Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах малолітньої [PERSON] , звернулась з позовом до суду до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у якому просить: позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти відповідно до ст.183 СК України, у розмірі по одній чверті заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21.07.2023 року, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 06 травня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за №142. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , актовий запис за №654. Спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалось з причин різних поглядів на життя та щодо обов?язків чоловіка і дружини, оскільки шлюб є підставою для виникнення прав та обов?язків подружжя. Протягом останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Між сторонами не було знайдено порозуміння щодо ведення спільного господарства та розпорядження бюджетом. Кожен із сторін мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім?ю. Відповідач не розумів та не хотів розуміти сутності проблем, які виникали у позивача, він не здатний був підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім?ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім?ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Внаслідок цього між сторонами виникали різного роду непорозуміння, що негативно впливало на душевний стан позивача, що істотно суперечить інтересам сторін. Відповідач [PERSON] останні п?ять років не виявляє будь-якої турботи про спільну дитину, а саме: не цікавиться її життям та здоров?ям, не бере участь у вихованні, грошові кошти на утримання не сплачує, отже не виконує належним чином своїх батьківських обов?язків. 19 лютого 2016 року позивач [PERSON] у ВРАЦС Оболонського районного управління юстиції м. Києва уклала шлюб з [PERSON] . Згідно характеристики, наданої спеціалізованою школою №214 Оболонського району м. Києва №01-15/28 від 07.07.2023, на [PERSON] , 2006 року народження, відповідач [PERSON] у вихованні дитини участі не бере, батьківські збори не відвідує, з учителями та класним керівником з питань навчання і виховання дитини не спілкується на зв`язок не виходить. У зв`язку із наведеними обставинами позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки, у зв`язку із чим стягувати з нього аліменти на утримання дитини. Відповідачем не подано відзив, який би містив заперечення на позов. 02 серпня 2023 року ухвалою Оболонського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 19 вересня 2023 року ухвалою Оболонського районного суду міста Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представником позивача та третьої особи подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю та просять такі задовольнити. Не заперечують проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся про дату, за допомогою оголошення на офіційному сайті суду. Заяв про відкладення не подавав. На підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. 12.09.2023 до суду надійшов висновок від Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] . З метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без участі відповідача, на підставі ст. 280 ЦПК України за наявними у справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Суд установив, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 06 травня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис за №142. Після розірвання шлюбу, спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою, і перебуває на її утримані. Згідно характеристики [PERSON] , виданої за вимогою від 07.07.2023 року №01-15/28 - вихованням та навчанням дитини займається мати [PERSON] та [PERSON] , які беруть активну участь у житті класу та школи, постійно відвідують батьківські збори. Батько, [PERSON] , у вихованні дитини участі не бере, батьківські збори не відвідує, з учителями та класним керівником з питань навчання і виховання дитини не спілкується на зв?язок не виходить. Відповідно до висновку Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , від 08.09.2023 року №104-6423, було встановлено, що відповідач протягом останніх п`яти років не приймає участі у вихованні та навчанні дитини, кошти на її утримання не сплачує, під час бесіди дівчинка повідомила, що з рідним батьком бачилась останній раз приблизно 5 років тому, зі святами він її не вітає, ніяких контактів не підтримує. У зв`язку з даними обставинами, Орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з ст.150 цього Кодексу батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Разом з тим, позивачем надано докази, що підтверджують ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Зважаючи на наведені обставини, Висновок третьої особи суд покладає в обґрунтування рішення як такий, що відповідає внутрішньому переконанню суду і базується на оцінці сукупності досліджених доказів, які дають підстави вважати, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. На думку суду позбавлення відповідача батьківських прав відповідає також інтересам дитини, оскільки відсутність будь-якої участі батька у житті доньки є фактором, що травмує її психіку, а збереження батьківства може привести до одержання відповідачем в майбутньому майнових та особистих немайнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною, що, враховуючи ухилення його від виконання батьківських обов`язків, призведе до порушення прав та інтересів дитини. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, які підтверджують доводи позивача про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, суд не встановив жодних даних із сторони відповідача щодо відсутності таких обставин. У зв`язку із вищевикладеним, суд прийшов до висновку, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки відносно своєї доньки, не приймає участі у вихованні та навчанні дитини, кошти на її утримання не сплачує, а отже, позовна вимога про позбавлення батьківських прав обґрунтована, а відтак необхідно відповідача позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає таке. Беручи до уваги зазначені вище висновки, суд прийшов до переконання, що відповідач не бере участі в утриманні дитини. Відтак, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до загальних норм права ст. 180, 181 СК України обов`язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які проживають окремо від дитини. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка просила суд стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст.183 СК України, у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 21.07.2023 року, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вимоги чинного законодавства України, обставини справи, суд приходить до переконання про обґрунтованість вимог про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. на користь позивачки. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved