Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі свого представника - адвоката Дзюби М.Ю., звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 21489 від 12.03.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" грошових коштів у сумі 37668 грн. 69 коп. Також просить суд стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на її користь понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачем через додаток до смартфону Єдиний портал державних послуг «Дія», було виявлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. перебуває виконавче провадження № [NUMBER] від 09.09.2021 про стягнення з [PERSON] , на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованість в розмірі 37668,69 грн. З допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження, в режимі доступу сторін до виконавчого провадження, було виявлено, що зазначене виконавче провадження було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. та в подальшому було передане на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В.. Із постанови про відкриття Виконавчого провадження було встановлено, що зазначене Виконавче провадження здійснюється Приватним виконавцем на виконання виконавчого напису № 21489 від 12.03.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В.. Крім стягнення боргу за Виконавчим написом, приватним виконавцем також здійснюється стягнення із позивача основної винагороди за виконавчим провадженням у розмірі 3766,87 грн. та мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 500,00 грн. З метою отримати інформацію щодо підстав виникнення заборгованості та документів, на підставі яких приватним нотаріусом вчинено Виконавчий напис, представник позивача - адвокат Дзюба М.Ю. звернувся із адвокатськими запитами до відповідача та приватного виконавця. 27.06.2023 року на електронну пошту представника позивача надійшла відповідь приватного виконавц, до якої було долучено копію договору №711248817 від 03.11.2019 р. з додатком №1 «Графік платежів», копію заяви відповідача, адресованої приватному виконавцю Подолянко І.А., про примусове виконання рішення та копію виконавчого напису. 30.06.2023 надійшла відповідь від відповідача, до відповіді відповідачем було долучено копію паспорту споживчого кредиту до договору №711248817 від 03.11.2019 р. та копію договору №711248817 від 03.11.2019 р. з додатком №1 Графік платежів. Вважає, виконавчий напис незаконним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне. Виконавчий напис вчинений нотаріусом на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Виконавчий напис не відповідає вимогам ст. 89 ЗУ «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженому Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Зокрема, згідно з Порядком для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника. У цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом може бути встановлена з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документу, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірних виконавчого напису. Як свідчить оскаржуваний Виконавчий напис та надані приватним виконавцем документи, він вчинений приватним нотаріусом на підставі договору № 711248817 від 03.11.2019, укладеного між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», який не є нотаріально посвідченим кредитним договором, тобто всупереч положенням Закону України «Про нотаріат», а також Порядку та Переліку, адже з 22.02.2017 року Розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» відсутній у Переліку. Натомість, Переліком передбачено лише можливість стягнення кредитних чи будь-яких інших позикових коштів лише на підставі нотаріально оформлених договорів - п. 1 Розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» Переліку. У зв`язку з чим просить суд задовільнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 14.08.2023 року відкрити провадження у цивільній справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та представник позивача - Дзюба М.Ю. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, матеріали справи містять окрему заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності та задоволення позовних вимог. Представник відповідача ТОВ «Онлайн Фінанс» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надав. Треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки суд не повідомили, заперечення на позовну заяву не надали. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 03.11.2019 р. між позивачем - [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено кредитний договір №711248817, відповідно до якого [PERSON] отримала грошові кошти. 12.03.2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрованим в реєстрі за №21489, яким стягнено з [PERSON] на користь ТОВ «Онлайн Фінанс» заборгованість за період з 29.01.2021 р. по 27.02.2021 р. у розмірі 36468,69 грн., що складається з простроченої суми заборгованості за кредитом у розмірі 16000,00 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 19760,00 грн. та заборгованість за штрафами і пенями у розмірі 708,69 грн., що виникла за Кредитним договором №711248817 від 03.11.2019 р. Крім того, за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» з [PERSON] стягнуто 1200,00 грн. Підставою для вчинення виконавчого напису приватний нотаріус Головкіна Я.В. зазначає положення ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172. Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. 09.09.2021 року, на підставі виконавчого напису №21489, виданого 12.03.2021 р. приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В., відкрито виконавче провадження №66762383 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн-Фінанс» заборгованість у загальному розмірі 37668,69 грн. Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. від 09.09.2021 р. стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн-Фінанс» основну винагороду у розмірі 3766,87 грн. Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. від 09.09.2021 р. стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн-Фінанс» розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 500,00 грн. Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Подолянко І.А. від 04.04.2023 р. передано виконавчий документ приватному виконавцю Виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В. від 05.04.2023 р. прийнято в провадження виконавчого провадження ВП №66762383. Відповідно до приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Згідно положень ст.. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє нотаріальні написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно пп.1.2. пункту 1, пп.2.2 пункту 2, пп.3.1,пп.3.2, пп.3.4, пп.3.5 пункту 3, пп.5.1 пункту 5 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів,затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Згідно п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів,затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Ця нотаріальна дія полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. Позивач оспорює нараховану заборгованість. Відповідачем не подано суду відзиву на позов, не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності боргових правовідносин з [PERSON] , щодо безпідставності позовних вимог та дотримання законодавства при видачі виконавчого напису у безспірному порядку. В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений з позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, а приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., не надані копії документів, на підставі яких вчинений виконавчий напис № 21489 від 12.03.2021 року, тому вказані обставини є ще однією підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №172/1652/18 від 21.10.2020 року. Таким чином, у даному випадку, відомостей, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у наявності боргових зобов`язань та безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, суду не надано. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, заяву представника позивача про зменшення судових витрат на правничу допомогу та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню. Так в підтвердження необхідності стягнення витрат на правову допомогу, позивачем було надано копію Договору від 07.06.2023 року, укладеного між адвокатом Дзюба М.Ю. та [PERSON]., предметом якого є те, що Клієнт ( [PERSON] ) доручає та зобов`язується оплатити, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавата правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.3 Договору Клієнт зобов`язаний оплатити надану правову допомогу у порядку та строки обумовлені Сторонами. Згідно Додаткової угоди № 1 до зазначеного Договору від 07.06.2023, сторони дійшли згоди про вартість представництва інтересів Клієнта шляхом підготовки, подання та супроводження позову про визнання виконавчого напису №21489 від 12.03.2021 р., таким, що не підлягає виконанню, вартість послуг складає 4000,00 грн. Представником позивача також було надано копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Акт виконаний робіт від 31.07.2023 року на суму 4000,00 грн. представництва інтересів позивача при розгляді справи, копію квитанції про оплату позивачем адвокату Дзюба М.Ю. правової допомоги згідно договору від 07.06.2023 року. Суд вважає, що витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. підлягають стягненню із відповідача, враховуючи вищезазначені обставини, надану адвокатом правову допомогу та задоволення позову. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved