Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

29 червня 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] із вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та, доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 від усіх його доходів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення із дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 1-2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 21 червня 2014 року між сторонами було укладено шлюб, в якому у них народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] та, донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося та у жовтня 2017 року фактично їхня сім`я припинила спільне проживання та ведення спільного господарства. Зазначає, що діти перебувають на її утриманні, натомість відповідач один раз на два або три місяці приходить до дітей та дає позивачці невелику кількість суми або приносить небагато продуктів, але цього недостатньо для належного матеріального забезпечення дітей, а самостійно позивачка не має можливості утримувати дітей. Також вказала, що відповідач є працездатною особою, на обліку в медичних закладах не перебуває і може працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей. Тому прохає суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх дітей у розмірі 1/3 від усіх його доходів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну, починаючи стягнення із дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду\~від 09\~серпня 2023\~року у\~справі відкрито\~спрощене позовне\~провадження,\~з викликом\~сторін (а.\~с.\~16),\~копія якої надіслана учасникам справи 09 серпня 2023 року за вихідним № 25549/23-вих/2/204/2753/23 (а. с. 17). Позивачка в судове засідання не з`явилася, надав заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 20), в якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 24), причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення. Судом встановлено, що сторони з 21 червня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 3). Сторони від шлюбу мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 4) та, доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 5). Відповідач матеріальну допомогу надає, але в недостатній кількості та не регулярно. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в у ст. 51 Конституції України, а також у ст. 180 Сімейного кодексу України та гарантується Державою, в свою чергу, ст.\~15\~СК України чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Відповідно до вимог ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Приписами ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку,\~а батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч. ч. 7, 8 ст.\~7\~СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Такий висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладено у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 283/1309/17. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Законом України\~від 03\~листопада 2022\~року №\~2710-IX «Про державний бюджет України на 2023 рік», з 01 січня 2023 року, встановлено прожитковий мінімум: для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2833 гривні. З матеріалів справи вбачається, що малолітньому [PERSON] на час розгляду справи виповнилось 8 повних років, а неповнолітній [PERSON] повних 15 років. Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання малолітніх дітей. Враховуючи вищевикладене, оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, суд вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Через те, що відповідач матеріальну допомогу надає, але в недостатній кількості та не регулярно, суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітнього сина та неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 від усіх його доходів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29 червня 2023 року, тобто із дня звернення із позовом до суду, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що є об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених у справі обставин та відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір на підставі приписів ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved