Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гуріна Тетяна Вікторівна про стягнення безпідставно набутих коштів, в якому просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» безпідставно стягнуті кошти у розмірі 8 903 гривень 55 копійок та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис № 28982 про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий Центр» заборгованості в сумі 14 150,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Голяник О.Ю. про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2022 року відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] з примусового виконання Виконавчого напису. Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 08.08.2022 року у справі № 529/298/22 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. від 20.12.2021 року, під реєстровим №28982, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий Центр» заборгованості в сумі 14 150,00грн. За вищевказаних фактичних обставин, Позивач вважає, що з дати набуття рішенням законної сили, у Відповідача виник обов`язок із повернення безпідставно набутих грошових коштів, примусово стягнутих з Позивача на підставі Виконавчого напису, який в подальшому було визнано таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 вересня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за наявними в ній матеріалами, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач, свого представника в судове засідання не направив, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, поважність причин неявки не повідомляли, відзив не надсилали. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд ухвалює проводити розгляд у заочному порядку за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Щодо вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів, судом встановлено наступне. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що 20.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис № 28982 про звернення стягнення з [PERSON] (далі - Позивач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - Відповідач) заборгованості в сумі 14 150,00 грн. (далі - Виконавчий напис). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Голяник Оксаною Юріївною про відкриття виконавчого провадження від 21.01.2022 року відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] з примусового виконання Виконавчого напису про стягнення з Позивача 14 150,00 грн. Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2022 року у справі № 529/298/22, виконавчий напис № 28982 від 20.12.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості в сумі 14 150.грн було визнано таким, що не підлягає виконанню. Представником позивача, [PERSON] , було направлено адвокатский запит за Вих. № 1465/14-08-2023/ЗПТ від 14.08.2023 р. до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гуріної Тетяни Вікторівни з проханням: - Надати інформацію про суму стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , за виконавчим провадження ВП [NUMBER], відкритим приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Голяник Оксаною Юріївною з примусового виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною за N? 28982 від 20 грудня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості в загальному розмірі 14150 грн. 00 коп. Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Тетяною Вікторівною від 17.08.2023 р. за №13187 було надано відповідь на адвокатський запит Вих. №1465/14-08-2023/3ПТ від 14.08.2023 р. по суті поставленого питання, де повідомив наступне: Виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису №28982 від 20.12.2021 приватного нотаріуса КМНО Сазонова О.М., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» закінчено 14.02.2023 згідно п.5 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». По ВП [NUMBER] стягнуто грошові кошти у сумі 10239,90 грн, які розподілені наступним чином: - 8 903,55 грн. - перераховані на користь ТОВ «Споживчий центр» як часткове погашення заборгованості за виконавчим документом; - 890,35 грн. - перераховані як основна винагорода приватного виконавця на підставі відповідної постанови приватного виконавця; - 500,00 грн. - перераховані як витрати виконавчого провадження на підставі відповідної постанови приватного виконавця. Частиною 2 статті 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Тобто, якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховується відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття та збереження грошових коштів. У разі стягнення безпідставно- набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до ст. 536 ЦК України, що унеможливлює стягнення 3% річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України (правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-2491 цсі 5). Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. В даному випадку, правовою підставою набуття ТОВ «Споживчий центр» коштів в розмірі 8 903,55 грн., став оспорюваний виконавчий напис нотаріуса № 28982 від 20.12.2021 року. Тому вважається, що правова підстава для отримання TОВ «Споживчий центр» коштів в розмірі 8 903,55 грн. від позивача відпала і вказані кошти підлягають поверненню відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, як безпідставно одержані відповідачем. З урахуванням вищенаведеного, а також того, що вказані розрахунки не було спростовано відповідачем, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, а саме: з відповідача TOB «Споживчий центр» підлягають стягненню на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 8 903,55 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved