Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

17 жовтня 2023 року позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом у порядку підсудності, визначеної Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] перебував на обліку у Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості в статусі безробітного з 30 листопада 2021 року по 05 червня 2023 року. На підставі наданих відомостей та поданих документів безробітним 30 листопада 2021 року відповідачу призначено виплату допомоги по безробіттю, що підтверджується персональною карткою безробітного. Допомогу по безробіттю отримав за період з 30 листопада 2021 року по 20 квітня 2022 року. При кожному відвідуванні центру зайнятості (підтвердженні наміру перебування в статусі безробітної особи засобами комунікації) відповідачу позивачем надавалися роз`яснення щодо умов перебування, підстави припинення реєстрації безробітного та надавались роз`яснення з питань чинного законодавства про зайнятість. На комунікацію відповідач виходив своєчасно у призначений час. Остання комунікація відбулася 21 квітня 2022 року. За результатами інформаційного обміну в Єдиній інформаційно-аналітичній системі Державної служби зайнятості виявлено факт навчання [PERSON] у Державному закладі «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» на денній формі навчання. Відповідно до Акту № 160 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 05 червня 2023 року, з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд) Луганським обласним центром зайнятості проведено розслідування страхового випадку та встановлено, що [PERSON] на момент звернення та отримання статусу безробітного в службі зайнятості проходив навчання у Державному закладі «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» на денній формі, що підтверджується листом Державного закладу «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» від 02 червня 2023 року № 1/444 та витягом з наказу від 09 серпня 2021 року № 407-с про зарахування в навчально-науковий інститут торгівлі, обслуговуючих технологій та туризму за спеціальністю «Професійна освіта» освітньої програми «Транспорт» на денну форму навчання за кошти державного (регіонального) бюджету. Початок навчання - 01 вересня 2021 року. Таким чином, за висновком позивача, перебуваючи на обліку у Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості, безробітний [PERSON] не повідомив кар`єрного радника про навчання на денній формі, що є порушенням вимог частини 2 статті 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом директора Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 13 червня 2023 року № 61 взято на облік дебіторську заборгованість - виплачену допомогу по безробіттю [PERSON] за період з 30 листопада 2021 року по 20 квітня 2022 року в сумі 37 852,00 грн. 13 червня 2023 року відповідачу на електронну пошту [INFO] надіслана претензія № 789/10-23 та запропоновано добровільно повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю протягом 15 календарних днів, проте відповідач в добровільному порядку на теперішній час кошти не повернув. Відмова в поверненні виплачених коштів, незаконно отриманих відповідачем змусила позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою судді від 20 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Окрім іншого, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позов. 20 жовтня 2023 року, з огляду на зареєстроване місце проживання відповідача на тимчасово окупованій території України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК України на веб-порталі «Судова влада України» опубліковано відповідне оголошення про розгляд даної цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, а тому відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Станом на 10 листопада 2023 року відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. Третя особа 24 жовтня 2023 року надала суду пояснення, в яких позов підтримала, посилаючись на ідентичні вказаним позивачем норми права та обставини. Просила позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов такого висновку. Судом, з копії персональної картки безробітного № 121321113000010, створеної 30 листопада 2021 року Сєвєродонецьким МПЗ установлено, що [PERSON] перебував на обліку у Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості в статусі безробітного з 30 листопада 2021 року по 05 червня 2023 року. 30 листопада 2021 року відповідачу надано статус зареєстрованого безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю з підстав, передбачених ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення». Під час реєстрації відповідачем вказано засоби його зв`язку - мобільний телефон [NUMBER] , електронна адреса: [INFO] /а.с.7-8/. З копії додатку 1 до персональної картки безробітного № 121321113000010 вбачається, що в період з 30 листопада 2021 року при відвідуванні центру зайнятості (підтвердженні наміру перебування в статусі безробітної особи засобами комунікації) позивачем відповідачу надавалися роз`яснення щодо умов перебування, підстави припинення реєстрації безробітного та надавались роз`яснення з питань чинного законодавства про зайнятість /а.с.9-11/. Вказана копія свідчить, що останнє відвідування відповідачем позивача відбулося 21 квітня 2022 року, під час якого позивачем надано послуги з консультації з працевлаштування (телефонним зв`язком), результатом якої вказано підтвердження наміру шукати роботу та перебувати на обліку в службі зайнятості. Виплата допомоги по безробіттю продовжена. В період з 16 травня 2022 року по 11 липня 2022 року вказано - відсутній зв`язок з особою. Відповідно до копії Акту № 160 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 05 червня 2023 року /а.с.12-13/, на підставі службової записки від 29 травня 2023 року проведено звірку (перевірку) щодо обґрунтованості виплат матеріального забезпечення [PERSON] та встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості як безробітний з 30 листопада 2021 року по дату проведення перевірки. За результатами верифікації виявлено факт навчання у Державному закладі «Луганського національного університету імені Тараса Шевченка» на денній формі навчання, що впливає на обґрунтованість виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». За висновками Акту Підтверджено факт навчання у Державному закладі «Луганського національного університету імені Тараса Шевченка» на денній формі навчання у період перебування на обліку Сєвєродонецькому міському центрі зайнятості. Обставини, вказані в акті підтверджуються наданими в копіях: -листом № 1/444 від 02 червня 2023 року ректора ДЗ «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» МОН України вбачається, що [PERSON] був зарахований в університет з 01 вересня 2021 року (наказ від 09 серпня 2021 року № 407-с) в навчально-науковий інститут торгівлі, обслуговуючих технологій та туризму за спеціальністю «Професійна освіта. Транспорт» на денну форму навчання за державним замовленням. Орієнтовна дата завершення навчання - 30 червня 2025 року /а.с.15/; -витягом з наказу ДЗ «Луганський національний університет імені Тараса Шевченка» МОН України про зарахування [PERSON] /а.с.16/. З копії довідки Сєвєродонецького МЦЗ від 11 жовтня 2023 року № 13/02-399 вбачається, що за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року включно відповідач отримав дохід, як допомогу по безробіттю в розмірі 37 852,00 грн /а.с.17/. Наказом директора Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 13 червня 2023 року № 61, зокрема, взято на облік дебіторську заборгованість - нараховану та виплачену допомогу по безробіттю [PERSON] за період з 30 листопада 2021 року по 20 квітня 2022 року в сумі 37852,00 грн для здійснення контролю за відшкодуванням дебіторської заборгованості /а.с.20-21/. 13 червня 2023 року позивачем видана претензія № 789/10-23 на ім`я відповідача та запропоновано добровільно повернути отриману допомогу по безробіттю протягом 15 календарних днів з дня отримання претензії - незаконно виплачені кошти в сумі 37 852,00 грн за період з 30 листопада 2021 року по 20 квітня 2022 року на відповідний розрахунковий рахунок. Претензія направлена відповідачу на електронну пошту [INFO] , телефон: [NUMBER] /а.с.18/. Станом на момент розгляду справи доказів виконання претензії, повернення коштів матеріали справи не містять. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначені правові, фінансові та організаційні засади загальнодержавного соціального страхування на випадок безробіття. Пунктом першим статті першої вказаного Закону передбачено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Статтею першою Закону України «Про зайнятість населення» (тут і надалі в редакції Закону на час реєстрації відповідача у центрі та виплати допомоги) визначено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Частина друга статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, визначається Кабінетом Міністрів України. У п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону. У ч. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (тут і надалі в редакції Закону на час реєстрації відповідача у центрі та виплати допомоги) зазначено, що допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в Державній службі зайнятості. Частиною першою статті четвертої Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Отже, не можуть бути визнані безробітними особи, які навчаються за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти. Вказане підтверджується також і тим, що за п. 11 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі вступу на навчання за денною формою. Частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані: інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону «встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг». Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до абзацу 6 частини 1 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати відповідно до Закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Пунктами 18, 19 частини 2 статті 22 Закону України «Про зайнятість населення», передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи; Пунктом 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62, передбачено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. За ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У зв`язку з тим, що відповідач під час звернення не повідомив центр зайнятості про те, що він є студентом денної державної форми навчання, суд приходить до висновку, що [PERSON] безпідставно нараховано та виплачено допомогу по безробіттю за період з 30 листопада 2021 року по 20 квітня 2022 року в сумі 37 852,00 грн. Суд вважає, що дії відповідача є недобросовісними, оскільки при реєстрації його безробітним територіальним центром зайнятості відповідач не проінформував центр про те, що навчається за денною формою навчання. При цьому з правами та обов`язками безробітного ознайомлений та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. При ухваленні рішення суд приймає до уваги позицію Верховного Суду, висловлену у справі № 545/164/17 (постанова від 26 вересня 2018 року) про те, що неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Отже, неповідомлення відповідачем обставини, яка не дає право для визнання його безробітним свідчить про невиконання відповідачем своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та є підставою для стягнення суми виплаченої допомоги. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Враховуючи наведене, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні відповідного центру зайнятості про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю. Отже, враховуючи відсутність доказів повернення відповідачем позивачеві виплачених сум допомоги по безробіттю, підтвердження матеріалами справи сум, виплаченої допомоги, - підлягають поверненню незаконно отримані кошти у розмірі 37 852,00 грн. Також, суд з цього приводу наголошує, що правова основа презумпції знання законодавства - обов`язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов`язок закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 684,00 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved