Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 23 квітня 2009 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які наразі проживають з відповідачем. З липня 2022 року шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинені. Вважає їх подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливим. Спір про поділ їх спільного майна буде вирішуватися в окремому судовому провадженні. На підставі викладеного позивач звертається до суду з цим позовом, в якому просив розірвати шлюб укладений між сторонами. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2023 року прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник [PERSON] надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. 25 жовтня 2023 року від представника відповідача [PERSON] на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач не заперечує проти задоволення позовної заяви про розірвання шлюбу, однак зазначила, що викладена у позовній заяві інформація не відповідає дійсності. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно із ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст.\~112\~СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 23 квітня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області , про що зроблено відповідний актовий запис № 125 (а. с. 6). Від подружнього життя сторони мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим в м. Кішварда Угорської Республіки, про що зроблено реєстраційний номер № 688/2009, та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 248 (а. с. 9, 10). Подружжя спільного господарства не ведуть, мають бажання розірвати шлюб, при цьому суд враховує позицію відповідача, яка в межах розгляду цієї справи визнала позов про розірвання шлюбу, не заперечує факт припинення сімейно-шлюбних відносин між подружжям. З урахуванням вказаних позивачем обставин, судом встановлено, що збереження шлюбу між сторонами буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не має. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, що говорить про їх стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає що причини, що спонукають сторони наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не виявила бажання після розірвання шлюбу змінювати прізвище, а тому суд залишає відповідачу прізвище « [PERSON] ». Приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, на цей час разом не мешкає, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір, але в своїй позовній заяві, поданій до суду не зазначив, що бажає стягувати сплачений судовий збір з відповідача, тому судовий збір з відповідача не підлягає стягненню.

Outcome: approved