Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~29.05.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . На випадок своєї смерті останній заповіт не залишив, а спадкоємцями першої черги до майна померлого, окрім неї, є дружина померлого та її мати [PERSON] . Також, [INFO] помер її син [PERSON] . На випадок своєї смерті останній заповіт не залишив, а спадкоємцями першої черги до майна померлого, окрім неї, є батько померлого [PERSON] . Вказує, що спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] , а також їй та відповідачці [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (далі кватира). Тобто, до складу спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] увійшли належні їм частки у даному житлі. З метою оформлення своїх спадкових прав, які стосуються частки у квартирі, вона звернулася до приватного нотаріуса, проте отримала відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії. Така відмова нотаріуса була вмотивована тим, що між співвласниками квартири не досягнуто згоди щодо визначення їх часток, що позбавляє можливості встановити обсяг спадкової маси. Враховуючи наведене, а також заяву про зменшення розміру позовних вимог від 08.11.2023 року (а.с. 167), просить суд визнати за нею право власності на 1/8 частку у квартирі, після смерті [PERSON] та на 1/4 частку у квартирі, після смерті [PERSON] \~ \~ \~ \~10.10.2023 року від відповідача [PERSON] надійшла на адресу суду зустрічна позовна заява до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обгурнування позовних вимог остання зазначає, що дійсно після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому 1/4 частку в спірній квартирі. На вказану частку як спадкоємці першої черги претендує вона та її донька [PERSON] . З огляду на викладені обставини первісного позову та з урахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог від 23.10.2023 року (а.с. 150-152, 166), просить суд визначити, що частки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у квартирі є рівними та становлять по 1/4 частки, визнати за нею право власності на 1/8 частку у квартирі в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] та з урахуванням вже належної їй на праві власності 1/4 частки, визнати за нею право власності на 3/8 частки у вказаній квартирі (а.с. 150-152, 166). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.10.2023 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно було прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно (а.с. 161-162). Представник позивача за первісним позовом заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, щодо задоволення зустрічної позовної заяви не заперечувала. Представник відповідача за первісним позовом не заперечував щодо задоволення первісних позовних вимог. Зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 18.08.2015 року Відділом ДРАЦС РС Луцького МУЮ Волинської обл. (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась, зокрема, із його частки у квартирі [ADDRESS] . Згідно ст. 1217, ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт не залишив, а отже у даному випадку спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та донька [PERSON] (а.с. 8, 9, 12, 24). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом також встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом спільного проживання, а також як слідує із матеріалів спадкової справи № 8/2023 до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , жоден із них про відмову від її прийняття не заявив (а.с. 54-85). Отже, позивачам, як спадкоємцям після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом належить частки у квартирі [ADDRESS] . Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] належним чином оформити право власності на вищевказане майно не мають можливості, оскільки між співвласниками квартири не досягнуто згоди щодо визначення їх часток, що позбавляє можливості встановити обсяг спадкової маси. З приводу зазначеного приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н.А. винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 57/02-31 від 08.05.2023 року (а.с. 84). За наведених обставин, [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позбавлені можливості реалізувати своє право на спадщину та набути права власності на частку в нерухомому майні в позасудовому порядку. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.12.2006 року Відділом приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради згідно з розпорядженням (наказом) від 14/12/2006 № 756-р, співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). 26.12.2006 року за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проведена державна реєстрація права приватної спільної сумісної власності на вищевказану квартиру без визначення часток кожного зі співвласників (а.с. 17). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч. 2 ст. 372 ЦК України). Із наведених норм чинного законодавства слідує, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] кожному на праві власності належить по 1/4 частці у квартирі [ADDRESS] . Як наслідок, [PERSON] та [PERSON] як єдиним спадкоємцям після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку спадкування за законом належить по 1/8 частці у квартирі [ADDRESS] . Тобто, відповідачці за первісним позовом [PERSON] , з урахуванням успадкованої нею частки після смерті чоловіка, належить на праві власності 3/8 частки у квартирі [ADDRESS] . Судом також встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 15.08.2022 року Відділом ДРАЦС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась, зокрема, із його частки у квартирі [ADDRESS] . Згідно ст. 1217, ч. 2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті заповіт не залишив, а отже у даному випадку спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його мати [PERSON] (а.с. 8-10). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом також встановлено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом спільного проживання, а також як слідує із матеріалів спадкової справи № 9/2023 до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] , позивачка за первісним позовом подала заяву про прийняття спадщини, та відповідно про відмову від її прийняття не заявила (а.с. 86-118). Отже, [PERSON] , як спадкоємцю після смерті [PERSON] в порядку спадкування за законом належить частка у квартирі [ADDRESS] , яка, як було встановлено судом, становить 1/4 частину майна. З приводу неможливості позивачкою належним чином оформити право власності на вищевказане майно приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Н.А. винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 58/02-31 від 08.05.2023 року (а.с. 115-116). За наведених обставин суд приходить до висновку, що як первісна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно, так і зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно підлягають до задоволення у повному обсязі. При вирішенні даного спору, суд також приймає до положення ст. 206 ЦПК України та вважає, що визнання сторонами первісного та зустрічного позовів відповідно на зачіпає законних прав та інтересів будь-яких третіх осіб.

Outcome: approved