Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач), третя особа: Виконавчий комітет Мартинівської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову позивач вказала, що між нею, [PERSON] та [PERSON] 02.10.2009 року було укладено шлюб. Від шлюбу, [INFO] у них народився син [PERSON] . Проте невдовзі після народження сина подружнє життя не склалося, вона разом з дитиною переїхала жити в с. Білухівка, а рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 25.05.2016 у справі №531/161/16-ц шлюб між ними було розірвано, місцем проживання малолітнього сина [PERSON] було визначено: разом з матір`ю. Починаючи з 2015 року (часу переїзду позивачки до с. Білухівка), відповідач жодного разу не бачив сина. Увесь цей час відповідач ніяким чином не піклувався про дитину, не проявляв зацікавленості в його подальшій долі, не цікавився його успіхами, станом здоров`я, не піклувався про духовний та фізичний розвиток сина. Відповідач зовсім не виконує свої батьківські обов`язки, не бере ні педагогічної, ні матеріальної, грошової, чи будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Син мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідно до виконавчого листа Карлівського районного суду Полтавської області від 09.12.2015 у справі №531/1731/2015, починаючи з 30.09.2015 року, [PERSON] повинен був сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . Проте, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.12.2022 №17846, виданого Макарівським ВДВС ЦМРУМЮ (м. Київ), станом на 30.12.2022 року розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів складає 262 054,90 грн. Аліменти на утримання сина відповідачем не були сплачені жодного разу. Органом опіки та піклування надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина [PERSON] . Тому враховуючи викладене позивач просить: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути із відповідача, [PERSON] , [INFO] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 262 054,90 грн. Ухвалою суду від 06.05.2023 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.07.2023 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України, а третій особі строк для подання письмових пояснень щодо позову або відзиву. Ухвалою суду від 13.09.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 11.10.2023 року, яке відкладено на 27.10.2023 року. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог у повному обсязі та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином через оголошення, про причини неявки не повідомив. Від представника третьої особи Служби у справах дітей Виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Полтавської області надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, рішення просили прийняти на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків. Сторони у справі, [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2009 року. [INFO] від вказаного шлюбу у них народився син [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 25.05.2016 у справі №531/161/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, визначено місце проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 11-12). Відповідно до виконавчого листа Карлівського районного суду Полтавської області від 09.12.2015 у справі №531/1731/2015, починаючи з 30.09.2015 року, [PERSON] повинен був сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] і до досягнення ним повноліття (а.с. 13). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.12.2022 №17846, виданого Макарівським ВДВС ЦМРУМЮ (м. Київ), станом на 30.12.2022 року розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів складає 262 054,90 грн. Аліменти на утримання сина відповідачем не були сплачені жодного разу (а.с. 14-15). Згідно довідки з місця навчання дитини, від 02.03.2023 №22, виданої Білухівською гімназією Мартинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, [PERSON] є учнем 2 класу, регулярно відвідує заняття у гімназії. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини. Батько [PERSON] контакту із гімназією, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується. Дитину до гімназії приводить і забирає мати (а.с. 17). Рішенням Виконавчого комітету Мартинівської сільської ради від 23.02.2023 року №292/2023, затверджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Відповідно Висновку, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 19-20). Відповідно довідки №01-19-05.1/211 від 24.02.2023 року Мартинівської сільської ради, [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] і має слідуючий склад сім`ї: чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянки [PERSON] , остання зареєстрована та проживає в [ADDRESS] . Працює медичною сестрою в Білухівській гімназії. Проживає у власному будинку з мамою [PERSON] , [INFO] пенсіонеркою, сином [PERSON] , [INFO] учнем 2 класу Білухівської гімназії, чоловіком [PERSON] , [INFO] (на даний час в ЗСУ). В будинку є газове опалення, освітлення, водопровід, інтернет. Сім`я має земельну ділянку (пай) 6,92 га, яка здана в оренду ПП «Білухівка». Сім`я має автотранспорт. В господарстві утримують надвірну птицю. В ході обстеження виявлено, що меблі та речі домашнього вжитку більше нового зраза. Сім`я має всі умови для проживання (а.с. 22). Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного Кодексу України, а саме: ст. ст. 150, 164, 166 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою 27.02.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст. 9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції батьки або законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підставою позбавлення батьківських прав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є ухилення батьками дитини від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно п.\~16\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №3\~від 30.03.2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~усунення і\~про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомо нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини слід задовольнити, оскільки в ході розгляду справи судом було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини. Що ж до вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Так,\~судом встановлено,\~що відповідно\~до виконавчого\~листа Карлівського\~районного суду\~Полтавської області\~від 09.12.2015\~у справі\~№531/1731/2015,\~починаючи з\~30.09.2015\~року,\~ [PERSON] повинен\~був сплачувати\~аліменти на\~утримання неповнолітнього\~сина [PERSON] .\~Проте,\~згідно розрахунку\~заборгованості зі\~сплати аліментів\~від 30.12.2022\~№17846,\~виданого Макарівським\~ВДВС ЦМРУМЮ\~(м.\~Київ),\~станом на\~30.12.2022\~року розмір\~заборгованості [PERSON] \~зі сплати\~аліментів складає\~262\~054,90\~грн.\~Аліменти на\~утримання сина\~відповідачем не\~були сплачені\~жодного разу.\~Розмір неустойки\~(пені)\~значно перевищує\~суму заборгованості,\~тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у заявленому розмірі також підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, позивач при подачі даного позову сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за вимогу про позбавлення батьківський прав, підстав для звільнення відповідача від стягнення судового збору судом не встановлено, тому він підлягає стягненню з відповідача на її користь. Також, слід вказати, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, судовий збір за вказаною вимогою становить 262\~054,90 грн. х 1% = 2620,55 грн. Оскільки позовні вимоги у цій частині задоволено повністю, підстав для звільнення відповідача від стягнення судового збору судом не встановлено, тому судовий збір у розмірі 2620,55 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved