Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №4565781350. 27.01.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20230127, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до Додатку №1 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №4565781350. Крім цього, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань Позичальника за кредитним договором, 13.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №4565781350-П1, за умовами якого поручитель поручається перед Банком за повне та своєчасне виконання зобов`язань [PERSON] , які виникають з кредитного договору №4565781350 від 13.12.2021. На сьогоднішній день відповідачами належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості. Заборгованість відповідачів перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» становить 196968,47 грн, з яких: - 150767,27 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 15,66 грн - сума заборгованості за річними відсотками; - 46185,54 грн - сума заборгованості за щомісячними процентами. Відповідачі обов`язки щодо погашення заборгованості в добровільному порядку не виконують, тому позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати з відповідачів у судовому порядку. Представник позивача, відповідно до ст. 276 ЦПК України, у позові просив здійснити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачі про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін судом повідомлялися належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк, не подали суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, разом з цим надали до суд відзив на позовну заяву в якому просили відмовити у задоволенні позову, так як, ані з первісним кредитором, ані з відповідачем ніяких кредитних договорів не підписували, грошові кошти у борг не брали, підписи на документах, наданих позивачем зроблені не відповідачами, а іншою особою, що може бути підтверджено почеркознавчою експертизою, позивач неправомірно звернувся до суду з даним позовом, намагаючись ввести суд в оману щодо дійсних обставин справи. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором. Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №4565781350. За умовами даного договору товариство надає Позичальнику кредит на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплати проценти за користування ним у порядку та в строки встановлені договором. Сума кредиту становить\~ 151398,04 грн; строк кредитування: 48 місяців; процентна ставка становить 5% (при наданні кредиту), 2,49% - щомісячні проценти від суми кредиту, 0,01% - річні проценти. (а.с. 6). Також, в межах даного кредитного договору відповідачем [PERSON] підписано паспорт кредиту, в якому сторони погодили умови щодо повернення кредитних коштів, а також графік платежів (а.с. 8) 13.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №4565781350-П1, за умовами якого поручитель поручається перед Банком за повне та своєчасне виконання зобов`язань [PERSON] , які виникають з кредитного договору №4565781350 від 13.12.2021. (а.с. 20) 27.01.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20230127, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками, у тому числі й за кредитним договром, укладеним з відповідачем [PERSON] (а.с. 17-19а). Згідно з розрахунком заборгованості, заборгованість відповідачів за кредитним договором становить 196968,47 грн, з яких: - 150767,27 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 15,66 грн - сума заборгованості за річними відсотками; - 46185,54 грн - сума заборгованості за щомісячними процентами. (а.с. 16) Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1051 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачають, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За умовами договору відступлення прав вимоги №20230127 від 27.01.2023 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за грошовими зобов`язаннями відповідача [PERSON] по даному кредитному договору. Згідно з ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору відповідач [PERSON] отримав в ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредит. В забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, яким вона зобов`язалися нести солідарну відповідальність з боржником у випадку, коли він не виконуватиме або неналежним чином виконуватиме зобов`язання за кредитним договором. Відповідачі зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконують, у строк, встановлений договором, кредит та проценти за користування кредитом позивачу не повернули. Разом з цим, реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до ст.ст. 76, 78, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як свідчать матеріали справи, позивачем надано належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та отриманням відповідачем [PERSON] кредитних коштів. Водночас, зважаючи на вищевикладене, суд критично ставиться до пояснень відповідачів про неотримання останніми кредитних коштів, оскільки останні ґрунтуються на суб`єктивній думці останніх щодо обставин справи. Відповідачі не надали суду жодних належних та допустимих доказів на спростування позиції позивача, лише зазначили, що позивач намагається ввести суд в оману. Так, останні зазначили, що підписи на документах, наданих позивачем (кредитний договір, паспорт кредиту, договір поруки) їм не належать та є сфальсифікованими, що може бути підтверджено почеркознавчою експертизою, проте, відповідне клопотання про проведення експертизи до суду не надходило, як і не надходило клопотання про витребування оригіналів вказаних письмових доказів для їх огляду у судовому засіданні.\~ При цьому, суд наголошує, що відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог, тому з власної ініціативи не має права збирати докази у справі. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Між тим, позивач просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати, які, окрім судового збору, складаються з витрат пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - у розмірі 1342,00 грн, однак жодних доказів на підтвердження даних обставин (рахунок-фактура чи платіжне доручення на вказану суму, акти виконаних робіт) до суду надано не було, а тому, вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю. Проте, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2954,53 грн.

Outcome: approved