Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

19.09.2023 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Підгірний Олексій Сергійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у якій позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 134549, вчинений 10.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. В обґрунтування заявлених вимог, зазначає, що 15.11.2021 Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Підгірним О.С. було відкрито виконавче провадження № 67529631 на підставі виконавчого напису № 134549, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., за яким стягнуто з неї на користь ТОВ «ФК ФОРТ» заборгованість за період з 05.11.2020 по 03.06.2021: 8269,46 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5323,23 грн. заборгованість за відсотками, 5075,00 грн. заборгованість за комісією, 8269,46 грн. заборгованість за штрафними санкціями, 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 18717, 69 грн. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, скільки був виданий з порушенням вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі вчинених написів нотаріусів. Разом із позовною заявою [PERSON] подано заяву про забезпечення позову, яку ухвалою судді від 20.09.2023 повернуто заявнику, у зв`язку із несплатою судового збору. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 21.09.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. В установлений судом строк позивач усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 09.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та витребувані докази у справі. На виконання ухвали судді від 09.10.2023, 24.10.2023 від Київського державного нотаріального архіву надійшла відповідь згідно якої, станом на 17.10.2023 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не передавав архів та документи нотаріального діловодства на державне відповідальне зберігання. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась, про причини своєї неявки суду не повідомила. Відповідач ТОВ «ФК ФОРТ», у судове засідання не з`явився, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Підгірний О.С., у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись, пояснень на позов не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] у с. Морозівка, та її дошлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 23.12.2013 (а.с. 31) та копією паспорту, серії [NUMBER] (а.с. 13). 10.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №134549 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ФОРТ», яке є правонаступником за Договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав № БН від 05.11.2020 ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», якому ПАТ «ВіейБіБанк» на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 41448 від 28.05.2019, відступлене право вимоги за Кредитним договором № BLaЖГА00086147 від 11.10.2011, заборгованості за кредитним договором укладеного між ПАТ «ВіейБіБанк» та [PERSON] , в розмірі 18717,69 грн. (а.с. 16). Згідно повідомлення Міністерства юстиції України від 18.01.2022, наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2021 № 4722/5 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю на ім`я [PERSON] анульоване. Наказом міжрегіонального управління від 31.12.2021 № 1920/6 його діяльність припинена з 31.12.2021 (а.с. 17-19). 15.11.2021 на підставі вказаного вище виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Остапенко Є.М. відкрито виконавче провадження № 67529631 (а.с. 20-22). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Підгірного О.С. від 15.11.2021, у вказаному виконавчому провадженні, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] (а.с. 23-25). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Підгірного О.С. від 09.12.2021, у вказаному виконавчому провадженні, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с. 26-28). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як передбачено п. 2.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Судом встановлено, що підставою для вчинення виконавчого напису, як у ньому зазначено, є Кредитний договір № BLaЖГА00086147 від 11.10.2011 укладений між ПАТ «ВіейБіБанк», правонаступником якого на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 41448 від 28.05.2019 є ТОВ «ФК ІНВЕСТ ХАУС», правонаступником якого на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав № БН від 05.11.2020 є ТОВ «ФК ФОРТ», та [PERSON] , в розмірі 18717,69 гривень. Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі Постанова). Проте вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною. Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Станом на час розгляду справи Розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" виключено на підставі Постанови КМ № 480 від 19.04.2022. Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З наведеного вбачається, що відповідачем, всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за кредитним договором, а нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договорів на які відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за кредитним договором, та стягнув спірну заборгованість. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що заборгованість боржника не є безспірною, що свідчить про вчинення виконавчого напису 10.06.2021 з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», тому суд приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріуса є таким , що не підлягає виконанню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Беручи до уваги вищенаведене, підлягають поверненню позивачці з державного бюджету 536,80 гривні, що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого позивачкою при поданні позову (1073,60 х 0,5 = 536,80). Понесені позивачкою витрати зі сплати судового збору у сумі 536,80 гривні відповідно до ст. 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved