Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 25 вересня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, в якій просив стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну ушкодженням його здоров`ю в розмірі 260 000 грн. Вказує, що він пропрацював з 29.12.1988 по 29.07.2020 на різних посадах на підприємстві відповідача ПрАТ «ПівнГЗК», а саме: учнем слюсара з ремонту рухомого складу, слюсарем з ремонту рухомого складу, помічником машиніста тепловоза, машиністом тепловозу УЗТ, та 11.05.2022 звільнений у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України. Таким чином, позивач вказує, що пропрацював на підприємстві відповідача 37 років, з яких 31 рік та 1 місяць за професією машиніста тягового агрегата, з яких 34 роки 01 місяць у цеху в умовах впливу шкідливих факторів. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії від 04.07.2023 № 722, [PERSON] було встановлені професійні захворювання, а саме: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В. ЛН другого ступеня, хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху). Як наслідок наявних в позивача профзахворювань, його турбує задишка при незначному фізичному навантаженні, приступоподібний сухий кашель, іноді з виділеннями слизового харкотиння, важкість у грудній клітці, періодичні приступи задухи, головний біль, запаморочення при підвищенні АТ, важкість у грудній клітці, затруднення під час ходи, зниження слуху на обидва вуха, шум у вухах, зниження зору, загальна слабкість. Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 27.07.2023, в якому вказано, що працюючи на підприємстві відповідача причиною виникнення професійного захворювання є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме пил переважно фіброгенної дії: перевищення в повітрі робочої зони гранично-допустимої концетрації пилу переважно фіброгенної дії ії вмістом кремнію діоксину кристалічного від 10% до 70% в 1,15 рази ( 4,6 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3), шум еквівалентний корегований рівень шуму на 4 дБа перевищував допустимий рівень та складав 84 дБа при ГДР 80 дБа. Тобто згідно акту розслідування, комісія встановила, що причиною виникнення професійного захворювання стало те, що на протязі значного періоду часу 34 роки 01 місяць внаслідок професійної діяльності позивача на ПрАТ «ПІВНГЗК» на його організм впливали шкідливі виробничі фактори. Довідкою МСЕК\~від 07.09.2023,\~йому первинно\~було встановлено 35\~%\~втрати професійної\~працездатності безстроково\~та третю\~групу інвалідності.\~За висновком\~МСЕК він\~потребує санаторно-курортного\~лікування,\~забезпечення медикаментозним\~лікуванням та\~виробами медичного\~призначення,\~протипоказана важка\~праця в\~умовах виробничого\~пилу та\~шуму.\~У результаті\~професійних захворювань,\~з урахуванням\~втрати частини\~здоров`я\~та роботою\~у шкідливих\~умовах праці,\~позивачу заподіяна\~моральна шкода,\~оскільки у\~нього виникли\~незворотні зміни,\~що свідчить\~про настання\~для нього\~негативних явищ. Все\~це постійно\~і негативно\~позначається на\~душевному та\~фізичному стані.\~Виходячи з\~тривалості роботи\~у відповідача,\~просить стягнути\~з \~ПрАТ 260 000 грн. моральної шкоди. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] в проміжок часу з 20.06.1985 по 11.05.2022 працював у ПрАТ «ПівнГЗК», за спеціальністю: машиніст тягового агрегата, загальний стаж роботи позивача 37 років, з них: 31 рік 01 місяць за професією, та 34 роки 01\~місяць в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки та актом розслідування хронічного професійного захворювання від 27.07.2023 (а.с. 27-32, 13-17). \~ \~ \~ \~Згідно медичного висновку від 04.07.2023, протокол №722, Українського науково-дослідного інституту промислової медицини встановлено діагнози [PERSON] та виявлено професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група В. ЛН другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) за класифікацією [PERSON] і Н.І. Пономарьової, що також підтверджується виписками із медичної карти, п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 14.02.2023 (а.с. 11-12, 15, 21-23). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п. 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 липня 2023 року, [PERSON] працюючи з 11.07.2013 по 11.05.2022, з 09.04.1991 по 20.12.2004 та з 11.03.2005 по 10.07.2013, машиністом (тягового агрегата, тепловоза), управління залізничного транспорту, цеху залізничного транспорту по вивезенню гірничої маси з Першотравневого кар1єру, [PERSON] керував роботою локомотивної бригади, управляв локомотивом, утримував локомотив в справному стані, виконував службові ремонти. Внаслідок недосконалості технологічного процесу відкритого видобутку руди, підпадав під вплив пилу переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70%. Раніше працюючи (учнем) помічником машиніста локомотива (тепловоза) з 17.10.1985 по 30.11.1985, з 08.07.1986 по 06.11.1986 та з 29.12.1988 по 08.04.1991 з тих же причин підпадав під вплив підвищених параметрів шуму та пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного кремнію діоксиду від 2 % до 10% та від 10% до 70% в повітрі робочої зони. Також раніше працюючи слюсарем (учнем) з ремонту рухомого складу з 20.06.1985 по 16.10.1985, з тих же причин підпадав під вплив підвищених параметрів шуму та пилу фіброгенної дії з вмістом вільного кремнію діоксиду від 2 % до 10% та від 10% до 70% в повітрі робочої зони. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), пил переважно фіброгенної дії: концетрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1.15 рази та складала 4,6 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3; шум: еквівалентний корегований рівень шуму на 4 дБА перевищував допустимий рівень та складав 84 дБА при ГДР 80 дБА. Таким чином, враховуючи роботу [PERSON] впродовж 34 років 01 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівників структурного підрозділу та підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо, та запропоновано [PERSON] , генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК»: дотримуватися основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації згідно вимог гігієни та промислової санітарії: фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць; підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального захисту; інформувати Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, Головне управління ПФ України в Дніпропетровській області про життя запропонованих заходів (а.с. 15-17). Відповідно до п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 липня 2023 року, умови праці [PERSON] відносяться: за вмістом аерозолів фіброгенної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 1 ступеню (шкідливі), за рівнем шуму до 3 класу 1 ступеню (шкідливі), за рівнем вібрації до 2 класу (допустимі), за показниками важкості праці до 2 класу (допустимі), за показниками напруженості прації до 3 класу 1 ступеню (шкідливі), загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 1 ступеню (шкідливі) (а.с. 15). \~ \~ \~ \~Довідкою МСЕК від 07.09.2023 позивачу при первинному огляді встановлено з 28 серпня 2023 року безстроково третю групу інвалідності та 35 % втрати професійної працездатності, з них: 30% ХОЗЛ, 5% - туговухість, за висновком якої він потребує: санаторно-курортного лікування, медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення (а.с. 18-19). \~ \~ \~ \~Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 липня 2023 року, як вказувалось раніше, підставою для встановлення професійного захворювання [PERSON] послужило те, що позивач пропрацював на протязі значного періоду часу, а саме понад 30 років на підприємстві відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу на організм шкідливих факторів. Так, [PERSON] працюючи з 11.07.2013 по 11.05.2022, з 09.04.1991 по 20.12.2004 та з 11.03.2005 по 10.07.2013, машиністом (тягового агрегата, тепловоза), управління залізничного транспорту, цеху залізничного транспорту по вивезенню гірничої маси з Першотравневого кар1єру, [PERSON] керував роботою локомотивної бригади, управляв локомотивом, утримував локомотив в справному стані, виконував службові ремонти. Внаслідок недосконалості технологічного процесу відкритого видобутку руди, підпадав під вплив пилу переважно фіброгенної дії з вмістом діоксиду кремнію від 10% до 70%. Раніше працюючи (учнем) помічником машиніста локомотива (тепловоза) з 17.10.1985 по 30.11.1985, з 08.07.1986 по 06.11.1986 та з 29.12.1988 по 08.04.1991 з тих же причин підпадав під вплив підвищених параметрів шуму та пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного кремнію діоксиду від 2 % до 10% та від 10% до 70% в повітрі робочої зони. Також раніше працюючи слюсарем (учнем) з ремонту рухомого складу з 20.06.1985 по 16.10.1985, з тих же причин підпадав під вплив підвищених параметрів шуму та пилу фіброгенної дії з вмістом вільного кремнію діоксиду від 2 % до 10% та від 10% до 70% в повітрі робочої зони. Причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), пил переважно фіброгенної дії: концетрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1.15 рази та складала 4,6 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3; шум: еквівалентний корегований рівень шуму на 4 дБА перевищував допустимий рівень та складав 84 дБА при ГДР 80 дБА. Умови праці [PERSON] відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості Причиною виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), пил переважно фіброгенної дії: концетрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 1.15 рази та складала 4,6 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3; шум: еквівалентний корегований рівень шуму на 4 дБА перевищував допустимий рівень та складав 84 дБА при ГДР 80 дБА. Згідно пунктів 18, 19 Акту, з метою ліквідації і запобіганню виникнення хронічного професійного захворювання запропоновано [PERSON] , генеральному директору ПрАТ «ПівнГЗК»: дотримуватися основних вимог в організації технологічних процесів та експлуатації згідно вимог гігієни та промислової санітарії: фізіологічного обґрунтування при обладнанні робочих місць; забезпечити постійний контроль відповідальних осіб за забезпеченням і використанням працюючими ЗІЗ органів дихання та інших засобів індивідуального захисту; інформувати Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, Головне управління ПФ України в Дніпропетровській області про життя запропонованих заходів, також, враховуючи роботу [PERSON] в умовах впливу шкідливих факторів та неодноразову зміну керівників структурного підрозділу та підприємства, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілому [PERSON] в результаті отриманих на виробництві професійних захворювань, моральної шкоди. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів більше 30 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 35 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 140 000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1400,00 грн., що становить один відсоток ціни позову. На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial