Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, в інтересах дитини [PERSON] , звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, розглянувши матеріали служби у справах дітей, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] , останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , встановив, що після народження дитини мати разом з малолітньою проживали в Обласному соціальному центрі матері і дитини за адресою: [ADDRESS] . Згодом вона самовільно разом з дитиною залишила заклад та почала бродяжничати разом з дитиною по місту Ужгороду. 26.05.2021 за заявою матері дитини та клопотанням служби у справах дітей Ужгородської міської ради малолітню [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до Благодійної організації «Будинок Милосердя «Добрий Самаритянин». Напередодні її було виявлено з дитиною працівниками поліції в районі залізничного вокзалу. З її усних пояснень вона на той час проживала на вокзалі. Дитину годувала чіпсами і поїла кока-колою. Малолітню купала в річці. Позивач у позові вказує, що рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради 09.06.2021 № 261 неповнолітній [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з народженням у неї дитини надано повну цивільну дієздатність. Згідно з інформацією БО «Будинок Милосердя «Добрий Самаритянин» малолітня [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає та знаходиться на повному утриманні закладу з 26.05.2022. За період перебування малолітньої [PERSON] у закладі, мати дитину не навідує, відсутні будь-які контакти дитини з матір`ю, кошти на утримання малолітньої дитини не надає, життям, вихованням дитини не цікавиться. Службою у справах дітей Ужгородського міської ради з`ясовано, що останнє відоме місце проживання матері малолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Наразі мати дитини знову вагітна. Жодних письмових заяв до служби у справах дітей Ужгородської міської ради щодо повернення дитини від неї не надходило. Зауважує, що відомості про батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , вказані згідно з ч. 1 ст. 135 СК України (одинока мати), що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану. Матір малолітньої було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому 04.04.2023. На засідання комісії вона не з`явилася, хоча її було повідомлено про час і місце проведення комісії шляхом надсилання відповідного запрошення. Враховуючи інтереси дитини члени комісії одноголосно вирішили підготувати та надати до суду письмовий висновок та позов щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що факт залишення дитини в благодійній організації свідчить про те, що мати малолітньої повністю самоусунулась від виховання та догляду щодо своєї дитини, не приймає жодної участі в житті дитини, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, та в цілому не виконує свої батьківські обов`язки по догляду за дитиною. Це свідчить про те, що мати дитини не бажає виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню своєї дитини. Вважає, що вищезазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання, лише за умови винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. На підставі наведеного, позивач просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] , останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь виконавчого комітету Ужгородської міської ради, як органу опіки та піклування, аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.08.2023року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.09.2023року закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно , хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином. Відзив на позовну заяву не подано. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в Перечинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.05.2021, в книзі реєстрації народжень 06.05.2021 зроблено актовий запис за № 121. Після народження дитини мати разом з малолітньою проживали в Обласному соціальному центрі матері і дитини за адресою: [ADDRESS] . Згодом вона самовільно разом з дитиною залишила заклад та почала бродяжничали разом з дитиною по місту Ужгороду. 26.05.2021 року за заявою матері дитини [PERSON] , [INFO] , та клопотанням служби у справах дітей Ужгородської міської ради малолітню [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до Благодійної організації «Будинок Милосердя «Добрий Самаритянин» за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Велика Добронь, вул. Чонгорська, 120. Напередодні її було виявлено з дитиною працівниками поліції в районі залізничного вокзалу. З її усних пояснень вона на той час проживала на вокзалі. Дитину годувала чіпсами і поїла кока-колою. Малолітню купала в річці. Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради 09.06.2021 № 261 неповнолітній [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з народженням у неї дитини надано повну цивільну дієздатність. Згідно з інформацією БО «Будинок Милосердя «Добрий Самаритянин» № 49/23 від 18.04.2023 року малолітня [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає та знаходиться на повному утриманні закладу з 26.05.2022. За період перебування малолітньої [PERSON] у закладі, мати дитину не навідує, відсутні будь-які контакти дитини з матір`ю, кошти на утримання малолітньої дитини не надає, життям, вихованням дитини не цікавиться. Службою у справах дітей Ужгородського міської ради з`ясовано, що останнє відоме місце проживання матері малолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Наразі мати дитини знову вагітна. Жодних письмових заяв до служби у справах дітей Ужгородської міської ради щодо повернення дитини від неї не надходило. Відомості про батька малолітньої [PERSON] , [INFO] , вказані згідно з ч. 1 ст. 135 СК України (одинока мати), що підтверджується відповідним повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану. Матір малолітньої [PERSON] , [INFO] було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому 04.04.2023року. На засідання комісії вона не з`явилася, хоча її було повідомлено про час і місце проведення комісії шляхом надсилання відповідного запрошення. Враховуючи інтереси дитини члени комісії одноголосно вирішили підготувати та надати до суду письмовий висновок та позов щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно з висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 26.06.2023 № 480/23/02-19 враховуючи інтереси малолітньої [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] , останнє відоме місце проживання якої знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 № 780-ХІІ, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої донки [PERSON] , [INFO] , і протягом тривалого часу жодної участі у вихованні дитини не приймає, їх фізичним, духовним та моральним розвитком не цікавиться та не займається взагалі. Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки, не піклується про неї, не забезпечує матеріально. Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Враховуючи вищенаведене, висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому та в інтересах майбутнього неповнолітньої дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною другою цієї статті визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вимогами ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2023 року 2833 гривні. Відповідач є особою працездатного віку, законодавчо на неї покладено обов`язок забезпечення утримання та виховання власної дитини, у зв`язку з чим суд, враховуючи вимоги ст. 182 СК України та беручи до уваги відсутність будь-яких доказів зі сторони відповідача на спростування обставин, викладених позивачем, приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь виконавчого комітету Ужгородської міської ради як органу опіки та піклування аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову з 26.06.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими, зазначені факти знайшли своє підтвердження і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи викладене, з відповідача на користь на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн..

Outcome: approved