Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Лабик Р. Р. звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ПрАТ "СК" Євроінс Україна"про встановлення факту родинних відносин та відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Позов мотивований тим, що 06 листопада 2021 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, від отриманих тілесних ушкоджень помер [PERSON] . В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків, матері загиблого [PERSON] було завдано шкоди. Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу "Камаз 5511", д.н.з. [NUMBER] , з причіпом "ГКБ 819", д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ "СК" Євроінс Україна". 09 березня 2023 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та завернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, однак відповідач відмовив у виплаті посилаючись на невідповідність прізвищ позивача та потерпілого. Враховуючи викладене представник позивача просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] , стягнути з відповідача на користь позивача 118 380, 00 грн. - страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, 24 000, 00 грн. - страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу внаслідок смерті сина та 42 714, 00 грн. - судових витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 22 вересня 2023 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов підтримала. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечував, що, також підтверджується поданою заявою (а. с. 27) Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується листами про доставку електронної пошти ( звороти а. с. 106, 121), трекінгом відстежень рекомендованого повідомлення та розпискою. Про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань, відзиву не надали. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. Заслухавши учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06 листопада 2021 року біля 23:20 год. водій [PERSON] , керуючи технічно-справним автомобілем "Камаз 5511", д.н.з. [NUMBER] , з причіпом "ГКБ 819", д.н.з. [NUMBER] , рухаючись автодорогою Р-54 "Теплик-Дубинове", у с. Красносілка Бершадської ОТГ Гайсинського району Вінницької області, у напрямку м. Бершадь, неподалік газорозподільного комплексу, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перебував у стані алкогольного сп`яніння на проїзній частині дороги. Внаслідок наїзду пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер [INFO] під час надання медичної допомоги в КУ "Бершадська МЛ", що також підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10 листопада 2021 року. За даним фактом 07 листопада 2021 року було розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 12021020000001249 за ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно висновку судово - медичної експертизи, проведеної в рамках вказаного кримінального провадження, смерть [PERSON] настала від сполучної травми тіла, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення та перебуває у причинному зв`язку із смертю. 30 грудня 2021 року кримінальне провадження № 12021020000001249 від 07 листопада 2021 року було закрито у зв`язку із відсутністю у діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення. Згідно полісу № 205237510, який діяв на момент настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме 06 листопада 2023 року, відповідальність водія транспортного засобу "Камаз 5511", д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ "СК "Євроінс Україна" (а.с. 56). 09 березня 2023 року представник позивача звернувся до відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 57, 62). 19 червня 2023 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про долучення документів до заяви про виплату страхового відшкодування (а.с. 65). 14 квітня 2023 року ПрАТ "СК "Євроінс Україна" повідомила представника позивача про те, що у ПрАТ "СК "Євроінс Україна" відсутні документи, на підставі яких страховик може прийняти рішення по справі щодо виплати страхового відшкодування, а саме документів на підтвердження права [PERSON] на отримання відшкодування у зв`язку із втратою годувальника (а.с. 73-74). Факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 36); - інформацією Хмільницького відділу ДРАЦС у Хмільницькому районі Вінницької області ЦМУ МЮ (м. Київ) № 327-28.27-35 від 20 квітня 2023 року (а.с. 44-45); - інформацією Управління ДМС у Вінницькій області № 0501.9-4016/05.1-23 від 19 червня 2023 року (а.с. 46); - фототаблицями (а.с. 54-55). Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони - онуки позивача, при цьому [PERSON] - рідна донька покійного [PERSON] , який був рідним сином позивача. Через помилку при оформленні документів про його народження, у прізвищах його та матері виникли розбіжності, які за життя [PERSON] вони не усунули, оскільки не думали, що це важливо. [PERSON] за життя утримував матір - привозив, переводив кошти, надавав допомогу в натуральній формі, фізично, а також допомагав з її лікуванням. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . [PERSON] , [INFO] , є пенсіонером за віком (а.с. 40), отримує пенсію в розмірі 3 511, 82 грн. в місяць (а.с. 42) та потребує лікування (а.с. 47). [PERSON] працював на посаді машиніста навантажника-розвантажника машин в ТОВ "УДИЧ" та отримував заробітну плату, що з травня 2021 року по жовтень 2021 року склала 58 794, 54 грн (а.с. 43). Судом встановлено, що [PERSON] перебувала на матеріальному утриманні сина на момент його загибелі, що підтверджується довідкою № 08-66/157 від 13 вересня 2023 року (а.с. 41), актом від 07 вересня 2023 року (а.с. 48). Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки та третіми особами, яким такий володілець завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця незалежно від його вини. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС від 23 вересня 2020 року у справі № 199/1100/19. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Доказів непереборної сили або умислу померлого під час вчинення ДТП матеріали справи не містять. Спірні правовідносини в справі регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) (ч. 1 ст. 990 ЦК України). У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та не позбавлений можливості за відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування. Така правова позиція відповідає позиції ВС, викладеній у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 748/1893/18, постанові ВП ВС від 11 грудня 2019 року справі № 465/4287/15. Факт настання страхового випадку ніким у справі не оспорюється та зафіксований правоохоронними органами. Станом на час розгляду справи у суді страхове відшкодування страховиком не виплачено. Порядок та умови здійснення страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, передбачений ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до абз. 1 ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Згідно з п. 2 абз. 2 ч.1 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відповідно до п. 2 ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до умов даного виду страхування, зокрема, ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно з п. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" із 01 січня 2021 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 6 000 грн. Тобто, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи становить 72 000 грн. Пунктом 27. 5 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 566 від 09 липня 2010 року у редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538, на дату дорожньо-транспортної пригоди розміри страхових сум за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, було встановлено у розмірі 260 000 гривень на одного потерпілого. Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди до складу сім`ї [PERSON] входили: матір [PERSON] , дружина [PERSON] , донька [PERSON] (а.с. 35, 49-53). [PERSON] , батько [PERSON] , помер [INFO] (а.с. 37). Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , мають його матір [PERSON] , дружина [PERSON] та донька [PERSON] , з чого слідує, що частка кожної з них складає 24 000 грн. (72 000/3). По даному страховому випадку відповідачем було виплачено іншим особам, які мають право на отримання страхового відшкодування за шкоду заподіяну смертю [PERSON] наступні виплати: - 36 220 грн. та 57 400 грн. виплати страхового відшкодування дружині потерпілого [PERSON] (а.с. 75-76); - 24 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди доньці потерпілого [PERSON] (а. с. 77); Отже, загальний розмір виплаченого страхового відшкодування дружині та доньці потерпілого становить 117 620 грн. Таким чином, залишок страхової суми по страховому полісу становить 142 380 грн. Оскільки, судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] є пенсіонером за віком, перебувала на утриманні сина [PERSON] до дня його смерті та в силу ст. 202 СК України [PERSON] мав обов`язок утримання його непрацездатної матері, а тому відповідно до ст. 1200 ЦК України, вона має право на отримання відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого в розмірі 118 380 грн. (260 000 - 117 620) - 24 000). Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved