Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства [PERSON] , який помер [INFO] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з січня 2007 по грудень 2008 вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі [PERSON] за місцем проживання своєї матері в с. Червоновершка Компаніївського району Кіровоградської області, а з грудня 2008 по лютий 2010 проживали в будинку батьків [PERSON] в смт. Новоархангельськ Новоархангельського району Кіровоградської області. За час спільного проживання народився син [PERSON] , [INFO] . Оскільки вона не перебувала у шлюбі із [PERSON] , то запис про батька дитини було вчинено зі слів матері, відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. [INFO] [PERSON] загинув в смт. Новоселівка, Донецької області за місцем проходження військової служби. За час сумісного проживання вони не подавали заяви про визнання [PERSON] батьком дитини, проте останній визнавав себе її батьком, із самого народження вони проживали разом, вели спільне господарство, виховували сина. У зв`язку зі смертю [PERSON] провести ДНК-тест між дитиною та батьком на теперішній час неможливо. Встановлення факту батьківства, необхідне їй для призначення пенсії по втраті годувальника, в зв`язку з чим вона звернулась до суду із вказаною заявою. Ухвалою суду від 25.07.2023 заяву [PERSON] залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою суду від 28.07.2023 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 13.09.2023 залучено до участі у справі третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 15.09.2023 задоволено клопотання [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку. Заявниця та її представник адвокат Кондрашова І.Ю. в судовому засіданні вимоги, викладені у заяві підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , які є батьками померлого [PERSON] , в судовому засіданні не заперечувати проти вимог заяви, пояснили що їх син [PERSON] дійсно проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , від спільного проживання у них народилася дитина син [PERSON] . В грудні 2009 року син разом з заявницею та [PERSON] переїхали до смт. Новоархангельська, де похрестили [PERSON] . Згодом батьки купили їм будинок в селі, однак в липні 2009 року заявниця разом з дитиною залишила їх сина та повернулася до дому. Визнали, що їх покійний син [PERSON] за життя визнавав себе батьком [PERSON] , [INFO] , постійно спілкувався з ним, надавав допомогу, забирав його до себе на канікули. Також вказали, що визнають [PERSON] своїм онуком та по теперішній час підтримують з ним родинні стосунки. Представник ГУ ПФУ в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі та вирішити справу на розсуд суду. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, від представника [PERSON] надайшла заява про розгляд справи без її участі. Вислухавши пояснення заявниці та її представника, заінтересованих осіб та свідків, дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи № 15/2023 до майна померлого [PERSON] , суд дійшов наступного висновку. Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою. Судом встановлено, що з 2007 по 2010 заявниця [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , що підтверджується поясненнями заявниці та заінтересованих осіб. За час спільного проживання заявниці та [PERSON] народилась дитина [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого в свідоцтві про народження є [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с.23). Відомості про батька дитини, внесені відповідно до ч. 1 ст.\~135\~СК України (а.с. 21). З копії індивідуальної карти вагітної породіллі № 31 від 24.03.2008 на ім`я [PERSON] встановлено, що вона з 24.03.2008 перебувала на обліку Компаніївської ЦРЛ, як вагітна, в графі «Прізвище і місце роботи чоловіка» вказано « [PERSON] ». Факт спільного проживання заявниці та [PERSON] в с. Червоновершка Компаніївського району Кіровоградської області в період з 2007 по початок 2009 підтверджується довідкою виконкому Компаніївської селищної ради № 14 Кропивницького району Кіровоградської області від 31.10.2023, в якій також зазначено, що у них народився син [PERSON] , [INFO] . 18.06.2016 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.59). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.03.2023 (а.с.54). У зв`язку зі смертю [PERSON] та відсутністю його ДНК матеріалу провести ДНК-тест між дитиною та батьком на теперішній час неможливо. За результатами проведеного 17.07.2023 року ДНК тесту [PERSON] та батьком загиблого [PERSON] [PERSON] встановлена імовірність споріднення 59,167007% (а.с.15). Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що працюють викладачами в ВСП "Компаніївський фаховий коледж ветеринарної медицини БНАУ", де проходили навчання [PERSON] та [PERSON] . Спочатку між ними були дружні стосунки, а з 2007 року вони стали проживати разом, вели спільне господарство. Як куратори групи викладачі відвідували їх в гуртожитку, а потім коли [PERSON] та [PERSON] винаймали житло, відвідували їх за місцем проживання. В червні 2008 [PERSON] закінчила навчання та переїхала до своєї матері в с. Червоновершку Компаніївського району Кіровоградської області разом зі [PERSON] , а в жовтні 2008 у них народився син [PERSON] . [PERSON] забрав дитину з пологового будинку, пишався, що став батьком та визнавав [PERSON] своїм сином. Судом встановлено, що за час сумісного проживання заявниці та [PERSON] , заяву про батьківство [PERSON] вони не подавали, проте останній визнавав себе батьком дитини, вони проживали разом, вели спільне господарство, виховували сина, що підтвердили в судовому засіданні заінтересовані особи - батьки [PERSON] , свідки [PERSON] та [PERSON] . Встановлення факту батьківства, заявниці необхідне для призначення пенсії по втраті годувальника. Відповідно до змісту ч. 1, ч.2 ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.128 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3\~- у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 1 ст.\~135\~СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. В третьому абзаці п. 13 постанови Пленуму\~ВСУ від\~31\~березня 1995\~року №\~5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також, те що встановлення факту батьківства породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне заявнику для призначення пенсії в разі втрати годувальника після смерті [PERSON] , чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт батьківства.

Outcome: approved