на заперечення проти відповіді на відзив, в яких вказує, що заперечення представника відповідача є безпідставними та необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу позику, а остання користувалася кредитними коштами, робила оплату по даному кредиту, але до кінця не виконала зобов`язання за договором, допустила заборгованість. Тому просить заперечення відповідача залишити без розгляду та задоволення і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі ( ас 76-78). Доказів направлення додаткових пояснень стороні відповідача не додано. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 10.10.2023 року розгляд справи відкладено на 30.10.2023 року ( ас 80-82). 12.10.2023 року поштовою кореспонденцією на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача, аналогічні тим, що надійшли 10.10.2023 року засобами електронного зв`язку, з доказами направлення стороні відповідача ( ас 88-91). \~ \~ \~ \~30.10.2023 року о 07 год 30 хв на електронну адресу суду надійшли дві заяви представника відповідача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції за допомогою власних засобів зв`язку ( ас 95-97), у задоволенні яких ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 30.10.2023 року було відмовлено (ас 98-99). Сторони вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи (ас 93, 94). До суду не надходили клопотання від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні викликом сторін. У відповідності до вимог частини 2 статті 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без виклику учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 30 жовтня 2023 року - дата складення повного судового рішення. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд установив таке. Судом встановлено, що 20.07.2021 року між ТОВ « ГОУФІНГОУ» та відповідачем укладено Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 3594608309/449393 з додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 3594608309/449393 ( ас 6), що також підтверджується інформацією про основні умови кредитування ( ас 7). Згідно п.п. 1.1., 1.2. Кредитного договору сума фінансового кредиту 7\~000, 00 грн 00 коп і кредит надається строком на 30 днів, тобто до 18.08.2021 року. Згідно п.п. 1.3. Кредитного договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912, 5 % ( процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2, 5% ( процентів) на добу, тип процентної ставки фіксована, що також підтверджується інформацією про основні умови кредитування ( ас 7). 19.04.2022 між ТОВ та первісним кредитором укладено договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов кого ТОВ « ФК « ГОУФІНГОУ» передає ( відступає) ТОВ за плату належні йому права вимоги, а ТОВ приймає належні ТОВ « ФК «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників ( ас 9-10), що також підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 19.04.2022 року (ас 11). Відповідно до Витягу з реєстру боржників за договором факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року та розрахунку заборгованості сума заборгованості відповідача ( номер кредитного договору: 3594608309/449393) за основною сумою боргу - 7\~000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 21\~175, 00 грн, сума заборгованості за пенею - 0, 00 грн, а всього сума заборгованості разом 28\~175, 00 гривень ( ас 12, 13). Встановлено, що 10.09.2021 року відповідач сплатила первісному кредитору 6\~675, 00 грн ( ас 43, 45), які відповідач не ідентифікує, чи це оплата тіла кредиту, чи оплата відсотків за користування кредитом. При цьому, позивач жодної інформації про сплату відповідачем 6\~675, 00 грн в позовній заяві з додатками не зазначає. Проте, вже відповідь на відзив ( ас 57-61) з розрахунком заборгованості по Кредитному договору за період з 20.07.2021 року по 18.04.2022 рік ( ас 64-67) містить в собі інформацію про оплату відповідачем відсотків на загальну суму 9\~275, 00 грн, де перший платіж по відсотках в сумі 1\~000, 00 грн відбувся 26.08.2021 року ( ас 64). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки ( фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року ( справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року ( справа №202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року ( справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року ( справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника ( за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Згідно пункту 4.3. Кредитного договору, у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. ( тобто до 18.08.2021 року) цього Договору та/або в Додатку ( ах) до цього Договору, проценти, передбачені в п. 1.3. цього Договору ( тобто 2, 5% на добу), продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше ( дев`яносто) календарних днів, починаючи з першого для просторочення. Отже, з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за Кредитним договором проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто строку, на який були надані кредитні кошти, але в будь-якому випадку не більше ( дев`яносто) календарних днів, починаючи з першого для просторочення і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки 2, 5 % за добу. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить наступного висновку. Відповідач 20.07.2021 року отримала кредит в сумі 7\~000 грн строком на на 30 дні, тобто до 18.08.2021 року включно і за користування кредитом має сплачувати 2, 5% від 7\~000 грн на добу, тобто 175 грн за добу. Таким чином, 18.08.2021 року відповідач мала сплатити: 7\~000 грн тіла кредиту, 5\~250 грн за користування кредитом протягом 30 днів. Оскільки відповідач 18.08.2021 року не повернула кредит в сумі 7\~000 грн, то, відповідно до умов пункту 4.3. Кредитного договору, проценти, передбачені в п. 1.3. цього Договору ( тобто 2, 5% на добу), продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше ( дев`яносто) календарних днів, починаючи з першого для просторочення. 10.09.2021 року відповідач сплатила первісному кредитому 6\~675 грн, без зазначення чи це тіло кредиту, чи відсотки за користування кредитним коштами. Згідно пункту 2.1. Кредитного договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться, згідно з Графіком розрахунків., який є невід`ємною частною цього Договору. Графік розрахунків до Кредитного договору не додано, аде, згідно Додатку № 1 до Договору, відповідач 18.08.2021 року мала сплатити: 7\~000 грн тіла кредиту, 5\~250 грн за користування кредитом, а всього - 12\~250, 00 гривень. Згідно пункту 2.5. Кредитного договору, при надходженні до Товариства коштів для виконання зобов`язань Клієнта Товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: 1)у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти; 2)у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3)у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі, відповідно до договору (у випадку наявності). Аналізуючи пункт 2.5. Кредитного договору, суд доходить висновку, що 6\~675 грн, які відповідач сплатила 10.09.2021 року, направлені на погашення суми кредиту. За таких обставин, відповідач мала заборгованість по несплачених відстоках за користування кредитними коштами в сумі 7\~000 грн за період з 19.08.2021 року по 10.09.2021 року включно, тобто за 23 календарні дні: 23 дні х 175 грн = 4 025 грн, з урахуванням умов пункту 4.3. Кредитного договору. Оскільки 10.09.2021 року відповідач сплатила 6\~675 грн суми кредиту, то її заборгованість з\~11.09.2021\~року по\~сумі кредиту\~становила:\~7\~000\~грн \~6\~675\~грн =\~325\~грн, і саме з цієї суми підлягали нарахуванню проценти за користування кредитними коштами з 11.09.2021 року по 16.11.2021 року включно, що становить 67 календарних днів. За таких обставин, сума відсотків за користування кредитними коштами ( 325 грн) за цей період має становити: 67 днів х 8, 125 грн ( 2,5 % від 325 грн) = 544, 38 гривень. Таким чином, сума заборгованості по відсотках за період з 19.08.2021 року по 16.11.2021 року становить: 5\~250 грн + 4 025 грн + 544, 38 грн = 9\~819 грн 38 копійок. З розрахунку заборгованості по Кредитному договору за період з 20.07.2021 року по 18.04.2022 рік ( ас 64-67) вбачається, що відповідач за цей період сплатила саме відсотки в сумі 9\~275, 00 гривень. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по відсотках становить 544 грн 38 копійок: 9\~819 грн 38 коп - 9\~275, 00 грн =544 грн 38 коп. ТОВ просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами в сумі 7\~000 грн, як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, а суд не має права виходити за межі предмету та підстав позову. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що позов ТОВ підлягає до задоволення частково з наведених вище підтав і з відповідача слід стягнути на користь позивача: 325 грн заборгованості по тілу кредиту, 544, 38 коп заборгованості за процентами, а в решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до частин 1, 2\~статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову частково - у сумі 869, 38 грн, що становить 3, 09% від заявленого розміру позовних вимог, то з відповідача слід стягнути на користь позивача 82, 82 грн судових витрат, понесених позивачем при сплаті судового збору, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial