Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

25.07.2023р. позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 19.01.2008р. Шлюбні відносини фактично припинені в липні 2014р. За рішенням суду від 12.03.2015р. шлюб розірвано. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин дитина проживає з нею і перебуває на її повному утриманні та вихованні. Відповідач як батько не цікавиться вихованням, розвитком, навчанням та здоров`ям доньки, протягом тривалого часу (з 2014р.) не спілкується з нею та не надає матеріальної допомоги. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього аліменти на утриманні дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття. Ухвалою суду від 26.07.2023р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04.10.2023р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Бабіч С.А. позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву на позов або зустрічного позову не подав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи Рябчук А.О. в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить прийняти рішення в інтересах дитини та відповідно до вимог закону. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.141,155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ч.2,3 ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.01.2008р. Шлюб розірвано за рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 12.03.2015р., яке набрало законної сили 23.03.2015р. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин дитина мешкає разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] . Остання з вересня 2014р.по т.ч. працює лікарем-невропатологом в КНП «Міська лікарня №9» ЗМР, має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, до кримінальної відповідальності не притягувалась. З 04.12.2018р. по т.ч. позивачка з донькою зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить на праві власності [PERSON] , з яким позивачка [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2018р. по т.ч. Згідно з актом обстеження умов проживання дитини від 18.09.2023р., складеним спеціалістами Служби (управління) у справах дітей по Хортицькому району, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В квартирі створені сприятливі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Усі комунікації підключені. В помешканні зроблений сучасний ремонт, є усі необхідні меблі, побутова техніка, санітарний стан квартири задовільний. Дитина має окрему кімнату з меблями, місцем для сну та відпочинку, забезпечена одягом, взуттям, канцелярським приладдям, технікою для навчання та іншими предметами повсякденного вжитку. Згідно з довідками Запорізького багатопрофільного ліцею №99 від 04.07.2023р. неповнолітня [PERSON] навчається в закладі з 2015р. по цей час, наразі у 8-Б класі, має високий рівень навчальних досягнень. Вихованням доньки займається мати [PERSON] . Батько дитини [PERSON] участі у вихованні та навчанні доньки не приймає, до школи не приходить, успіхами доньки не цікавиться. Згідно з довідкою КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» від 04.07.2023р. супровід при відвідуванні лікаря та догляд за неповнолітньою дитиною [PERSON] здійснює мати [PERSON] . Батько [PERSON] участі у догляді за дитиною не приймає. Згідно з довідкою Запорізької дитячої школи мистецтв №3 від 10.07.2023р. неповнолітня [PERSON] навчалась в закладі на художньому відділенні з 01.09.2016р. по 28.02.2023р. Здобуття позашкільної освіти забезпечувала мати [PERSON] , яка цікавилась успіхами у навчанні, відвідувала батьківські збори, підтримувала зв`язок з викладачами, своєчасно оплачувала навчання. Згідно з листом Запорізького міського центру соціальних служб ЗМР від 20.09.2023р. практичним психологом центру була проведена бесіда з неповнолітньою [PERSON] , 2008р.н.., в ході якої вона розповіла, що в неї довірливі стосунки із мамою та вітчимом, вони проводять багато часу разом, вона займається вивченням іноземних мов, відвідує художню школу. Батька останній раз бачила в 2014р., телефонна розмова з ним останній раз була у кінці 2021р. з того моменту вони більше не спілкувались, він не намагався з нею зв`язатись. Вона звикла до такої ситуації. Згідно з висновком органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району №21.01/03-23/605 від 27.09.2023р. ним визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є подругою та колегою позивачки [PERSON] , вони познайомились та товаришують з осені 2014р., коли [PERSON] разом з донькою [PERSON] та батьками приїхали з Донецької області. Колишнього чоловіка та батька [PERSON] вона за цей час ніколи не бачила, лише чула від [PERSON] , що він іноді, дуже рідко дзвонив. Останні два роки вона про нього взагалі нічого не чула. Вихованням дитини та її утримуванням, забезпеченням стану здоров`я, навчанням, додатковими зайняттями, гуртками, весь цей час займалась мати [PERSON] . Жодних спроб з її боку перешкоджати біологічному батькові у спілкуванні з [PERSON] не було. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є чоловіком позивачки [PERSON] . Разом вони мешкають з 2017р., в шлюбі - з 2018р. В родині у них добрі та теплі стосунки, вони з дружиною приділяють належну увагу вихованню та розвитку [PERSON] , піклуються про її стан здоров`я, забезпечують навчання як в школі, так і поза школою, дитина займається в художній школі, вивчає іноземні мови. Батька [PERSON] він особисто ніколи не бачив. Іноді чув, що він дзвонив та дуже рідко дарував подарунки. Останні два роки про нього немає жодних звісток. Дитина звикла вже до його відсутності. Вона спокійно зараз це сприймає. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як зазначено в п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ці чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України), тому вона підлягає застосуванню лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, лише при наявності вини в діях батьків, з урахуванням ставлення дітей до них, а також тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач [PERSON] після припинення подружніх відносин з позивачкою [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками - тривалий час не зустрічається і не спілкується з неповнолітньою донькою [PERSON] , заходів для забезпечення належних умов розвитку та виховання дитини не приймає, навчанням та станом здоров`я не цікавиться, матеріальної допомоги добровільно не надає, що свідчить про його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку та утриманню дитини. Вказані обставини підтверджуються наданими суду письмовими доказами та поясненнями свідків, які суд вважає належними, допустимими та достатніми для ухвалення цього рішення. Крім того, суд враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. Суд вважає вказаний висновок обґрунтованим, оскільки він складений за результатами ретельної перевірки умов життя неповнолітньої дитини і повністю узгоджується із обставинами, безпосередньо встановленими судом під час судового розгляду. Також суд враховує, що під час бесіди з соціальним працівником, неповнолітня [PERSON] виказала свою думку щодо даного спору та зазначила, що з батьком тривалий час не зустрічається та не спілкується, він нею не цікавиться, не опікується, своєю родиною вважає матір та її чоловіка. При цьому, відповідач [PERSON] обґрунтованого заперечення проти позову не подав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. Враховуючи вищевикладене, виходячи із завдань та загальних засад судочинства, з метою захисту якнайкращих інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з вимог ст.182 СК України, принципів розумності та справедливості, і вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. На підставі вищевикладеного, позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу немайнового характеру (позбавлення батьківських прав) в сумі 1073,60грн. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка на підставі закону звільнена від сплати судового збору за вимогу майнового характеру про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60грн. Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів.

Outcome: approved