Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач зазначив, що 01.10.2012 року між ВАТ «Креді Агріколь Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2233/36-313, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 85 000 грн. Банком, належним чином було виконано умови договору від 01.10.2012. Однак відповідач в порушення умов кредитного договору, у передбачені графіком строки кредит не повертав, проценти за користування кредитом не сплачував. Внаслідок чого, станом на 09.04.2023р. у відповідача перед банком наявна заборгованість у розмірі 50\~133,20 грн., з яких: 8\~672,97 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 33720,12 грн. строкова заборгованість по кредиту, 6\~922,64 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам, 817,47 грн. заборгованість по поточним відсоткам. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684 грн. Ухвалою від 28.08.2023р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача надав заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки не сповістив, заяв, відзиву суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу без його участі по наявним в справі доказам та за згоди позивача постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.10.2012 року між ВАТ «Креді Агріколь Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2233/36-313, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 85 000 грн. на строк з 01.10.2012 по 30.06.2025 зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,82% річних. У зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань за вищезазначеним договором станом на 09.04.2023 р. утворилась заборгованість в сумі 50\~133,20 грн., з яких: 8\~672,97 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 33720,12 грн. строкова заборгованість по кредиту, 6\~922,64 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам, 817,47 грн. заборгованість по поточним відсоткам. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як визначено ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як визначено ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживчий кредит» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК). Відповідачці, якій було направлено копію ухвали про відкриття провадження з копіює позовної заяви та доданими документами, відзиву чи заперечень по суті позовних вимог не надано, як наслідок відповідачем не подано до суду докази, які спростовують факти, викладені в позовній заяві. Так, матеріалами справи доведений факт отримання відповідачем кредитного ліміту на картковий рахунок, а також порушення ним умов договору щодо повернення кредиту. Тому звернення банку до суду за захистом своїх інтересів є підставним. Також відповідач не оспорював розрахунок заборгованості, заявлений позивачем. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача в розмірі 2 684 грн., понесені ним при подачі позовної заяви до суду підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved