Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

12 вересня 2023 року представник позивача, адвокат Березинець Катерина Григорівна, (надалі також - представник позивача, адвокат Березинець К.Г.) звернулась в інтересах [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (надалі також відповідач, Драбинівська сільська рада), третя особа: [PERSON] (надалі також третя особа, [PERSON] ), в якій просила визначити для [PERSON] додатковий строк тривалістю у 3 (три) місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду від 14 вересня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 19). Ухвалою від 09 жовтня 2023 року Новосанжарський районний суд Полтавської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Також вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування копії спадкової справи, витребувано від приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І. копію спадкової справи, відкритої за померлою [INFO] [PERSON] (а.с. 28-29). На виконання зазначеної ухвали від приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Грицаєнко Ю.І. надійшла відповідь № 268/01-16 від 18.10.2023 (а.с. 38), за змістом якою повідомлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із двох земельних ділянок, зокрема: земельної ділянки з кадастровим номером 5323487200-00-002-0554, загальною площею 3,110 га, яка розташована на території Сухомаячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, та земельної ділянки з кадастровим номером 5323487200-00-002-0553, загальною площею 3,110 га, яка розташована на території Сухомаячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області [PERSON] є спадкоємицею за заповітом після померлої бабусі [PERSON] . Спадщина відкрилась [INFO] . Спадкова справа не заводилась. Маючи намір прийняти спадщину, позивачка у серпні 2023 року звернулась до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І. із заявою про прийняття спадщини після своєї бабусі, однак їй було відмовлено постановою від 31 серпня 2023 року у зв`язку із пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, представником позивача зазначено, що позивач проживає у м. Києві, однак з 24 лютого 2022 року у зв`язку із активними бойовими діями на території України в тому числі і на території Київської області, позивачка була змушена виїхати за межі України. З 23 березня 2022 року по 18 липня 2023 року позивачка перебувала за межами України, у зв`язку з чим звернулась до нотаріуса лише у серпні 2023 року. У зв`язку з вищевикладеним [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання позивач не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 36). 07 листопада 2023 року від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вона просила провести розгляд справи без її участі та без участі позивача. Позов підтримали, просили його задовольнити (а.с. 41). Драбинівська сільська рада Полтавського району Полтавської області в судове засідання, призначене на 07 листопада 2023 року не забезпечила явку свого уповноваженого представника, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 37). 17 жовтня 2023 року від представника відповідача надійшла заява, за змістом якої він просив розглянути справу без представника сільської ради, при вирішенні справи Драбинівська сільська рада покладалась на розсуд суду (а.с. 34). Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористався. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 40). 09 жовтня 2023 року від [PERSON] до суду надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі та зазначив, що проти позову не заперечує (а.с. 31). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [INFO] у с. Литвинівка, Вишгородський район, Київська область у віці 92 років померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 013222 гр. [PERSON] належала на праві приватної власності, зокрема, земельна ділянка кадастровий номер 5323487200-00-002-0554, площею 3,110 га, яка розташована на території Сухомаячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9). Відповідно до заповіту від 18 грудня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1564, [PERSON] на випадок смерті зробила заповідальне розпорядження, відповідно до якого: належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 013221, виданого Новосанжарським райвідділом земельних ресурсів Полтавської області 16.11.2004, площею 3,110 га, кадастровий номер 5323487200-00-002-0553, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповідала онуку [PERSON] , [INFO] , уродженцю с. Литвинівка, Вишгородського району, Київської області; а також належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 013222, виданого Новосанжарським райвідділом земельних ресурсів Полтавської області 16.11.2004, площею 3,110 га, кадастровий номер 5323487200-00-002-0554, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповідала онуці [PERSON] , [INFO] , уродженці с. Литвинівка, Вишгородського району, Київської області (а.с. 7). Зазначений заповіт зареєстрований за номером 50496115 у спадковому реєстрі 18.12.2020, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 25684160 (а.с. 8). У серпні 2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І. із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Своєю постановою від 31 серпня 2023 року № 209/02-31 приватний нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 10). Зі змісту постанови приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Грицаєнко Ю.І. від 31 серпня 2023 року № 209/02-31 вбачається, що спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилась, тобто спадкоємці не зверталися до нотаріуса для заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину. З цієї ж постанови встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно разом із спадкодавцем не проживала, протягом строку, встановленого ЦК України, відповідну заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавала, інших документів, які підтверджують факт прийняття нею спадщини, до нотаріуса не представила. З відповіді приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Грицаєнко Ю.І. № 268/01-16 від 18.10.2023, наданої до суду на виконання ухвали суду від 03 жовтня 2023 року про витребування спадкової справи, вбачається, що 31 серпня 2023 року до нотаріуса звернулись [PERSON] та [PERSON] із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , останнє місце проживання якої було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину у строк, відведений для її прийняття, а також на час відкриття спадщини не проживали постійно із спадкодавцем, було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущеним строком для її прийняття. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 38). Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі, позивач вказувала на те, що вона була позбавлена можливості вчинити відповідні дії у зв`язку із введенням на території України воєнного стану через збройну агресію російської федерації, та її перебуванням за межами України через воєнний стан. Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Згідно з пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» із внесеними змінами Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану», перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на час вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі N 750/262/20 (провадження N 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі N 145/148/20 (провадження N 61-16153св20). У частині першій статті 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частина друга статті 1269 ЦК України). Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі; не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей (пункти 3.3, 3.6 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5). Висновки щодо правозастосування Як встановлено судом, спадкодавець [PERSON] померла [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] лише у серпні 2023 року. З урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 із внесеними змінами, перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці, отже строк прийняття спадщини продовжено до 10 місяців. Таким чином, кінцевий строк подання заяви для прийняття спадщини після померлої [PERSON] [INFO] . Із заявою про прийняття спадщини позивач звернулась у серпні 2023 року. Тобто позивач пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини. Враховуючи процитовані вище норми, суд зазначає, якщо спадкоємець пропустив встановлений строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено, що позивач пояснює поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, тим, що вона була позбавлена можливості вчинити відповідні дії у зв`язку із введенням на території України воєнного стану через збройну агресію російської федерації, з огляду на що вона, як жителька Київської області, де велись бойові дії, була вимушена виїхати за межі України. Обставина тривалого перебування позивачки за межами України підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] [NUMBER] , з 8-ої та 9-ої сторінки якого вбачається, що 23 березня 2022 року вона виїхала за межі України та 18 липня 2023 року повернулась в Україну (а.с. 11). Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Така правова позиція була неодноразово викладена у постановах Верховного Суду, в тому числі, у постанові від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, у постанові від 25.03.2020 у справі № 642/2539/18-ц, у постанові від 05.04.2021 року у справа N 591/1271/18. Суд зазначає, що на території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан, який указами Президента України неодноразово продовжувався і триває на час розгляду справи в суді. При розгляді даної справи суд вважає поважними причини пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вони були пов`язані з об`єктивними перешкодами, а саме введенням у державі воєнного стану, проведенням на території Київської області бойових дій, у зв`язку з чим позивачка була вимушена виїхати закордон, де перебувала з 23 березня 2022 року по 18 липня 2023 року. Суд дійшов висновку, що вказані обставини, пов`язані із введенням воєнного стану в державі, свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини за законом після смерті бабусі [PERSON] , які в свою чергу не залежали від волі позивача та пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Також, за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване статтею 6 Конвенції право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що пропуск позивачем строку для прийняття спадщини у даному випадку не має стати причиною усунення [PERSON] від права на спадкування за заповітом. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved