Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 січня 2007 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстровано відділом ДРАЦСу Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 15. За час спільного проживання в шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Син [PERSON] є інвалідом дитинства, йому встановлено діагноз: інші аномалії статевих хромосом з чоловічим фенотипом, не класифіковані в інших рубриках. В 2023 році відповідач виїхав на заробітки до Чеської Республіки. Після виїзду за кордон, змінив свої погляди на шлюб та сім`ю. На даний час в Хустському\~ районному суді розглядається цивільна справа\~ про розірвання між сторонами шлюбу. Відповідач припинив приймати участь у вихованні дітей, жодної матеріальної допомоги не надає. Всі витрати по утриманню дітей лежать на позивачці. Син [PERSON] часто хворіє і постійно потребує лікування та догляду. Відповідач є працездатною особою, інших утриманців у нього немає, працює за кордоном в Чеській Республіці і має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Посилаючись на викладене просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 4000 грн. щомісячно до досягнення ними повнолітнього віку. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Плешинець М.В., в судове засідання не з`явились, представником відповідача до суду подано заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги [PERSON] \~ визнав частково в сумі 2000 грн. У письмових поясненнях, доданих до матеріалів справи зазначає, що доводи позивачки наведені у позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки він періодично надає кошти на утримання дітей та ніколи не відмовляв позивачці в утриманні дітей. Він не відмовляється від матеріального утримання та спілкування з дітьми, однак не в змозі сплачувати кошти на утримання неповнолітніх дітей у заявленому позивачкою розмірі, оскільки не має постійної роботи та будь якої професії, яка б надавала йому право на таку роботу. Його робота має тимчасовий та сезонний характер і не дає можливості забезпечити належний життєвий рівень не лише для їхніх спільних дітей, але й для нього. Як на підставу часткових заперечень проти позову, відповідач просить призначити аліменти на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони проживають у зареєстрованому шлюбі, укладеному 25 січня 2007 року у відділі ДРАЦСу Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 15. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які, як стверджує позивачка знаходяться на повному її утриманні та вихованні. Відповідач в письмових пояснення повідомив, що не відмовляється від утримання дітей, згідний сплачувати суму аліментів в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки неповнолітні діти на даний час знаходяться на вихованні та утримані позивачки, що в ході розгляду справи не спростовано відповідачем, суд вважає, що вона має право на отримання аліментів від батька дітей, який повинен виконувати свій обов`язок щодо їх утримання належним чином. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду відомостей про розміри заробітку відповідача, натомість останній повідомив, що на даний час ніде не працює і не має можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі. З урахуванням вищенаведеного судом не встановлено даних, які б могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також враховує стан здоров`я відповідача, який є молодим працездатним чоловіком, та спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей. Суд визначає розмір аліментів у сумі по 3000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч.3 ст.184 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину і відповідачем жодним чином не спростована можливість надання утримання дитині в такому розмірі. Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для їх проживання, загалом дасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 3000 грн. відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: partial