Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , Центру надання адміністративних послуг Підволочиської селищної ради про визнання права власності по 1/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 25 лютого 1984 по 04 травня 2023 року. Після розірвання шлюбу виник спір щодо користування придбаного житлового будинку. При зверненні у БТІ встановлено, що даний будинок відноситься до суспільної групи колгоспний двір.Згідно довідки архівного відділу станом на 15 квітня 1991 року значиться господарство [PERSON] голова двору з яким проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У зв`язку із належністю будинковолодіння до суспільної групи господарства - колгоспного двору, форма власнсоті якого не передбачена чинним законодавством, не можуть оформити право власності у позасудовому порядку, у звязку з чим змушені звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 19 червня 2023 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Підволочиського\~районного суду\~Тернопільської області\~від 07\~листопада 2023\~року прийнято\~відмову представника\~позивача [PERSON] \~ адвоката\~Драус Ольги\~Олегівни від\~позовних вимог\~ та\~закрито провадження\~по справі\~в частині\~позовних вимог\~ [PERSON] до[PERSON] , Центру надання адміністративних послуг Підволочиської селищної ради про визнання права власності. Представник позивача до початку розгляду справи по суті, подала заяву про збільшення позовних вимог та просить визнати за позивачами [PERSON] [PERSON] , [PERSON] право власності на частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 92,40 кв.м, житловою площею 62,3 кв.м. по [ADDRESS] за кожним, належних їм як членам колгоспного двору. В судове засідання позивачі не з`явилися, представник позивача подала заяву, згідно якої змінені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності та відсутності позивачів. Представник відповідача Центру надання адміністративних послуг в особі Підволочиської селищної ради в судове засідання не з`явився, подали заяву про розгляд справи без участі їх представника, на підставі наявних даних, проти задоволення позову не заперечують. Відповідач [PERSON] подав на адресу суду заяву, відповідно до якої, змінені позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просить розглянути без його участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: У відповідності до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 березня 1992 року, виданого виконкомом Жеребківської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому №3 від 02 лютого 1992 року - жилий будинок [ADDRESS] , належить колгоспному двору, що складається з чотирьох членів, головою якого є [PERSON] . Згідно довідки\~про технічний\~опис об`єкта\~нерухомого майна\~№145,\~виданої 25.07.2023р.\~Бюро технічної\~інвентаризації Підволочиського\~району,\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~що знаходиться\~в [ADDRESS] ,\~загальною площею\~92,40\~кв.м.,\~житловою площею\~62Є,3\~кв.м.\~належить [PERSON] ,\~на підставі\~свідоцтва на\~право особистої\~власності на\~жилий будинок\~від 30.03.1992р.\~згідно рішення\~виконкому №3\~від 02.02.1992р. Інвентарна вартість будинковолодіння - 255780,00 грн У відповідності до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею 94, 40 кв.м., житловою площею 62,30 кв.м.. будинок складається з Житлового будинку літ.»А», приюбудови «а», сходів-піднавісу «а1», літньої кухні «Б», комори «В», підвалу «в», кладової «Г», господарської будівл - -«Д» добудови «д», підвалу «Е», гаража «Є», піднавісу - №1, огорожі - №2, воріт з хвірткою - №3, криниці «К». З довідки, виданої архівним відділом Тернопільської області №5 Тернопільської військової адміністрації №765 від 01.08.2023 року убачається, що по документах архівного фонду «Жеребківська сільська рада» у погосподарських книгах с. Жеребки станом на 15.04.1991 р. значиться господарство [PERSON] -1962 р.н., голови домогосподарства, разом з яким проживали [PERSON] 1962 р.н., дружина, [PERSON] - 1985р.н, дочка, [PERSON] 1986 р.н., син, [PERSON] 1987 р.н., син. Суспільна група господарства колгоспний двір. З довідки, виданої архівним відділом Тернопільської області №5 Тернопільської військової адміністрації №721 від 25 липня 2023 року убачається, що по документах архівного фонду «Жеребківська сільська рада» у погосподарських книгах с. Жеребки станом на 1992 р. значиться господарство [PERSON] -1962 р.н., голови домогосподарства, разом з яким проживали [PERSON] 1962 р.н., дружина, [PERSON] - 1985р.н, дочка, [PERSON] 1986 р.н., син, [PERSON] 1987 р.н., син. Суспільна група господарства колгоспний двір. Згідно довідки Жеребківського старостинського округу Підволочиської селищної ради №74 від 20.07.2023р. вул. М. Жеребки в с, Жеребки Тернопільського району перейменована на вул. С. Стрільців. У відповідності до свідоцтва про одруження [NUMBER] від 06 листопада 2021р. [PERSON] , 1980р.н. та [PERSON] , 1985р.н., одружились, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно Акту обстеження житлового будинку [ADDRESS] від 14.07.2023р. та довідки Жеребківського старостинського округу Підволочиської селищної ради №67 від 14 липня 2023р. вбачається, що в житловому будинку зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . На даний час в будинку ніхто не проживає. Згідно рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 травня 2023року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020року №807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» у Тернопільській області ліквідовано Бережанський, Борщівський, Бучацький, Гусятинський, Заліщицький, Збаразький, Зборівський, Козівський, Кременецький, Лановецький, Монастириський, Підволочиський, Підгаєцький, Теребовлянський, Тернопільський, Чортківський, Шумський райони. У Тернопільській області утворено Кременецький, Тернопільський та Чортківський райони. При цьому, до Тернопільського району (з адміністративним центром у місті Тернопіль) включено території Байковецької сільської, Бережанської міської, Білецької сільської, Великоберезовицької селищної, Великобірківської селищної, Великогаївської сільської, Залозецької селищної, Збаразької міської, Зборівської міської, Золотниківської сільської, Іванівської сільської, Козівської селищної, Козлівської селищної, Купчинецької сільської, Микулинецької селищної, Нараївської сільської, Озернянської сільської, Підволочиської селищної, Підгаєцької міської, Підгороднянської сільської, Саранчуківської сільської, Скалатської міської, Скориківської сільської, Теребовлянської міської, Тернопільської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 1\~ст.15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До кінця 2012 року питання переведення колгоспного двору до категорії двору, що належить громадянину, з видачею свідоцтва про право власності на будинок, вирішувалося органами місцевого самоврядування, а Бюро технічної інвентаризації» виготовляло документи про право власності і реєструвало будинок за громадянином. На даний час БТІ не мають такого права і як результат право приватної власності на будинок, який є складовою частиною колгоспного двору, може бути визнане тільки судовим рішенням. Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню по-господарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в по-господарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення по-господарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню по-господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин (існування колгоспних дворів)) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою статті 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України «Про власність» в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування. Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Разом з тим, у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 30 березня 1992 року, виданого виконкомом Жеребківської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому №3 від 02 лютого 1992 року - жилий будинок [ADDRESS] , належить колгоспному двору та складається з чотирьох членів, головою якого є [PERSON] , а в довідках архівного фонду станом на 1991 та на 1992 роки, за адресою вул. М. Жеребки [PERSON] , разом з яким проживали ще 4 осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з пояснень позивачів та їх представника, [PERSON] син голови домогосподарства, станом на 15 квітня 1991 року не проживав за адресою [ADDRESS] ), а був зареєстрований у 1993 році. Дана обставина визнана сторонами по справі, підтверджується свідоцтвом про право особистої власності від 30.03.1992р., вищевказаний жилий будинок належить колгоспному двору, що складається з 4 членів, головою якого є [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 92,40 кв.м, житловою площею 62,3 кв.м. по [ADDRESS] , належної йому як члену колгоспного двору немає. Частиною 1\~ст. 82 ЦПК України\~встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно\~ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Таким чином, у відповідності до даних положень, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить по 1/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , як членам колгоспного двору. Після припинення існування колгоспного двору свої частки вони не витребували і продовжували брати участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства колишнього колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.13\~постанови від\~24\~червня 1983\~року №\~4\~«Про практику\~розгляду судами\~України справ\~про спадкування» та в підпункті «г» пункту 6\~постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила\~ст.563 ЦК УРСР\~про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. Отже, житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору. Таким чином, право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на спільну часткову власність членів припиненого колгоспного двору в рівних частинах по 1/4 частці кожного. З 01 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчується на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «По державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майна та їх обтяжень», державний реєстратор з 01 січня 2013 року не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про право в власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками. Відповідно до\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.ст.41,\~55 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1\~ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування\~ст.392 ЦК України\~є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Outcome: approved