Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з вище вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № ZRZ0G207324017 від 20.08.2007 року у сумі 25693,63 доларів США, яка складається з такого: 8382,34 доларів США -\~заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 13402,73 доларів США\~ заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2239,78 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 1668,78 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 17.02.2014 року по 11.08.2014 року, оскільки боржник у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання. ІІ. Процедура та позиції сторін. Ухвалою Богунського\~районного суду\~м.\~Житомира від\~08.06.2023\~року (а.с.\~26-27)\~цивільну справу\~за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Житомирського районного суду Житомирської області. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 34). \~ \~ \~ \~Представником відповідача подано клопотання про застосування строків позовної давності (а.с. 43-44) обґрунтоване тим, що останній платіж відповідача по кредитному договору був проведений 29.12.2009 року; позивач звернувся до суду з позовом 16.05.2023 року, тобто після спливу строку позовної давності, навіть щодо останнього щомісячного платежу. Представником позивача подано відзив на заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 49-50), де просить задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, оскільки кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставини, на які посилається відповідач, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Повідомив, що договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором; погашення заборгованості за кредитним договором відбувалось або списанням з рахунку, або через виконавчу службу. Зазначив, що у п. 7.2 договору є посилається на інший договір, однак рахунок для погашення один. Представник відповідача підтвердив, що дійсно [PERSON] було укладено два кредитні договори; 29.12.2009 року було здійснено останній платіж за кредитним договором, відтак просить застосувати позовну давність. Зазначив, що по спірному кредитному договору [PERSON] самостійне погашення заборгованості не відбувалось, оскільки такепогашення відбувалось в рамках виконавчого провадження, однак за іншим кредитним договром. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. ІІІ. Фактичні обставини справи, які встановлені судом. 20.08.2007 року сторони уклали кредитний договір № ZRZ0G207324017 (а.с. 9-11), згідно з яким банк зобов`язався надати відповідачу кредит у сумі 8680,00 доларів США строком до 19.08.2037 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 107,76 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (п.7.1 кредитного договору). Відповідно до п. 4.1. вказаного кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, - пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Позивачем надано виписки по рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] за договором за період з 20.08.2007 по 20.10.2023 р.р. (а.с. 57-67), з яких вбачається факт погашення [PERSON] заборгованості та сплата відсотків за користування кредитом. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 4-7), станом на 01.05.2023 року відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 65181,52 доларів США, яка складається з такого: 8382,34 долари США -\~заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 13402,73 долари США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2239,78 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 41156,67 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Позивач - АТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, яка становить 25693,63 долари США, яка складається з такого: 8382,34 долари США -\~заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 13402,73 долари США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2239,78 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 1668,78 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором за період з 17.02.2014 року по 11.08.2014 року. Із зазначеного вище розрахунку заборгованості також вбачається, що останній платіж відповідача по кредитному договору був проведений 29.12.2009 року. IV. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. З приводу застосування строків позовної давності. Відповідно до\~ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність,\~встановлена законом,\~може бути\~збільшена за\~домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Так, відповідно до п. 5.1 кредитного договору, вказаний договір діє до повного виконання сторонами свої зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Дослідженими матеріалами справи встановлено, що кредитний договір чинний та продовжує свою дію; обставини, на які посилається відповідач, не знайшли свого підтвердження, а відтак, у задоволенні клопотання сторони відповідача про застосування строків позовної давності у цій частині слід відмовити. Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша і друга статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Матеріалами справи встановлено та доведено, що банк надав відповідачу кредит у розмірі 42480,00 долари США, однак відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором. Будь-яких належних, у розумінні статей 58, 179 ЦПК України доказів відсутності боргу перед АТ КБ «Приватбанк», відповідач суду не надав, про існування таких доказів не зазначив. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № ZRZ0G207324017 від 20.08.2007 року в сумі 24024,85 долари США, з яких: 8382,34 долари США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 13402,73 долари США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2239,78 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом. Щодо позовних вимог позивача про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 1668,78 доларів США за період з 17.02.2014 по 11.08.2014 суд зазначає наступне. Статтею 549 ЦК України\~передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.\~\~ Стаття 266 ЦК України\~передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин, включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Отже, аналіз норм ст.\~266, ч. 2 ст.\~258 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року в справі № 6-160цс14, від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12. За таких обставин, вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає у зв`язку з пропуском визначеного законного річного строку позовної давності. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно до розміру задоволених вимог судовий збір у сумі 12100,55 грн.

Outcome: partial