Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Позивач, інтереси якої представляє адвокат, в березні 2023 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної затопленням квартири в сумі 32487.20грн. та моральної шкоди в сумі 5000грн., стягнення судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що 16.02.2022р. позивач виявила, що її квартира [ADDRESS] залита водою, поверхом вище квартира [ADDRESS] також була затоплена, а тому викликано було аварійну службу власником квартири [ADDRESS] . На підставі виклику було встановлено, що в квартирі [ADDRESS] (яка над квартирою [ADDRESS] ), що перебуває у власності відповідача, в кухні з крану тече вода, а мийка під краном забита рештками їжі, підлога в кухні і коридорі повністю залита водою.\~ 17.02.2022р. КП «Комфортний дім» проведено комісійне обстеження квартири позивача та складено відповідний Акт. Відповідно до висновку експерта\~ розмір завданої позивачу матеріальної шкоди складає 32487.20грн. Моральна шкода обґрунтовується у стресі, негативних емоціях, потреби ремонту житла через пошкодження майна. Представник позивача в судових засіданнях підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач в судові засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена відповідно до вимог закону, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. Заслухавши пояснення сторони позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником (спільна сумісна власність) квартири [ADDRESS] , згідно Свідоцтва про право власності від14.12.2000р. (а.с.79). Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , згідно інформації з Державного реєстру (а.с.8-9). Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207 (п.2.3.6), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт, затверджений додатком №4 до даних Правил. Даним Актом передбачено складання його комісією, опис і що трапилось, причини, висновок комісії про те, що потрібно зробити і хто заподіяв шкоду, з таким Актом ознайомлюється відповідних мешканців квартир і затверджується керівником ЖЕО. Також, згідно цих Правил, власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - фізична\~ або юридична\~ особа,\~ якій\~ належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване в установленому законом порядку. Заявки на несправність інженерного обладнання\~ або конструкцій\~ повинні розглядатися в день їх надходження. У тих випадках, коли для усунення несправностей необхідний тривалий час, потрібно\~ письмово\~ повідомити\~ заявника\~ про\~ прийняті рішення із зазначенням строку виконання робіт.\~ При\~ цьому\~ термін\~ виконання робіт\~\~ повторно\~ не\~ продовжується.\~ Неусунення\~ несправностей\~ в установлений термін є\~ невиконанням\~ робіт. Заявки,\~ пов`язані\~ з забезпеченням безпеки проживання, усуваються в терміновому порядку (п.2.3.6). Причинами, що погіршують роботу системи, є в т.ч. порушення правил\~\~ експлуатації жилих приміщень і водопровідно-каналізаційних систем, несправність запірно регулювальної арматури, несвоєчасне\~ усунення протікання,\~ тощо. Під час обслуговування системи водопроводу\~ і каналізації необхідно вчасно виконувати\~ роботи\~ з\~ ремонту внутрішньобудинкових водопровідно-каналізаційних систем за заявками мешканців (п.5.3.4.). 16.02.2022р. позивач виявила, що її квартира [ADDRESS] залита водою, поверхом вище квартира [ADDRESS] також була затоплена, а тому викликано було аварійну службу власником квартири [ADDRESS] . На підставі виклику було встановлено, що в квартирі [ADDRESS] (яка над квартирою [ADDRESS] ), що перебуває у власності відповідача, в кухні з крану тече вода, а мийка під краном забита рештками їжі, підлога в кухні і коридорі повністю залита водою.\~ 17.02.2022р. КП «Управляюча компанія «Комфортний дім» проведено комісійне обстеження квартири [ADDRESS] позивача та складено відповідний Акт, зокрема виявлено сіро-жовті плями на стелі та стінах коридору, на стелі санвузла, на стелі та стінах кухні з відшаруванням фарби, на стелі та стінах житлової кімнати, відсутнє освітлення у кухні, санвузлі, коридорі та житловій кімнаті. На час обстеження, витоків із загально будинкових мереж холодного водопостачання та водовідведення не виявлено (а.с.10). Також, на запит адвоката, КП «Управляюча компанія «Комфортний дім» 22.02.2022р. та 05.05.2022р.\~ повідомило, що в управителя відсутній обов`язок та компетенція щодо складання актів про залиття через відсутність в штаті фахівців-експертів, а тому слід звернутись до профільних експертів (а.с.11,12). Окрім того, КП «Управляюча компанія «Комфортний дім» 23.01.2023р.\~ додатково надала інформацію, що було зареєстровано 16.02.2022р. звернення мешканця квартири [ADDRESS] про залиття квартири, а послуги з технічного обслуговування внутрішньо будинкових мереж холодного водопостачання та водовідведення надає ТОВ «Станіславська сервісна компанія+», яке на підставі звернення також здійснювало огляд внутрішньо будинкових мереж холодного водопостачання та водовідведення, при огляді витоків не виявлено (а.с.15,16). Свідок [PERSON] (власник квартири [ADDRESS] ) суду пояснила, що 16.02.2022р. затопило як квартиру свідка, так і квартиру ще нижче яка належить позивачу. Пішли всі на ІІІ поверх, де знаходилась квартира відповідача, однак така була закрита. Здійснили виклик служби та додзвонилися до дочки відповідача [PERSON] , яка приїхала, коли комісія вже очікувала відкриття квартири [ADDRESS] , коли всі зайшли на кухні було забито раковину мийка, а кран відкритий. У квартирі [ADDRESS] вся підлога була залита водою, але Уляна не забажала збирати воду, то це зробила в квартирі її, сама свідок, яка усувала протікання в квартиру [ADDRESS] . Жодних пояснень дочка відповідача не надала. Свідок на запитання також зазначила, що у відповідача стеля була сухою (без підтікань зверху), піднімались всі і на четвертий поверх, там все було сухо. З урахуванням процесуальних принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до ст. 76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) для вирішення справи, встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 19.12.2022р. по заяві [PERSON] від 21.09.2022р. розмір завданої позивачу матеріальної шкоди з урахуванням ПДВ складає 32487.20грн. з урахуванням зносу (а.с.17-26). Оплата за проведення експертизи становить 5889.62грн. (а.с.27-28) Моральна шкода обґрунтовується позивачем перебуванням у стресі, негативних емоціях, потреби ремонту житла через пошкодження майна. Судом з`ясовано, що станом на час ухвалення судового рішення, ремонтні роботи навіть не виконувались позивачем через відсутність коштів. За вимогами ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Відповідно до статті 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. Законом «Про житлово-комунальні послуги» покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника послуг для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку, тощо. При цьому, споживачі власники нерухомого майна й є стороною договірних відносин з надавачами послуг. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, в т.ч. у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником. Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього. Розмір витрат на відновлення квартири та майна визначається експертом. За ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати винуватця відшкодувати у повному обсязі завдані збитки, розмір яких визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої залиттям квартири. Належним відповідачем у справі є особа, з вини та неправомірних дій чи бездіяльності якої заподіяно шкоду. На неї покладається обов`язок з її відшкодування. Шкоду завдано внаслідок неправомірних дій саме відповідача, який повинен утримувати справним водопостачальне обладнання в своєму приміщенні. Відповідач не довела, що відсутні дії з її сторони, які спричинили завдану шкоду. За змістом ч. 3 ст. 386, ст. 22 ЦКУкраїни власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Майновими (реальними) збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Т.ч., під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням майна, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. Такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням порушеного права потерпілого, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення порушеного права особою. Такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Відтак, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Залежно від об`єкта розрізняють деліктну відповідальність за завдання шкоди майну та деліктну відповідальність за завдання шкоди особі. Для настання деліктної відповідальності відповідно до ст. 1166 ЦКУ необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки необхідні для всіх випадків відшкодування шкоди. Шкода полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, а майнова шкода - у зменшенні майнової сфери потерпілого, що, своєю чергою, тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника. Частина 1 ст. 1166 ЦКУ передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто відшкодуванню підлягає не лише реальна шкода (майно, втрачене або пошкоджене в результаті протиправної поведінки), але й упущена вигода. Теорія цивільного права базується на принципі генерального делікту, відповідно до якого кожному заборонено завдавати шкоди майну іншої особи, що і знайшло юридичне втілення в ст. 1166 ЦКУ. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦКУ особа звільняється від відповідальності, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини. Таким чином, підставою деліктної відповідальності є вина - психічне ставлення осудної особи до вчиненого неї протиправного діяння, а також до негативних наслідків, що настали в результаті такої поведінки або діяння. Стаття 614 ЦКУ розрізняє дві форми вини: умисел та необережність. Умисел полягає в тому, що особа розуміє значенні своїх дій, передбачає настання негативних наслідків і свідомо їх допускає. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обов`язку її передбачити. Частина 2 ст. 1166 ЦКУ говорить, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто заподіювач повинен сам довести відсутність своєї вини. До цього часу він вважається винним, що означає для нього відповідні негативні правові наслідки. Будь-яких доказів на спростування зазначених у актах відомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень відповідач не надали. Крім того, судом враховується та обставина, що наданий акт є лише одним із доказів, однак не єдиним, що підтверджує факт залиття квартири позивача та її причину внаслідок недбалості відповідача як власника квартири, й підтверджуються наявними листами, висновком експерта наявних в матеріалах справи, поясненнями сторони позивача, свідка,\~ щодо наявної розмови з членом сімї відповідача яка знала про завдану шкоду. Крім матеріальної шкоди позивачу, на її думку також завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює у 5 000,00 грн. Згідно з ст.23 ЦК України (зі змінами\~ від 13.05.2020) моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Обґрунтовуючи завдання моральної шкоди, позивач вказала, що була необхідність усунення наслідків залиття, неможливість використовувати частину наявних затоплених приміщень, появилось хвилювання, виникла необхідність захисту порушених прав в т.ч. у судовому порядку. Тому суд, виходячи з засад розумності та справедливості, прийшов до переконання про відшкодування моральної шкоди на суму 5000грн., тому вимоги в цій частині також підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені частково, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору. Окрім судового збору в розмірі 1073.60 грн., позивач поніс витрати і на проведення експертизи по визначенню збитків в сумі 5889.62грн., а також\~ витрати на правову допомогу на суму 10 000грн. Що стосується витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.\~ Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивачем долучено до матеріалів справи копію договору, додаткового договору, квитанцію до прибуткового ордера на суму 10000 грн. Відтак, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн., оскільки саме такий розмір витрат на правничу допомогу. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови від 18.12.2009 р. №11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 1166 ЦК України,

Outcome: approved