Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - позивач, АТ «Укрексімбанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 3 435,74 грн. заборгованості за договором про відкриття карткового рахунка, а також судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 09.02.2016 року між ним та відповідачем укладено договір про відкриття кредитної лінії та карткового рахунка № [NUMBER] (далі - Кредитний договір). Згідно з п. 2.1 Кредитного договору банк відкрив позичальнику кредитну лінію з лімітом не більше 5 000,00 грн. для проведення операцій із застосування картки, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредитна лінія відкривається на строк до 31.01.2018 року (п. 2.2 Кредитного договору). Згідно з п. 2.6 Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за процентною ставкою 36 % річних. У зв`язку із вступом відповідача на військову службу до Збройних Сил України банк припинив нарахування процентів за кредитом на підставі Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з 29.01.2017 року. Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов цього договору, проте відповідач не виконав зобов`язання перед позивачем щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим у відповідача станом на 08.07.2020 року виникла заборгованість у розмірі 3 435,74 грн., з яких: 3 156,39 грн. простроченої заборгованості за основним боргом; 279,35 грн. простроченої заборгованості за процентами за період з 31.10.2016 року по 28.08.2017 року. Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст.ст. 525, 526, 610, 629, 1049, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позивач звернувся до суду з указаним позовом. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.10.2020 року прийнято позовну заяву АТ «Укрексімбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено підготовче засідання у справі на 21.12.2020 року. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2020 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті на 15.02.2021 року. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.07.2021 року позовну заяву АТ «Укрексімбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Згідно зі ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.08.2021 року прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом АТ «Укрексімбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено підготовче засідання у справі на 23.11.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2021 року відкладено підготовче засідання на 17.02.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.02.2022 року відкладено підготовче засідання на 20.04.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2022 року відкладено підготовче засідання на 28.09.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.09.2022 року відкладено підготовче засідання на 19.01.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2023 року відкладено підготовче засідання на 04.05.2023 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.05.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом АТ «Укрексімбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 17.08.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2023 року відкладено підготовче засідання на 07.11.2023 року. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. На виконання вимог ст. 187 ЦПК України суд витребовував інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача; з отриманої на запит суду відповіді компетентного державного органу вбачається, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Відповідачу направлено судову повістку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на вказану адресу, проте конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, повідомлявся судом про розгляд справи шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції. До суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим повідомленням без вручення адресату з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на вказане, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 03.02.2016 року [PERSON] подав до АТ «Укрексімбанк» заяву про відкриття кредитної лінії до поточного (карткового) рахунку № [NUMBER] з лімітом заборгованості в сумі 5 000,00 грн. на строк 24 місяці. 09.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», назву якого змінено на Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк»), та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії та карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № 8212050945БС/2016-02. За умовами Кредитного договору банк відкрив позичальнику кредитну лінію з лімітом не більше 5 000,00 грн. для проведення операцій із застосування картки, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредитна лінія відкривається на строк до 31.01.2018 року. За користування кредитом позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за процентною ставкою 36 % річних. У зв`язку з проходженням [PERSON] військової служби у Збройних Силах України, що підтверджується копією контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу від 29.01.2017 року, АТ «Укрексімбанк» припинив нарахування відповідачу процентів за кредитом на підставі Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з 29.01.2017 року. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № 8212050945БС/2016-02 від 09.02.2016 року в результаті невиконання [PERSON] своїх зобов`язань перед АТ «Укрексімбанк», станом на 08.07.2020 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 3 435,74 грн., з яких: 3 156,39 грн. простроченої заборгованості за основним боргом; 279,35 грн. простроченої заборгованості за процентами за період з 31.10.2016 року по 28.01.2017 року. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не повернув позивачу своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, що має відображення у наданому позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором. Таким чином, у порушення умов Кредитного договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав. Згідно зі ст. 629 цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За положеннями ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № 8212050945БС/2016-02 від 09.02.2016 року в результаті невиконання [PERSON] своїх зобов`язань перед АТ «Укрексімбанк», станом на 08.07.2020 року у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 3 435,74 грн., з яких: 3 156,39 грн. простроченої заборгованості за основним боргом; 279,35 грн. простроченої заборгованості за процентами за період з 31.10.2016 року по 28.01.2017 року. Зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки під час розгляду справи встановлено порушення відповідачем передбаченого Кредитним договором порядку погашення заборгованості. На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку. Також відсутні заперечення відповідача щодо правильності наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом. Отже, доводи позивача щодо наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за Кредитним договором та розміру цієї заборгованості відповідачем не спростовані. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23.07.2020 року № 748439. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 102,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved