Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з вищевказаним позовом. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.11.2021 року цивільну справу було передано за підсудністю до Кодимського районного суду Одеської області в порядку ст.ст.27,31 ЦПК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2022 року цю цивільну справу для розгляду розподілено судді Калашніковій Т.О. Ухвалою судді Кодимського районного суду Одеської області від 24.01.2022 року вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду, у цивільній справі відкрито провадження та її розгляд визначено проводити в порядку загального позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що [INFO] у віці 32 років померла її дочка - [PERSON] . В період часу з 13.10.2006 року по 07.10.2010 року остання перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та після реєстрації шлюбу з ним їй було присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] ». Однак, після реєстрації іншого шлюбу у 2019 році вона змінила попереднє прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Разом з тим, за час подружніх відносин із [PERSON] у них народилась спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері, тобто з 14.10.2021 року, дитина проживає з позивачем [PERSON] та знаходиться на повному її матеріальному утриманні. В свою чергу батько дитини - [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дитини. Крім того, починаючи з травня 2020 року, тобто більше, ніж півтора роки, відповідач обов`язки по матеріальному забезпеченню доньки за виконавчим листом №2-912/2009 року від 29.10.2009 року, виданим Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 26.06.2009 року по досягненню дитини повноліття, не виконував. Відповідно до розрахунку, складеного державним виконавцем Кодимського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 19.10.2021 року, заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] складає 20 888, 50 грн. Після смерті [PERSON] виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа було закрито у зв`язку із смертю стягувача. Тому, за таких обставин, позивач [PERSON] просить: позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] ; призначити позивача [PERSON] підклувальником над неповнолітньою дитиною та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь, як піклувальника над неповнолітньою [PERSON] , аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.11.2021 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Магера Р.Ю. підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. В обґрунтування вимог адвокат додатково надав усні пояснення та зазначив, що до початку введення в Україні військового стану відповідач [PERSON] виїхав за межі України і до цього часу на територію України не повернувся. Дана обставина свідчить про свідоме ухилення батька від виконання свого батьківського обов`язку щодо доньки [PERSON] та як роз`яснено ВС у Постанові від 26.04.2022 року у справі №520/8264/19 поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні ст.164 СК України та може бути підставою для позбавлення батьківських прав щодо дитини. В свою чергу, внаслідок такої бездіяльності, батько дитини порушує її гарантоване право на навчання, оскільки донька позбавлена можливості отримати паспорт у встановленому законом порядку для вступу в обраний нею навчальний заклад. Крім того, звернув увагу суду на те, що навіть, достовірно знаючи про існування заборгованості по аліментам на утримання неповнолітньої дитини, відповідач [PERSON] , перебуваючи за кордоном на заробітках, так і не погасив її до цього часу. А грошові кошти, які лише одного разу надійшли на ім`я дитини поштовим переказом, на що посилається представник відповідача в обгрунування заперечень проти позовних вимог, не були отримані адресатом, і надсилав їх не сам батько, а його дружина. Позивач [PERSON] в судовому засіданні також наполягала на задоволенні заявлених нею позовних вимогах у повному обсязі, підтримала зміст наданих її представником пояснень та зазначила, що декілька разів відповідач [PERSON] намагався зв`язатися з донькою за допомогою додатку «Вайбер» мобільним телефоном, однак сама дитина не бажає з ним спілкуватися.батько Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Однак, його представник - адвокат Бака В.В. позов не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що батько дитини не ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] та бажає брати участь у вихованні дитини. Про це свідчать ті обставини, що дитина неодноразово, зокрема і в 2019 році відпочивала на Чорному морі у м. Татарбунарах Одеської область разом із своєю сестрою по батькові [PERSON] , [INFO] за місцем проживання їх батька. Також зазначив, що спілкуванню батьку з дитиною також заважали введені в Україні карантинні обмеження з 12.03.2020 року через складне транспортне сполучення. Крім того, адвокат Бака В.В. підтвердив те, що відповідач [PERSON] на даний час перебуває за межами України - в Республіці Польща або в Чехії, куди поїхав через 6 місяців після проведення йому хірургічної операції, щоб заробити грошові кошти для забезпечення іншої сім`ї. Останньому відомо, що померла мати дитини - [PERSON] , а донька виявила бажання проживати зі своєю бабусею [PERSON] та знаходиться на її утриманні. В свою чергу, відповідач 24.11.2021 року намагався надати Поліні матеріальну допомогу в розмірі 1500 гривень та надіслав переказ поштою, оскільки у нього відсутні відомості про наявність та номер банківської картки, на яку можна було б перераховувати грошові кошти на утримання доньки. Вважає, що позов є необґрунтованим з тих підстав, що позивач та її представник не надали суду об`єктивних доказів на підтвердження факту свідомого виїзду відповідача за кордон з метою ухилення від батьківського обов`язку; достовірно не зазначили з якою саме метою поданий позов (зі слів позивача [PERSON] у разі позбавлення батьківських прав дитина буде мати право на отримання безкоштовного житла). Крім того, представник відповідача вважає всі додані до позовної заяви письмові докази недопустимими, враховуючи, що такі документи не засвідчені позивачем та її представником в порядку ст.95 ЦПК України. Також, при ухваленні рішення у даній цивільній справі просить врахувати особу батька, який працював педагогом у закладі освіти, має контакт з дітьми та за місцем роботи характеризується виключно позитивно. До того ж, на даний час виконавче провадження зі стягнення аліментів на утримання дитини закрито. Тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради в судове засідання не з`явився та надіслав електронною поштою клопотання, в якому зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, просив проводити судовий розгляд цивільної справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та неповнолітньої дитини [PERSON] , надані нею під час опитування в суді, а також покази свідка [PERSON] , дослідивши, оцінивши та проаналізувавши докази у справі з точки зору їх належності, достовірності та допустимості, в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом позивач [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.11.2004 року (а.с.23). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00033578279 від 09.11.2021 року (а.с.7) вбачається, що 13.10.2006 року у виконавчому комітеті Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №03. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від цього шлюбу у подружжя народилась спільна дитина - донька [PERSON] , [INFO] . У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого 20.03.2007 року виконавчим комітетом Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області в графі батько вказаний « [PERSON] », а в графі мати - « [PERSON] » (а.с.10). В подальшому, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що 07.10.2010 року Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №59. Ця обставина підтверджується повторним свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.11.2019 року (а.с.8). 24 грудня 2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного . територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис за №238. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] ». Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.12.2019 року (а.с.9). Однак, [INFO] [PERSON] померла в с. Бецилове Роздільнянського району Одеської області у віці 32 років. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.10.2021 року (а.с.6). Як встановлено судом, вихованням та навчанням дитини - [PERSON] , [INFO] , з дня її народження до своєї смерті займалася мати - [PERSON] , а також бабуся - [PERSON] . Неповнолітня дитина і на даний час проживає зі своєю бабусею [PERSON] на території Бецилівського старостинського округу за адресою: [ADDRESS] та повністю перебуває на її утриманні. Батько дитини [PERSON] за адресою, де мешкає дитина, жодного разу не з`являвся; участі у вихованні, навчанні та лікуванні дитини не приймав. Ці обставини підтверджуються копіями довідок, виданими старостою Бецилівського старостинського округу О.В. Пантєлєєвим №63 та №64 від 02.11.2021 року (а.с.16,18); копією довідки за підписом директора Комунального закладу «Бецилівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів Роздільнянської міської ради Одеської області №79 від 02.11.2021 року (а.с.17); копією «Справки (на російській мові)» лікаря Амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Новоукраїнка КНП «Роздільнянський міський Центр первинної медико-санітарної допомоги» Роздільнянської міської ради Одеської області б/н від 02.11.2021 року (а.с.19) та копією акту обстеження умов проживання від 21.10.2021 року (а.с.20). Крім того, починаючи з травня 2020 року, тобто більше, ніж півтора роки, відповідач [PERSON] обов`язки по матеріальному забезпеченню доньки [PERSON] за виконавчим листом №2-912/2009 року від 29.10.2009 року, виданим Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 26.06.2009 року по досягненню дитини повноліття, не виконував. Ця обставина підтверджується висновком органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Роздільнянської міської ради №133 від 31.05.2022 року (а.с.65;66-67;85-88). Постановою державного виконавця Кодимського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області ПМУ МЮ (м. Одеса) Борщ Л.А. від 27.10.2021 року (а.с.13) виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа було закінчено у зв`язку із смертю стягувача [PERSON] . Відповідно до розрахунку, складеного державним виконавцем Кодимського відділу ДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 19.10.2021 року, заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] складає 20 888, 50 грн. (а.с.15). Наказом №199 від 26.10.2021 року за підписом начальника Служби у справах дітей Роздільнянської міської Ради О.Подолінського (а.с.22) неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , з 26.10.2021 року, тимчасово влаштовано для подальшого влаштування до громадянки [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Крім того, як вбачається з оригіналу листа-відповіді за підписом начальника Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Євгенія Власова №91-4919/18/23 від 06.02.2023 року (а.с.161), що був надісланий на адресу Кодимського районного суду Одеської області на виконання ухвали Кодимського районного суду Одеської області від 20.01.2023 року про витребування доказів, [PERSON] , [INFO] , перетнув кордон України 04.10.2021 року о 18 годині 50 хвилин на виїзд з України за паспортом серії [NUMBER] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, після роз`яснення їй положень ст.63 Конституції України, якими вона скористатись відмовилась та надала згоду давати покази у цій цивільній справі, показала, що є рідною матір`ю [PERSON] . Свідок підтвердила, що її син виїхав за межі України в перших числах жовтня 2021 року. Також їй відомо, що син не сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] більше 2-х років та має заборгованість по сплаті аліментів приблизно в сумі 21000 гривень. Вона (свідок) хотіла оформити опікунство над своєю онукою, однак до органу опіки та піклування та суду не зверталась. Також [PERSON] показала, що онука відпочивала у них із сином на Чорному морі декілька разів. Зі слів сина їй відомо, що він надсилав доньці грошові кошти поштою та намагався спілкуватися з нею у « Месенджері ». Відповідно до ч. ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Роздільнянської міської ради №133 від 31.05.2022 року (а.с.65;66-67;85-88), після смерті матері [PERSON] , тобто з 14.10.2021 року, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає з бабусею [PERSON] , [INFO] та знаходиться на її утриманні. В свою чергу, батько дитини [PERSON] в телефонній розмові зі спеціалістом служби у Справах дітей Роздільнянської міської ради повідомив, що дійсно перебуває у Республіці Польша на заробітках. На запитання щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] спочатку відповів, що заперечує проти цього, але потім повідомив, що має намір залишитися за кордоном, утримувати дитину не має можливості та має іншу сім`ю. За змістом вказаного висновку органу опіки та піклування батько [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої доньки [PERSON] , її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток тощо, та всі зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як винну поведінку батька та свідоме нехтування ним своїх батьківських обов`язків. За таких обставин, орган опіки та піклування Роздільнянської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , у відношенні неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Крім того, у контексті віку дитини при її опитуванні ВС у постанові від 25 березня 2019 року у справі № 165/2240/16-ц (провадження № 61-29942св18) зауважив, що при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини надається належна увага згідно з її віком і зрілістю. Також у постанові ВС від 28 жовтня 2020 року у справі № 241/47/19 (провадження № 61-5726св20) зауважено, що з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не лише бути вислуханою і почутою, а й брати активну участь у вирішенні своєї долі. Отже, однією із процедур, у межах яких з`ясовується думка дитини, є опитування дитини, яке здійснюється судами. Ця процедура є однією із найбільш врегульованих та застосовних наразі. Так, Цивільний процесуальний кодекс України у статті 232 визначає, що допит малолітніх або неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей. При цьому, у виняткових випадках, коли це необхідно для об`єктивного з`ясування обставин справи, на час допиту осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку, із зали судового засідання за ухвалою суду може бути видалений той чи інший учасник справи. Як правило, при здійсненні опитування дитини судом батьки завжди видаляються із зали судового засідання, оскільки очевидно, що вони є зацікавленими сторонами у спорах, що стосуються їх батьківських прав. При цьому, у залі судового засідання залишається дитина, представник органу опіки та піклування або служби у справах дітей та психолог, якщо його залучили сторони. В судовому засіданні, що було проведене 25.09.2023 року в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів поза приміщенням суду за участю представника позивача - адвоката Магери Р.Ю., в присутності представника Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради Одеської області Кравчука В.В., представника відповідача - адвоката [PERSON], та після видалення із зали судових засідань позивача - бабусі дитини [PERSON] , було проведено опитування неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (дитина досягла повних 16-ти років), з метою врахування її думки для об`єктивного з`ясування обставин справи, захисту законних прав та інтересів дитини та прийняття об`єктивного рішення під час вирішення даного спору судом. Під час такого опитування неповнолітня дитина [PERSON] підтвердила, що [PERSON] є її рідним батьком. Разом з тим, вона зазначила, що з батьком останній раз спілкувалася після смерті матері та вже тривалий час не спілкується. Їй відомо, що він на даний час перебуває у Польщі на заробітках, однак грошові кошти він їй не надає. Вона вважає, що її батька [PERSON] потрібно позбавити батьківських прав. Це рішення вона прийняла самостійно та ніхто на неї жодного впливу не чинив. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.2 і 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Схожі за своєю суттю принципи закріплені у пунктах 6-7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. В свою чергу, згідно до пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно до абзацу другого пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ч.1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В даному випадку, на думку суду, з врахуванням висновку органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради, батько свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Крім того, сам факт тривалого перебування батька за кордоном (більше 2 років) вказує на ту обставину, що він свідомо обрав такі життєві умови, за яких його участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. До того ж, Постановою ВС від 26.04.2022 року у справі №520/8264/19 зроблено висновок, що поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обовязків в розумінні ст.164 СК України та може бути підставою для позбавлення батьківських прав щодо дитини. Таким чином, обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням своєї доньки та його свідоме самоусунення від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини, в тому числі щодо її матеріального утримання, враховуючи, що і сам батько в телефонній розмові із спеціалістом органу опіки та піклування повідомив, що бажає постійно проживати за кордоном, має іншу сім`ю та не має фінансової можливості утримувати дитину - [PERSON] . З огляду на це, суд вважає, що факт тривалого перебування батька за кордоном та не прийняття участі у вихованні дитини вказує на його свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, а також враховуючи бажання самої дитини, яка у судовому засіданні повідомила, що бажає, щоб її батька [PERSON] позбавили батьківських прав відносно неї, зазначивши при цьому про те, що таке рішення вона прийняла свідомо та самостійно без будь-якого тиску на неї з боку сторонніх осіб, з метою дотримання принципу пріоритетності інтересів дитини, суд дійшов до висновку, шо позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованим та виправданим в інтересах дитини. Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.81 вищевказаного Кодексу сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно із положеннями ч.9 цієї ж статті копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Натомість, подані представником відповідача - адвокатом Бакою В.В. письмові докази до суду відповідно до його письмової заяви про їх приєднання до матеріпалів справи від 11.07.2022 року (а.с.90), а саме: копія паспорта відповідача, копія трудової книжки, виданої на ім`я [PERSON] , копія поштового переказу [PERSON] грошових коштів [PERSON] , копії квитанцій про сплату [PERSON] аліментів на утримання доньки за рішенням суду, копія довідки за підписом генерального директора КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» Татарбунарської міської ради» №105 від 06.07.2022 року, копія характеристики з місця роботи [PERSON] , копія фотоілюстрацій та копія свідоцтва про народження іншої доньки відповідача [PERSON] , [INFO] не містять підтвердження (надсилання) їх копій іншим учасником справи. Тому суд не бере до уваги подані представником відповідача письмові докази на підтвердження заперечень та вважає їх такими, що не спростовують викладені в позові обставини та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження позовних вимог. Так, дійсно, відповідно до ч.ч.1,2,4,5 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Як вбачається з матеріалів справи, подані позивачем [PERSON] разом із позовною заявою копії письмових доказів засвідчені належним чином, про що свідчить проставлений на них чорною пастою підпис позивача [PERSON] із зазначенням дати такого посвідчення, що відповідає вимогам ст.95 ЦПК України. За таких обставин, твердження представника відповідача щодо визнання цих доказів недопустимими є безпідставним та голослівним, за наявності інших об`єктивних письмових доказів, що містяться у матеріалах цивільної справи на підтвердження викладених позовних вимогах. Ураховуючи вищевикладене суд вважає, що пред`явлений до відповідача позов в частині позбавлення батьківських прав, з вищевказаних підстав, підлягає задоволенню. Щодо призначення позивача піклувальником відносно неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. Статтею 243 СК України передбачено перелік дітей, над якими встановлюється опіка, піклування. Опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Положенням стаття 244 СК України передбачено перелік осіб, які можуть бути опікуном, піклувальником дитини: опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Частиною 3,4 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку/піклування над малолітньою/неповнолітньою особою якщо при розгляді справи буде встановлено що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна/піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих майнових та немайнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Положеннями ст. 58-59 ЦК України передбачено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Згідно п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що особисті якості позивача відповідають вимогам, викладеним у п.п. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України, що також підтверджується матеріалами справи. Обставин, передбачених ст. 64 ЦК України, з урахуванням яких [PERSON] не може бути піклувальником неповнолітньої дитини, судом не встановлено. Реалізація прав піклувальника над неповнолітньою онукою необхідна позивачу для представлення та захисту інтересів дитини в адміністративних органах, лікарнях, навчальних закладах тощо. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Роздільнянської міської ради було розглянуто та вивчено документи про доцільність встановлення піклування над неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] та згідно висновку Служби у справах дітей Роздільнянської міської ради Одеської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Роздільнянської міської ради Одеської області №134 від 31.05.2022 року (а.с.66,68;82-84) рішення про влаштування дитини під піклування є зваженим та усвідомленим; моральні якості, матеріальне становище та стан здоров`я піклувальника [PERSON] , [INFO] дозволяють виховувати дитину з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; забезпечити належний розвиток та освіту, з метою забезпечення виховання неповнолітньої дитини в сімейному оточенні, а також враховуючи наявність родинного звязку, виходячи із інтересів неповнолітньої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне влаштувати неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] під підклування її рідної бабусі [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість призначення позивача піклувальником над неповнолітньою дитиною: [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.2 ст.166 СК України). Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь піклувальника [PERSON] , з якою проживає дитина, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.11.2021 року, щомісячно, і до досягнення нею повноліття. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позивачем та її представником доведені обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що позивач [PERSON] при зверненні до суду з вишевказаним позовом сплатила судовий збір в загальному розмірі 1816 (однієї тисячі вісімсот шістнадцять) гривень. Дані обставини підтверджуються відповідними квитанціями №0.0.2341992877.1 від 16.11.2021 року АТ КБ «Приватбанк», №0.0.23472517411 від 19.11.2021 року АТ КБ «Приватбанк», а також виписками про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.5, 28,34,36). В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, сплачені при зверненні до суду з даним позовом в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника над неповнолітньою дитиною, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Крім того, оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У порядку п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved