Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

До Христинівського районного суду Черкаської області з позовом звернувся [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні позивача - орган опіки та піклування Христинівської міської ради про позбавлення батьківських прав. У позові зазначає, що 18.08.2022 р. між позивачем та відповідачем укладено шлюб . До офіційного укладення шлюбу, з 2007 року, позивач з відповідачкою проживали однією сім`єю. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Починаючи з травня 2023 р. відповідач стала ухилятись від виконання батьківських обов`язків в результаті чого двічі притягувалась до адміністративної відповідальності. 05.06.2023 р. постановою Христинівського районного суду відповідач визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 184 ч.1 КУПАП, у зв`язку з вчиненням правопорушення сином [PERSON] . На неї накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. 18.08.2023 р. постановою Христинівського районного суду відповідач визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 184 ч. 1 КУПАП у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень сином [PERSON] на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. 09.10.2023 р. на відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 184 ч. 2 КУПАП у зв`язку із залишенням без батьківської опіки та нагляду дітей. Згідно виписки із медкартки стаціонарного хворого [PERSON] від 21.07.2023 р. отримав сліпе осколкове поранення правої половини калитки, пальців лівої кисті, рвано-різану рану правої частини калитки. Згідно консультативного висновку спеціаліста КНП Черкаська обласна лікарня відповідач потребує консультації психіатра. На даний час позивач залишила сім`ю та дітей, відмовляється виконувати батьківські обов`язки, не піклується про дітей, не цікавиться їх розвитком та здоров`ям, у зв`язку з чим виникла необхідність у позбавленні її батьківських прав відносно дітей. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 10.10.2023 року відкрито провадження у справі призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити без його участі та участі його представника - адвоката Задояного Ю.В., у заяві також зазначив, що вони позовні вимоги підтримують повністю та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Попередньо до суду надійшла заява, у якій відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову та позбавлення її батьківських прав відносно її синів [PERSON] та [PERSON] , оскільки вона залишила дану сім`ю і на даний час проживає в іншій сім`ї. Представник третьої особи на стороні позивача - орган опіки та піклування Христинівської міської ради Піддубняк Н.В. в судове засідання не з`явилась, проте до від неї суду надійшло письмове клопотання, у якому просить суд справу слухати у відсутність представника органу опіки та піклування, та зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, та врахувавши позицію сторін вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 2007 року перебували у цивільному шлюбі. Під час спільного проживання у сторін народилось два сина: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , копії яких наявні в матеріалах справи. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.08.2022р., копія якого наявна в матеріалах справи, 18.08.2022 р. сторони зареєстрували шлюбні відносини. З 09.01.2023 р. позивач [PERSON] був мобілізований на військову службу в ЗСУ. Також судом встановлено, що відповідач стала ухилятись від виконання батьківських обов`язків в результаті чого двічі притягувалась до адміністративної відповідальності, а саме, 05.06.2023 року постановою Христинівського районного суду відповідач [PERSON] була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП у зв`язку з вчиненням правопорушення сином [PERSON] , й на відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження; 18.08.2023 року постановою Христинівського районного суду відповідача [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з ухиленням її від батьківських обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 150 СК України, внаслідок чого її син [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а саме - отримав сліпе осколкове поранення правої половини калитки, пальців лівої кисті, рвано-різану рану правої частини калитки (виписка із медкартки стаціонарного хворого [PERSON] від 21.07.2023 р., копія якої наявна в матеріалах справи). На відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження; 09.10.2023 року на відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП у зв`язку із залишенням без батьківської опіки та нагляду дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 06 по 09.10.2023 р., без будь-яких причин. Відповідно до висновку виконавчого комітету Христинівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 26.10.2023 р., вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідачем [PERSON] у своїй заяві не заперечувався той факт, що вона не виконує батьківських обов`язків відносно своїх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вона залишила їх, оскільки проживає з іншою сім`єю. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, та враховуючи, що відповідач не заперечувала щодо задоволення позовних вимог щодо позбавлення її батьківських прав відносно синів, що свідчить про її небажання в подальшому виконувати батьківські обов`язки по вихованню синів, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей. Разом з тим, відповідач [PERSON] тривалий час не приділяла належну увагу до виховання синів, не створила умов для їх гармонійного розвитку, не намагається забезпечувати належні умови розвитку та виховання дітей, не займається їх вихованням, не піклується про здоров`я, фізичний та моральний розвиток, що свідчить про ухилення та небажання відповідача виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню, розвитку та утриманню дітей, що і є підставою для позбавлення її батьківських прав. При цьому, суд приймає до уваги висновок від 26.10.2023 органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дітей. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Виходячи з вищевикладених положень процесуального закону, суд взяв до уваги, що позовні вимоги були визнані відповідачем в повному обсязі. Визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав і інтересів інших осіб, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved