Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

У липні 2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - державний нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутова А.Г., про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що їй на праві власності належить двокімнатна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач у 2018-му році виїхала з України за кордон, де і перебуває по теперішній час. 04.11.2022 позивач дізналась, що невстановлені особи змінили замки на вхідних дверях, тому її представник не змогла потрапити до квартири. Ці обставини були предметом розслідування у кримінальному провадженні № 4202204010000112 від 26.07.2022. В подальшому [PERSON] дізналась, що її квартира переоформлена на невідомих їй осіб. В ході досудового розслідування було встановлено, що невстановлені особи підробили договір дарування та паспорт [PERSON] , після чого зареєстрували право власності на квартиру за [PERSON] . В рамках кримінального провадження було проведено низку почеркознавчих експертиз, згідно висновків яких встановлено, що підпис від імені [PERSON] на договорі купівлі-продажу виконано іншою особою. В той же час, згідно інформації, отриманої від Державної прикордонної служби України, [PERSON] покинула територію України 22.09.2018, і не поверталась, а отже не могла підписати договір купівлі-продажу від 19 жовтня 2022 року. Виходячи з викладеного, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] вибула з володіння та власності позивача незаконно, поза її волею, тому позивач просить суд витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) [INFO] р.н. квартиру [ADDRESS] , загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м., що складається з: [ADDRESS] , а також вирішити питання про скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] , припинивши право власності на квартиру за останнім. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, витребувано для огляду матеріали кримінального провадження № 4202204010000112 від 26.07.2022. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 вересня 2023 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.09.2023 закрито підготовче засідання, справа призначена до розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача подала заяву про розгляду справи у її відсутність, проти задоволення позову заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] повністю. Третя особа - нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутова А.Г. в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] належала на праві власності квартира, загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м., що складається з: 1-тамбур, 2-кухня, 3-коридор, 4,5,6 - житлові кімнати, 7-вбиральня, розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач набула право власності на цю квартиру на підставі договору дарування від 02 листопада 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Котенок Т.В., за реєстр. № 5-5449, зареєстрованому у Дніпропетровському бюро технічної інвентаризації 13 липня 1999, записаного в реєстрову книгу 15 п, за реєстровим № 126-249. 19 жовтня 2022 року державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г. було посвідчено договір купівлі-продажу квартири, який укладений начебто між [PERSON] та [PERSON] , за реєстр.№ 3-585. За цим договором, [PERSON] продала належну їй квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 65177180 від 19.10.2022, було зареєстровано право власності на спірну квартиру за [PERSON] . Держаний реєстратор: нотаріус П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутова А.Г., номер запису про право власності 48179026. 02.05.2023 слідчим відділом ВП № 2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості про кримінальне правопорушення та розпочато кримінальне провадження № 4202204010000112 за ч. 3 ст. 190 КК України, за заявою [PERSON] . Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що невстановлені особи підробили договір дарування від 02 листопада 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Котенок Т.В., за реєстр. № 5-5449, а також паспорт [PERSON] . Використовуючи ці підроблені документи, невстановлені особи звернулись до державного нотаріуса дніпровської державної нотаріальної контори Бутової А.Г., та надали їй підроблений договір дарування від 02 листопада 1996 року та підроблений паспорт [PERSON] . В результаті чого, нотаріусом [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу спірної квартири від 19.10.2022. Під час проведення досудового розслідування [PERSON] надала для огляду оригінал свого паспорту, який відрізняється від того, що був використаний під час оформлення договору у нотаріуса. Так, на підробленому паспорті є фотографії іншої особи, яка не схожа на [PERSON] за віком, за зовнішніми ознаками, виглядає взагалі як «безхатько». Таким чином, суд вважає, що при оформленні договору купівлі-продажу квартири від 19 жовтня 2022 був використаний підроблений паспорт [PERSON] , а сама [PERSON] не була присутня при підписанні договору, оскільки перебувала за кордоном. Ці факти є очевидними, та підтверджуються матеріалами справи та матеріалами кримінального провадження. При цьому нотаріус не могла не помітити, що надані для оформлення договору документи вочевидь не відповідають документам, які містяться в реєстрі прав власності на нерухоме майно та електронній підсистемі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такі дії не можна вважати звичайною технічною помилкою нотаріуса, тому суд переконаний, що нотаріус цілеспрямовано вчинила протиправні дії. Як вбачається з висновку судової почеркознавчої експертизи № 1846-23, підпис від імені [PERSON] , що розміщений в графі «Державний нотаріус Т.В. Котенок, договору дарування від 02.11.1996, серія ААА № 101616, що виконаний на бланку Міністерства юстиції України, - виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Отже, договір дарування від 02 листопада 1996 року, посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Котенок Т.В., за реєстр. № 5-5449, який був наданий нотаріусу [PERSON] , містить ознаки підроблення. Суд приймає вищевказаний висновок експерта як належний та допустимий доказ. При цьому суд враховує практику Верховного Суду, викладену у Постанові ВС від 27 січня 2021 року по справі № 461/3675/1, де вказано, що висновок експерта у кримінальному провадженні є допустимим доказом у цивільній справі, якщо містить інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] не укладала договір купівлі-продажу квартири від 19.10.2022, між нею та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом П`ятої дніпровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г., за реєстр. № № 3-585. З цього слідує, що право власності на належну їй квартиру, було у незаконний спосіб переоформлено на інших осіб, тобто для вчинення такого правочину було відсутнє волевиявлення [PERSON] . Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. У п.п. 2 і 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння, чи вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. За нормою ч.1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За змістом положень ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин, і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Зазначена норма передбачає вичерпне коло підстав, за яких власник зберігає право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Такою підставою є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд повинен встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК, зокрема - чи з волі власника вибуло це майно з його володіння. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.07.2018р. року у справі № 569/1221/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦК України власник має витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто вибуття майна з володіння власника поза його волею, є однією із безумовних підстав, яка дозволяє витребувати таке майно у добросовісного набувача. Відповідно до правового висновку, викладеному у пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Також Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (Постанова Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц). Приймаючи до уваги викладене, та враховуючи, що договір купівлі-продажу був оформлений за підробленими документами та сторонньою особою, яка діяла замість [PERSON] , суд прийшов до висновку, що квартира за адресою: [ADDRESS] вибула з володіння власника поза її волею, тому таке майно підлягає безумовному витребуванню у особи, яка є набувачем, а саме у [PERSON] . Підсумовуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 9 142, 15 грн.

Outcome: approved