Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Акціонерне товариство "Креді Агріколь Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 139 781 грн. 86 коп. та судовий збір. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 20.11.2020 між АТ "Креді Агріколь Банк" та відповідачем укладено кредитний договір на споживчі потреби №3/4037941 в розмірі 100\~000 грн. строком на 72 місяці до 19.11.2026 включно. Згідно п.1.3. договору за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка), комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,35% на місяць від суми кредиту. Всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно кредитного договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ "Креді Агріколь Банк" та умовах страхування життя Позичальника, які є невід`ємною частиною кредитного договору та розміщені на офіційному сайті банку.\~ Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кошти в сумі 100 000 грн.. Однак, відповідач належним чином умов кредитного договору не виконував, у зв`язку з чим позивач направив на адресу відповідача вимогу від 14.11.2022 за вих..№ 10451/1414, та в подальшому у зв`язку із невиконанням вказаної вимоги, вимогу від 03.01.2023 за вих. № 10451/37 про дострокове повернення кредиту, процентів, штрафних санкцій у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору. Проте, [PERSON] не виконав вимог банку, отже у АТ "Креді Агріколь Банк" виникло право на дострокове стягнення заборгованості в судовому порядку. Таким чином, у зв`язку із неналежним виконанням договору, банк просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 20.06.2023 в розмірі 139 781 грн. 86 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту 85139,92 грн., заборгованість за відсотками - 17041,94 грн., заборгованість за комісією - 37600 грн.. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 20 липня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених у ньому. Відповідач та його представник в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, відзиву на позов до суду не подали. В письмових поясненнях представник відповідача просила визнати недійсним кредитний договір в частині стягнення комісійної винагороди, зобов`язати АТ "Креді Агріколь Банк" здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором за виключенням заборгованості у вигляді комісійної винагороди. Зазначає, що жодні послуги, окрім щомісячного інформування щодо стану кредитної заборгованості , яке банк повинен здійснювати безоплатно не надавалось. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць є нікчемною. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до банку раз на місяць чи частіше про надавання інформації про стан кредиту. У зв`язку із зазначеними обставинами, суд в порядку\~ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в\~ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Згідно ч. 1, 2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що відповідач звернувся до АТ "Креді Агріколь Банк" з метою отримання банківських послуг, та 20.11.2020 між сторонами було укладено кредитний договір на споживчі потреби №3/4037941, що підтверджується оригіналом договору, який міститься в матеріалах справи. За умовами п. 1.1 вказаного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 100 000 грн. строком на 72 місяці з 20.11.2020 по 19.11.2026 включно. Позичальник зобов`язався повертати кредит шляхом сплати щомісячних платежів, визначених графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною). Згідно п.1.3. (п.п.1.3.1, п.п.1.3.2) договору за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 15%, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,35% в місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Пунктом 1.4. договору передбачено, що всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно кредитного договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ "Креді Агріколь Банк" та умовах страхування життя Позичальника, які є невід`ємною частиною кредитного договору та розміщені на офіційному сайті банку.\~ Згідно платіжної\~інструкції №34016245-1 від 20.11.2020 року АТ "Креді Агріколь Банк" виконало грошове зобов`язання та перерахувало [PERSON] \~ кошти у розмірі 100 000 грн.. Як вбачається з виписки по рахунку відповідача за період 11.11.2020 по 06.07.2023, відповідач отримав та використовував кредитні кошти, проте не погашав кредитну заборгованість в розмірах і у строки, погоджені у графіку платежів по кредиту, який є невід`ємною частиною договору та який власноручно підписав [PERSON] (оригінал знаходиться в матеріалах справи). У зв`язку з означеними обставинами, 14.11.2022 за №10451/1414 АТ "Креді Агріколь Банк" надіслав відповідачу рекомендований лист з вимогою про сплату існуючої станом на 14.11.2022 заборгованості в сумі 36092, 94 грн. протягом 30 днів. Проте, вказана заборгованість погашена не була. 03.01.2023 за №10451/37 АТ "Креді Агріколь Банк" надіслав [PERSON] \~ рекомендованим листом вимогу про дострокове виконання зобов`язань за комплексним кредитним договором №34016245-1 від 20.11.2020 згідно вимог ч.2 ст.1050 ЦК України. Відомостей про виконання зазначеної вимоги матеріали справи не містять. Отже, згідно з розрахунком заборгованості станом на 20.06.2023 за кредитним договором №3/4037941 у відповідача виникла заборгованість перед банком у розмірі 139 781 грн. 86 коп., що включає: строкову заборгованість за кредитом 67930,16 грн., прострочену заборгованість 17209,76 грн., комісію 2350 грн., нараховані відсотки 1070,90 грн., прострочені відсотки 15971,04 грн., прострочену комісію 35250 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1ст.530 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Нормами ч.2 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором, яке не виконано. Позивачем доведено та матеріалами справи підтверджено факти отримання відповідачем кредитних коштів, користування вказаними кредитними коштами та невиконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів та сплати процентів у встановлені договором строки, отже у позивача виникло право на дострокове повернення кредиту та процентів, а тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі ??85\~139 грн. 92 коп. заборгованості по тілу кредиту; ??17\~041 грн. 41 коп. сума заборгованості по відсоткам. Суд також враховує, що відповідачем наявність вказаної заборгованості не спростовано, він не скористався своїм процесуальним правом та не подав до суду відзив на позов та докази до нього, або зустрічний позов. При цьому, суд не приймає до уваги прохальну частину письмових пояснень представника відповідача про визнання недійсним договору та зобов`язання позивача здійснити перерахунок суми заборгованості, оскільки такі вимоги не відповідають нормам ЦПК України щодо форми та не можуть бути заявлені у вигляді письмових пояснень. Щодо позовних вимог про стягнення комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Нормами ч.2 ст. 627 ЦК України передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів . Відповідно до абзацу третього частини четвертої\~статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів"\~(у редакції станом на 01 січня 2017 року) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. Згідно із частиною п`ятою\~статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів"\~(у редакції станом на 01 січня 2017 року) до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього\~Закону\~про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України "Про споживче кредитування", який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України "Про захист прав споживачів". З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України "Про споживче кредитування", а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України "Про захист прав споживачів". Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України "Про споживче кредитування"\~загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно частини другої\~статті 8 Закону України "Про споживче кредитування"\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. На виконання\~вимог\~ Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Разом з тим,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Нормами частин першої та другої\~статті 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено, що \~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відтак, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 1.3.2. кредитного договору встановлено комісію відповідачу саме за обслуговування кредитної заборгованості, що включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. З аналізу наведених правових норм та встановлених обставин справи випливає, що відповідачу договором було встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Указана щомісячна плата за обслуговування міститься й у графіку щомісячних платежів, які є невід`ємною частиною договору. Отже, така умова договору про обов`язкову щомісячну плату за обслуговування кредитної заборгованості суперечить положенням ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Схожі за змістом висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19 та в правовій позиції Великої Палати Верховного Суду викладеній у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 вирішувала питання: чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування; чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна /нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що\~Законом України «Про споживче кредитування»\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з п. 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим Велика Палата зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Так, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України\~«Про споживче\~кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч. 5 ст.12 цього Закону. Також, Велика Палата Верховного Суду у пунктах 71-73 постанови від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц дійшла таких висновків: недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої\~статті 215 ЦК України);\~ Відповідно до вимог ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що відповідачу встановлено щомісячну плату з комісії за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, така умова договору містить дисбаланс обов`язків на шкоду позичальника та суперечить вимогам\~ЗУ «Про захист прав споживачів». Натомість, позивачем не доведено перед судом, що такі послуги реально надавались відповідачу, та що послуги банку відповідач потребував чи замовляв частіше ніж один раз на місяць, отже пункт 1.3.2. кредитного договору N 3/4037941 від 20.11.2020\~року про встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним, а тому позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 37600 грн. є безпідставою, необґрунтованою, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що станом на 20.06.2023 року у [PERSON] внаслідок порушення зобов`язання за умовами договору споживчого кредиту існує заборгованість перед позивачем в розмірі 102181 грн. 86 коп., з яких заборгованість по\~тілу кредиту\~ 85139,92\~грн.,\~заборгованість за\~відсотками -\~ 17041,94\~грн.,\~отжесуд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково в межах вказаної суми. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог на 73,10 % (102181,86 грн. х 100 % : 139781,86 грн.) в розмірі 1962 грн. (2684 грн. х 73,10 % : 100).

Outcome: partial