Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

У червні 2023 року через систему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 лютого 2020 року у Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) позивач - [PERSON] , зареєстрував шлюб з відповідачем - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 21.02.2020 і проживав з нею однією сім`єю до січня 2022 року, після чого його проживання однією сім`єю із відповідачем було фактично припинено. Від цього шлюбу у позивача є дитина - донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивілного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. З цього приводу, позивач з відповідачем прийшли до єдиної думки, про те, що дитина буде проживати із матір`ю, тобто з відповідачем. У позовній заяві позивачем вказано, що спочатку спільне сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років сімейні стосунки між позивачем та відповідачем погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, байдужості до життя та проблем кожного. Більше того, позивач та відповідач втратили почуття любові та поваги один до одного. Від постійних суперечок і скандалів погіршилося самопочуття позивача. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняв остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись з відповідачем вони пробували неодноразово та протягом тривалого часу, однак все безрезультатно. А тому, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить інтересам позивача. Спільне господарство разом не ведеться. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу взагалі неможливе. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.07.2023 було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду 03.11.2023 року через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвокатом Колупаєвої Валентини Андріївни у якій вона просила розгляд справи проводити без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що сторона позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Так, згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, що 21 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , було зареєстровано шлюб у Шевченківському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів Центрального стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 212, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У сторін є малолітня донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим повторно відділом державної реєстрації атів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, від 19.10.2013 серія [NUMBER] . Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя, зокрема, має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відтак, з матеріалів справи, та з встановлених судом обставин в судовому засіданні, суд не вбачав виявлення бажання у подружжя надання їм строку на примирення, враховуючи і те, що в судовому засіданні не було заявлено відповідних клопотань з цього приводу. Як встановлено судом, подружнє життя між сторонами дійсно не склалося, тривалий час подружжя не проживає разом, фактично між ними припинені і шлюбні стосунки, і ведення спільного господарства і взагалі спілкування. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та їх дитини. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідач не виявила бажання змінювати прізвище на дошлюбне. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved