Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за кожним з них в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та реєстрації права власності на:\~ 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1032 га., кадастровий номер 3220686601:01:006:0119, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] ; 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1755 га., кадастровий номер 3220686601:01:013:0040, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] ; 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1795 га., кадастровий номер 3220686601:01:010:0054, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] ; 1/3 частину земельної ділянки площею 0,285 га., кадастровий номер 3220686601:01:010:0066, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] . Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є спадкоємцями за законом першої черги після смерті їхньої матері і спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , та якій належали вказані земельні ділянки. Право на спадкове майно у вигляді вищевказаних земельних ділянок позивачі не можуть оформити у нотаріальній конторі тому, що спадкодавець за життя розпочавши процедуру приватизації земельних ділянок, не отримала правовстановлюючих документів на право власності на земельні ділянки, і це є перешкодою для отримання свідоцтв про право на спадщину у нотаріальній конторі, що явилось підставою звернення із даним позовом до суду. Представник позивачів [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивачів, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач Богуславська міська рада Обухівського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ч. 2 ст. 1223, ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом після смерті їх матері і спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та копією свідоцтва про одруження спадкоємця, копією договору про поділ спадщини від 10.11.2021. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дошки Л.А. від 10.11.2021 року. Згідно постанови приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дошки Л.А. від 10.11.2021 року№ 02-31/359 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на: земельну ділянку розміром 0,1755 га, кадастровий номер 3220686601:01:013:0040, земельну ділянку розміром 0,1795 га, кадастровий номер 3220686601:01:010:0054, земельну ділянку розміром 0,3089 га, кадастровий номер 3220686601:01:010:0060, земельну ділянку розміром 0,2850 га, кадастровий номер 3220686601:01:010:0066, земельну ділянку розміром 0,1032 га, кадастровий номер 3220686601:01:006:0119, приватизація яких була розпочата [PERSON] , яка померла [INFO] та не завершена за життя, як наслідок у спадкодавця право власності на вказані вище земельні ділянки не виникло за життя та не було за нею зареєстроване. (а.с. 18). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з дня смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. Із копії витягу з рішення сесії Саварської сільської ради Богуславського району Київської області № 327 від 28 липня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] , копії витягу з рішення сесії Саварської сільської ради Богуславського району Київської області № 383 від 09.11.2020 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Саварка та передачу її у власність, вбачається, що спадкодавець [PERSON] за життя розпочала процедуру приватизації: земельної ділянки площею 0,1032 га, кадастровий номер 3220686601:01:006:0119, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,1755 га., кадастровий номер 3220686601:01:013:0040, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,1795 га., кадастровий номер 3220686601:01:010:0054, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] ; земельної ділянки площею 0,285 га., кадастровий номер 3220686601:01:010:0066, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] . (а.с. 20-26). Земельна ділянка площею 0,1032 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] , сформована і їй присвоєний кадастровий номер: 3220686601:01:006:0119, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5115484742020 від 16.11.2020 (а.с. 27-29). Земельна ділянка площею 0,1755 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] , сформована і їй присвоєний кадастровий номер: 3220686601:01:013:0040, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-9928530932023 від 22.09.2023\~ (а.с. 30-31). Земельна ділянка площею 0,285 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] , сформована і їй присвоєний кадастровий номер: 3220686601:01:010:0066, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-9928531422023 від 22.09.2023 (а.с. 32-33). Земельна ділянка площею 0,1795 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] , сформована і їй присвоєний кадастровий номер: 3220686601:01:010:0054, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-9928529922023 від 22.09.2023 (а.с. 34-35). Предметом спору у цій справі є визнання права на завершення приватизації земельних ділянок у порядку спадкування, приватизація яких була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України в редакції від 31 березня 2006 року). До складу спадщини відповідно до статті 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. У цій справі спадкодавцеві [PERSON] рішенням органу місцевого\~ самоврядування надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок у власність та дві земельні ділянки передані у власність, але за життя вона право власності на дане нерухоме майно не зареєструвала та не завершила процедуру приватизації земельних ділянок. Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Відтак позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на спадкові земельні ділянки, не можуть оформити спадщину, а спадкодавець не набув права власності на земельні ділянки згідно ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельних ділянок відповідно до чинного законодавства України, суд вважає, що позивачі мають право на завершення приватизації вказаних земельних ділянок в порядку спадкування. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу [PERSON] необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2148 гривень 00 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved