Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ, відповідач), в якому просить стягнути із відповідача на свою користь 200 000 грн відшкодування, пов`язаного з ушкодженням здоров`я, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Рух справи 17.06.2022 позовна заява надійшла до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області та розподілена судді Терещенку Д.В.. 22.06.2022 ухвалою суду відкрито провадження по цивільній справі (суддя Терещенко Д.В.). 11.08.2022 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання про направлення справи до іншого суду та залучено до участі у справі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - [PERSON] (суддя Терещенко Д.В.). 01.11.2022 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначена справа до судового розгляду (суддя Терещенко Д.В.). 28.03.2023 у зв`язку із звільненням із посади судді [PERSON] справу було повторно розподілено судді Квітці О.О.. 07.04.2023 ухвалою суду прийнято справу до свого провадження (суддя Квітка О.О.). 25.07.2023 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначена справа до судового розгляду (суддя Квітка О.О.). Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у засіданні 31 жовтня 2023 року. Позиція позивача В обґрунтування позову зазначено, що 26.11.2020, близько 15 год. 20 хв., на 622 км автодороги «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», в Новоархангельському районі Кіровоградської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «МАЗ 6317 WP», р.н. [NUMBER] , допустив зіткнення з дорожнім котком з подальшим наїздом на пішохода [PERSON] , [INFO] .. Внаслідок цієї ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Отже, позивачу заподіяна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а тому відповідальність за заподіяну шкоду настала у володільця транспортного засобу. Станом на дату ДТП 26.11.2020 відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, не була застрахована. За вказаним фактом було розпочате досудове розслідування, а 14.05.2021 в кримінальному провадженні затверджено обвинувальний акт за обвинуваченням [PERSON] у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 415 КК України. В ході проведення розслідування страхового випадку відповідачем не здобуто і не надано позивачу жодних доказів, які б підтверджували той факт, що позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Також підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження розслідується за статтею 415 КК України, як дорожньо-транспортна пригода і жодних підстав для перекваліфікації немає. Оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам не застрахована, позивач вирішив відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді регламентної виплати саме від відповідача. Позивач має право на отримання відшкодування в порядку п. 24.1 Закону №1961-ІV у розмірі 43728,70 грн. Згідно із довідок про тимчасову втрату працездатності потерпілого у ДТП позивач був тимчасово непрацездатним з 22.12.2020 по 02.08.2021 - 224 дні. Відповідно до довідки про дохід №03/01 від 03.03.2021, виданою ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» середньоденна заробітна плата позивача за період з вересня 2020 року по жовтень 2020 року складає 779,97 грн (з розрахунку 14905 грн + 18633,84 грн = 33 538,84 грн / 43 роб.день = 779,97 грн). Отже, позивач має право на отримання відшкодування в порядку ст. 25 Закону №1961-ІV у розмірі 174713,28 грн. Оскільки страхова сума на момент настання дорожньо-транспортної пригоди становить 260000 грн, а відповідачем вже було здійснено регламентну виплату в розмірі 60000 грн, то відповідач зобов`язаний здійснити регламенту виплату відшкодування заподіяної шкоди здоров`ю позивачу внаслідок ДТП у розмірі 200000 грн, що не перевищує ліміт страхової суми. Позиція відповідача У своєму відзиві представник МТСБУ - адвокат Патрик Г.Г. зазначив, що зазначені у ст. 24 Закону України №1961-ІV витрати мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Листом від 31 березня 2021 року МТСБУ повідомило представника позивача про необхідність надання документів. Однак у повному обсязі були надані документи, які стосувалися виплати за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності. Згідно із наказом №3.1/7382 від 08.10.2022 МТСБУ перерахувало представнику позивача 60000 грн. Позивачем не надано усіх документів за періоди з 26.11.2020 по 02.08.2021, що унеможливлює прийняття рішення про виплату відшкодування, пов`язану з лікуванням потерпілого. 02.04.2021 позивачем було надано в МТСБУ епікриз №1388 лише за період лікування з 22.12.2020 по 07.01.2021, згідно із яким рекомендовано: артикон, продакса, кардиомагнил. Всі інші документи: товарні чеки, чеки, направлення з копіями чеків не можуть бути прийняті судом, оскільки відсутні докази про їх призначення лікарем та не всі вони відповідають розрахунковим документам. Отже, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що вказані витрати були понесені саме позивачем та саме на лікування, пов`язане з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 26.11.2020. Позивачем не надано довідку про тимчасову втрату працездатності за період з 26.11.2020 по 18.12.2020, що унеможливлювало прийняття рішення про виплату шкоди, пов`язаної з ТВП. У позовній заяві позивач вказує, що він не може надати таку довідку та її отримання є неможливим, але не вказує причини неможливості її отримання. Вказаний документ є підтвердженням як періоду лікування потерпілого для виплати розміру шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, так і підтвердження, понесених ним витрат на лікування за вказаний у довідках період. Тому просить відмовити у позові. Позиція третьої особи [PERSON] на момент розгляду справи помер. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 26.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.415 КК України, про вчинення військовослужбовцем військової частини [NUMBER] старшим солдатом [PERSON] близько 15 год. 20 хв. 26.11.2020 зіткнення із дорожнім котком та наїзду на [PERSON] (а.с. 14-15). 14.05.2021 за вказаним фактом складено обвинувальний акт за обвинуваченням [PERSON] та направлено до суду (а.с. 21-30). Із ухвали Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 13.03.2023 видно, що кримінальне провадження щодо [PERSON] було закрите 02.08.2022 у зв`язку із смертю обвинуваченого на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с.137-140). З висновку експерта №248 від 20.04.2021 вбачається, що [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу (а.с. 16-20). Із виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3677 від 18.12.2020 та епікризу №1388 від 07.01.2021 видно, що [PERSON] з 26.11.2020 по 18.12.2020 проходив лікування у Маловиськівській ЦРЛ, а з 22.12.2020 по 07.01.2021 в ПП «Лікарня святого Луки» (а.с. 34-39). Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 31.03.2021 підтверджується, що [PERSON] перебував у стаціонарі з 22.12.2020 по 07.01.2021, з 13.03.2021 по 31.03.2021 (а.с. 42-43). У листку лікарських призначень (карта №1388) та в інших медичних документах, долучених до позову, зазначені, які призначення були здійснені лікарем та які медичні процедури та аналізи пройдено [PERSON] (а.с. 40-41, 44, 45, 53-60). З наданих товарних чеків вбачається, які медичні препарати купував [PERSON] та які медичні процедури були призначені (а.с. 46-52, 60-70). Згідно із довідок про тимчасову втрату працездатності потерпілого у ДТП позивач був тимчасово непрацездатним з 22.12.2020 по 02.08.2021 - 224 дні (а.с. 71-72). Відповідно до довідки про дохід №03/01 від 03.03.2021, виданою ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП», в період з березня 2020 року по грудень 2020 року [PERSON] отримав 136273,67 грн сукупного доходу (а.с.73). Як вбачається із копій повідомлень та листів, представники [PERSON] зверталися до МТСБУ про виплати страхового відшкодування у зв`язку з ДТП (а.с.74-81, 83-85). У своєму листі від 26.11.2021 МТСБУ відповідає представнику [PERSON] , що відсутні правові підстави для відшкодування з фонду захисту потерпілих, так як відсутні підстави для виплати з фонду захисту потерпілих (а.с. 82). Згідно із наказом МТСБУ від 08.10.2021 [PERSON] сплачено 60 000 грн за шкоду, заподіяну в результаті ДТП (а.с. 109). Листами від 26.11.2021 та від 31.03.2021 МТСБУ вказує представнику [PERSON] на перелік документів, які необхідні для розгляду питання про відшкодування заподіяної шкоди (а.с. 111, 113). Релевантні джерела права та висновки Верховного Суду Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із п. 8 ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За приписами ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов`язковим (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Як і будь-яке зобов`язання, страхове зобов`язання може виникати з договору або з інших підстав, які передбачені законом. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 (далі - Закон № 1961-IV), за приписами статті 3 якого метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 цього Закону). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (статті 9, 22 - 31, 35, 36 Закону України № 1961-IV). З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. (п. 22.1 ст. 22 цього ж Закону). Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закон №1961-ІV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно із ст. 25 Закону №1961-ІV у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі. Статтею 39 Закону № 1961-ІV передбачено, що МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За положеннями цієї норми МТСБУ є самоврядною організацією її засновників (членів) та гарантом відшкодування шкоди, яка має завдання щодо: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом; управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при МТСБУ для забезпечення виконання покладених на нього функцій; забезпечення членства України в міжнародній системі автомобільного страхування «Зелена картка» та виконання загальновизнаних зобов`язань перед уповноваженими організаціями інших країн - членів цієї системи; збирання необхідної інформації про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності для узагальнення та внесення пропозицій щодо удосконалення механізму здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; співробітництво з уповноваженими організаціями інших країн у галузі страхування цивільно-правової відповідальності, координація обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників та/або водіїв транспортних засобів - нерезидентів у разі в`їзду їх на територію України та власників та/або водіїв транспортних засобів - резидентів - у разі їх виїзду за межі України; співробітництво з органами Міністерства внутрішніх справ України та іншими органами державної влади з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; розробка зразків страхових полісів і договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що затверджуються уповноваженим органом; надання страховикам інформації щодо страхових випадків стосовно конкретних страхувальників (частина друга статті 39 цього Закону). Згідно із пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону №1961-ІV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння - транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Оцінка доказів та висновки суду Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки їх підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами, які свідчать про те, що внаслідок ДТП здоров`ю [PERSON] була завдана шкода автомобілем, який не був застрахованим. Як наслідок, у позивача виникло право на отримання відшкодування шкоди від МТСБУ, яке підлягає судовому захисту. Розрахунки, надані позивачем, не були спростовані відповідачем належними, допустимими та переконливими доказами. Таким чином, за результатами розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, яким дана правова оцінка, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 200 000 грн. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно зі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «По судовий збір», відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 2 000 грн, який підлягав сплаті при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved