Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради по Дніпровському району про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані наступним: [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . [PERSON] є донькою [PERSON] . А також рідною сестрою [PERSON] , [INFO] . [PERSON] по договору купівлі-продажу від 30 грудня 1998 року, зареєстрованого на Запорізькій товарній біржі «Титан-Инвест», реєстраційний номер Н-2973, набув право власності на квартиру [ADDRESS] . Право приватної власності зареєстровано за [PERSON] ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», в реєстровій книзі № 251 за реєстровим № 37023. [PERSON] [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Проте із заявою про прийняття спадщини [PERSON] до нотаріуса не зверталася. Оскільки з усної домовленості батько залишив квартиру [ADDRESS] сину [PERSON] . [PERSON] проживав в квартирі [ADDRESS] з 2003 року по 04.03.2022 року. Враховуючи той факт, що [PERSON] з 2003 року проживав в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] вважала, що [PERSON] вступив в права спадкування в порядку визначеному законом та отримав свідоцтво про право на спадщину. Інколи [PERSON] сплачувала комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] . [PERSON] від прийняття спадщини не відмовлялася. [INFO] [PERSON] помер. За заявою [PERSON] 11 серпня 2022 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Компанієць І. Ю. заведено спадкову справу за номером у Спадковому реєстрі № 69565529, номер у нотаріуса № 45/2022 до майна [PERSON] . Проте, приватний нотаріус Компанієць І. Ю. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.01.2023 р. відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після її рідного брата [PERSON] , померлого [INFO] . Оскільки спадщина після [PERSON] - власника квартири [ADDRESS] , померлого [INFO] , прийнята не була ні згідно ст. 1268 п.З ЦКУ, ні згідно ст. 1269 ЦКУ ні ким із його спадкоємців, зокрема [PERSON] , а у зв`язку з чим не може входити до складу спадщини після [PERSON] згідно ст. 1218 ЦКУ. Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, оскілки вважає їх обґрунтованими та законними. Представник відповідача у судовому засіданні просив суд вирішити даний спір на розсуд суду з урахуванням вимог чинного законодавства. Вислухав пояснення учасників процесу, дослідив письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. З вимог ст.\~16\~ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького міськвиконкому, 15.10.1994 року, актовий запис 1692 (а.с.8). [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Дубровською селищною радою, Олевського району, Житомирської області, [INFO] (а.с.9). А також рідною сестрою [PERSON] , [INFO] (а.с.10). [PERSON] по договору купівлі-продажу від 30 грудня 1998 року, зареєстрованого на Запорізькій товарній біржі «Титан-Инвест», реєстраційний номер [NUMBER] , набув право власності на квартиру [ADDRESS] . Право приватної власності зареєстровано за [PERSON] ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», в реєстровій книзі № 251 за реєстровим № 37023 (а.с.13-15). [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія № [NUMBER] , видане 14.07.2011 р., Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Проте із заявою про прийняття спадщини [PERSON] до нотаріуса не зверталася. Оскільки з усної домовленості, батько залишив квартиру [ADDRESS] сину [PERSON] . [PERSON] проживав в квартирі [ADDRESS] з 2003 року по 04.03.2022 року. Враховуючи той факт, що [PERSON] з 2003 року проживав в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] вважала, що [PERSON] вступив в права спадкування в порядку визначеному законом та отримав свідоцтво про право на спадщину. Інколи [PERSON] сплачувала комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] . [PERSON] від прийняття спадщини не відмовлялася. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія № [NUMBER] , видане 18.06.2022 р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.12). За заявою [PERSON] 11 серпня 2022 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Компанієць І. Ю. заведено спадкову справу за номером у Спадковому реєстрі № 69565529, номер у нотаріуса № 45/2022 до майна [PERSON] . Проте, приватний нотаріус Компанієць І. Ю. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.01.2023 р. відмовила у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після її рідного брата [PERSON] , померлого [INFO] . Оскільки спадщина після [PERSON] - власника квартири [ADDRESS] , померлого [INFO] , прийнята не була ні згідно ст. 1268 п.З ЦКУ, ні згідно ст. 1269 ЦКУ ні ким із його спадкоємців, зокрема [PERSON] , а у зв`язку з чим не може входити до складу спадщини після [PERSON] згідно ст. 1218 ЦКУ (а.с.16). Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 1216\~ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1298\~ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцем після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ У відповідності до ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановленні факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до п. 9 Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Позивачка здійснила дії, спрямовані на реалізацію права на спадкування, а неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину з незалежних від її волі причин, не може бути підставою для відмови в отриманні судового захисту. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності позбавляє позивачку можливості здійснювати права власника та порушує ч.1 ст. 317 ЦК України, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. З вимог ст.\~16\~ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Таким чином, обрані позивачем способи захисту її прав передбачені законом і відповідають їм. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "підлягає використанню національними судами України як джерело права. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що волод іння майном повинно бути законним. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки є законними, обґрунтованими. Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних, що дає суду всі підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved