Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 183/1721/21 від 07.04.2021року, з частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 18.03.2021 року і до досягнення дітьми повноліття, на тверду грошову суму в розмірі 60 000,00 гривень (шістдесят тисяч гривень 00 копійок), тобто 500,00 доларів США (п`ятсот доларів 00 центів) на кожну дитину окремо, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі даного позову та до досягнення кожною дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що з 19 вересня 2008 року по 21 грудня 2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду від 07.04.2021 року № 183/1721/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 18 березня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка зазначає, що з 2016 року відповідач проживає в країні Ізраїль та працює у місті Ейлат в готелі «Hilton Queen of Sheba Eilat» та має дохід у розмірі 3\~000,00 4\~000,00 доларів США. Враховуючи наявні відомості щодо місця проживання та працевлаштування відповідача, всі необхідні документи та судовий наказ Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 183/1721/21 від 07.04.2021 року, [PERSON] було направлено до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з метою його визнання та виконання на території Держави Ізраїль. Між тим, в листопаді 2022 року позивачка отримала лист-повідомлення від начальника відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 2059/09/01/ІП-к21/22 від 07.11.2022 року, згідно якого зазначено, що для забезпечення виконання в Державі Ізраїль судового рішення про стягнення аліментів ізраїльською стороною запропоновано надати судове рішення або додаткове судове рішення із визначенням аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином з метою захисту прав своїх дітей на достатній рівень життя, необхідний для фізичного та духовного розвитку, позивачка вимушена була звернутись з відповідним позовом до суду. Ухвалою суду від 19 липня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 27). В судове засідання позивачка не з`явилась, звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, одночасно позов підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання повторно не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 19 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] , на підставі якого прізвище дружини було змінено на « [PERSON] » (а.с. 9). Від даного шлюбу сторони по справі мають трьох синів: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 10)), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 11)) та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 12)). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2020 року даний шлюб було розірвано (а.с. 13). На підставі судового наказу № 183/1721/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 18 березня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 14-15). Із матеріалів справи вбачається, що відповідач в період 2019-2020-х років надавав позивачці грошову допомогу на утримання дітей, розмір якої складав 1\~000,00 2\~500,00 доларів США, однак з часом, у 2023 році, її сума була зменшена до 14\~200,00 гривень (а.с. 16,17,18,19). Зі змісту позовної заяви судом встановлено, що з 2016 року відповідач проживає в країні Ізраїль та працює у місті Ейлат в готелі «Hilton Queen of Sheba Eilat». В листопаді 2022 року на адресу позивачки надійшов лист Піденно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 2059/09/01/ІП-к-И/22, яким повідомлено, що Бюро правової допомоги Єрусалиму та південних районів Міністерства юстиції Держави Ізраїль повернуло клопотання [PERSON] про визнання та виконання судового наказу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.04.2021 року про стягнення аліментів з [PERSON] , у зв`язку із тим, що у судовому наказі розмір аліментів визначений у частці від заробітку (доходу) боржника без визначення твердої грошової суми та запропоновано для врегулювання даного питання звернутись до суду (а.с. 22). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. За змістом ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким вона проживає. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Із приписів ст.181,\~СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до положень ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст.183, 192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дітей на користь позивачки визначено судом у розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) боржника без визначення твердої грошової суми, що перешкоджає їх стягненню на території Ізраїлю та призводить до порушення прав дітей на належне матеріальне забезпечення. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей з частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 60 000,00 гривень, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів підлягають задоволенню. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved