Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

13 вересня 2023 року представник позивача, адвокат Лівицький О. М., звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що 20 вересня 2014 р. [PERSON] при житті склала заповіт, за яким зробила розпорядження, відповідно до якого належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю земельну ділянку площею 8,410 гектарів заповіла позивачу, [PERSON] . В подальшому 8 травня 2019 року [PERSON] склала новий заповіт, за яким на випадок своєї смерті заповідала все належне їй майно позивачу, [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла, а [PERSON] звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] , яка в свою чергу була спадкоємицею [PERSON] , який помер [INFO] , бо спадкодавці на день смерті були зареєстровані за вказаною адресою разом. Однак у документі, що підтверджує право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , виданому 08.12.1994 р. вказано, що свідоцтво про право власності видане « [PERSON] » та « [PERSON] », внаслідок чого позивач отримав постанову нотаріуса про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру. При цьому факт родинних зв`язків позивача та померлої [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, де батько його, [PERSON] , є рідним братом заповідачки, та свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] , з яких вбачається, що дівоче прізвище [PERSON] було [PERSON] . Крім того згідно із Витягом з Державної РАЦС було внесено до актового запису про таке одруження зміни від 27.04.2010 р. в частині нареченого та наречену. Таким чином позивач спадщину після смерті рідної тітки прийняв, однак позбавлений можливості зараз оформити права на неї у позасудовому порядку. Згідно із уточненою позовною заявою від 17 жовтня 2023 року представник позивача, адвокат Лівицький О. М., на підставі переліченого вмотивування просив суд встановити право власності на житло за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] та [PERSON] . Від представника відповідача, [PERSON] , надійшов відзив, в якому остання вказувала, що встановлення права власності на нерухоме майно за померлими особами не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить про неефективність способу захисту права відповідно до ст. 16 ЦК України. Також, враховуючи інформацію з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, відповідно до якої прізвище нареченого та нареченої «Дотерр» змінено на « [PERSON] » та змінено по-батькові « [PERSON] » на « [PERSON] », вважала відмову нотаріуса позивачу безпідставною. Виходячи з наведеного, вважала необхідним відмовити у задоволенні позову. Ані позивач, [PERSON] , ані його представник, адвокат Лівицький О. М., у судове засідання не з`явились, надавши заяву з проханням вирішити справу у їх відсутність, прохаючи заявлені позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача, [PERSON] , у судове засідання також не з`явилась, надавши клопотання з проханням вирішити справу за відсутності представника виконкому Покровської районної в місті Кривому Розі ради. Представники Другої криворізької державної нотаріальної контори до суду також не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заявлених [PERSON] позовних вимог, виходячи з наступного вмотивування. Судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 27 грудня 2022 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 2134, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 84 років. На момент смерті [INFO] [PERSON] остання була зареєстрована одна по [ADDRESS] , що підтверджується інформацією від 2 травня 2024 року Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради. Відповідно до заповіту від 8 травня 2019 року, посвідченого нотаріально реєстр № 1-630, [PERSON] заповідала на випадок своєї смерті все належне їй майно позивачу, [PERSON] . Оглядом копій матеріалів спадкової справи, наданої 2-ю Криворізькою державною нотаріальною конторою, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що із заявою 31 січня 2023 року про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори щодо майна спадкодавця звертався лише позивач, [PERSON] , оскільки інші спадкоємці щодо майна померлої [PERSON] відсутні. При цьому на підставі свідоцтва про народження, виданого 16 квітня 1964 року Інгулецьким районним бюро реєстрації актів громадянського стану м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 387, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] . Однак відповідно до постанови від 16.08.2023 року нотаріусу Тімошиної О. В. вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру по [ADDRESS] після смерті [PERSON] через неможливість встановлення факту належності правовстановлюючого документа на таку нерухомість спадкодавцям, [PERSON] та [PERSON] . Так судом було встановлено, що за свідоцтвом про народження, виданим 16 листопада 1965 року Жовтневим районним бюро реєстрації актів громадянського стану м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 5408 від 13 грудня 1951 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] . На підставі свідоцтва про одруження, виданого 30.04.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 540, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , одружився 2 червня 1963 року із [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого дружині було змінено прізвище на Доттерер. При цьому відповідно до витягу з Державного реєстрі актів цивільного стану громадян від 27 квітня 2010 року вбачається, що до актового запису про шлюб № 540 від 2 червня 1963 року були внесені виправлення шляхом зміни прізвищ нареченого та нареченої з Дотерр на Доттерер, а також зміни по-батькові нареченого з [PERSON] на [PERSON] . Судом також встановлено, що на підставі свідоцтва про смерть, виданого 29 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 1424, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 66 років. Відповідно до копії спадкової справи наданої 2-ю Криворізькою державною нотаріальною конторою, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , вбачається, що із заявою 23 січня 2004 року про прийняття спадщини до нотаріальної контори щодо майна спадкодавця зверталась лише [PERSON] , оскільки інші спадкоємці щодо майна померлого [PERSON] відсутні. При цьому на момент смерті [INFO] [PERSON] останній був зареєстрований по [ADDRESS] разом із [PERSON] , що підтверджується інформацією від 26 січня 2004 року КЖП № 18 м. Кривого Рогу. Також [PERSON] після смерті свого чоловіка, [PERSON] , отримала свідоцтво про право на спадщину, реєстр нотаріусу № 1-118, на грошовий внесок у «Ощадбанку». У свою чергу відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 8 грудня 1994 року вбачається, що на підставі розпорядження від 14.11.1994 року № Т 4003 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , право власності яких було зареєстровано КП «Криворізьке районне БТІ», що підтверджується довідкою від 31.07.2023 року. При цьому правильність написання прізвища, імені та по-батькові спадкодавця [PERSON] та спадкодавця [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] [INFO] , свідоцтвом про його одруження 2 червня 1963 року, а також внесених у актовий запис про такий шлюб № 540 змін 30 квітня 1997 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 27 квітня 2010 року. Крім того правильність написання прізвища, імені та по-батькові спадкодавця [PERSON] та спадкодавця [PERSON] підтверджуються довідкою про присвоєння [PERSON] ідентифікаційного номеру від 21.07.1998 року та її паспортом громадянки України (серія [NUMBER] ), за яким мається відмітка про одруження [PERSON] із [PERSON] [INFO] , яка була зареєстрована по [ADDRESS] , починаючи з 30.08.1988 року. Отже, на підставі зібраних по справі доказів у їх сукупності суд встановив, що спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] належало свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 8 грудня 1994 року відносно квартири по [ADDRESS] , незважаючи на те, що у такому правовстановлюючому документі було помилково вказано їх прізвище « [PERSON] » замість Доттерер, а також по-батькові [PERSON] « [PERSON] ». Таким чином за встановлених обставин [PERSON] фактично успадкувала майно [PERSON] , що складалось, зокрема, з частки квартири [ADDRESS] . На підставі переліченого вмотивування суд вважає, що наявні докази по справі вказують на факт належності [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 8 грудня 1994 року, що в свою чергу необхідно позивачу, [PERSON] , для реалізації його спадкових прав за заповітом на майно померлої [PERSON] , внаслідок чого позовна заява [PERSON] у цій частині підлягає задоволенню. Суд, натомість, звертає увагу на те, що за змістом п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі ж відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому суд вказує, що постанова державного нотаріуса від 16.08.2023 року про відмову позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру по [ADDRESS] після смерті [PERSON] була зумовлена саме неможливістю встановлення факту належності правовстановлюючого документа на таке житло спадкодавцям, [PERSON] та [PERSON] . Однак на підставі встановлення судом за даним рішенням факту належності [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 8 грудня 1994 року позивач, [PERSON] , не позбавлений у встановленому законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріусу в цілому на кв. [ADDRESS] . Таким чином в частині вимог представника позивача щодо встановлення права власності на житло за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] та [PERSON] слід відмовити, оскільки рішенням суду про належність [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 8 грудня 1994 року фактично підтверджується належність вказаним спадкодавцям права власності на кв. [ADDRESS] .

Outcome: partial