Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права на спадкування за законом, визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що влітку 1979 року її мати, [PERSON] , [INFO] , стала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . Проживали вони разом у житловому будинку, що знаходився по [ADDRESS] . Рішенням 5 сесії 7-го скликання Костомарівської сільської ради від 16 березня 2016 року №16 «Про перейменування вулиць на території Костомарівської сільської ради» вулицю [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. Їх спільне проживання було постійним, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні витрати, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, між ними були встановлені відносини, які притаманні подружжю. У липні 1983 року, у віці 60 років, [PERSON] була призначена пенсія за віком. Проте, після виходу на пенсію він ще продовжував працювати у колгоспі імені Шевченка Бобринецького району Кіровоградської області. [PERSON] пенсія за віком була призначена у 1985 році. Після виходу на пенсію стан здоров`я [PERSON] погіршився і у 1990 році їй було поставлено діагноз хронічний обструктивний бронхіт легень у формі загострення, емфізема, пневмосклероз. На території села Костомарівка Бобринецького району Кіровоградської області [PERSON] та [PERSON] , проживали до 1998 року, після чого на початку вересня 1998 року вони виїхали на проживання до міста Авдіївка Донецької області. В цьому місті [PERSON] також зверталась до лікарів, особливо в період загострення захворювання, пов`язаного з тяжкістю дихання. Після 1990 року [PERSON] часто хворіла і саме в цей період вона стала перебувати на утриманні [PERSON] , який здійснював за нею догляд, допомагав вести побут, тривалий час опікувався нею, матеріально забезпечував, виконував обов`язок щодо утримання як члена сім`ї. Свою пенсію та грошові заощадження, які знаходились на відкритих на його ім`я банківських рахунках, [PERSON] в основному витрачав на придбання продуктів харчування, медичних препаратів, які призначали [PERSON] лікарі, необхідних для неї речей. Ця допомога ним надавалася систематично, і вона була для [PERSON] постійним та основним джерелом засобів до існування, незважаючи на те, що вона також була пенсіонеркою та отримувала пенсію за віком. Під час проживання [PERSON] та [PERSON] у місті Авдіївка Донецької області, останній [INFO] , у віці 76 років помер. [PERSON] здійснила його поховання у місті Авдіївка Донецької області. Після смерті [PERSON] ще до 2007 року [PERSON] проживала у цьому місті, після чого повернулась на Бобринеччину . За життя [PERSON] працював у колгоспі імені Шевченка Бобринецького району Кіровоградської області, був членом цього господарства. У січні 1998 року [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КР №0203415, виданий на підставі рішення Бобринецької районної державної адміністрації від 12 травня 1997 року №223-р, який зареєстровано 12 січня 1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №15, відповідно до якого [PERSON] належить право на земельну частку (пай) на землі, які перебували у колективній власності КСП імені Шевченка, розміром 14,82 умовних кадастрових гектарів. Спадкоємців першої та другої черг за законом після смерті [PERSON] немає. Вказує, що [PERSON] , яка на момент смерті [PERSON] перебувала на його утриманні, належить до числа спадкоємців за законом згідно ст.531 ЦК УРСР 1963 року. [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] , відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки на момент відкриття спадщини проживала разом з ним у житловому будинку по [ADDRESS] . Крім того, більшість правовстановлюючих документів на ім`я [PERSON] були в наявності у [PERSON] : сертифікат на право на земельну частку (пай), ощадні книжки, документи, що стосуються особи померлого: свідоцтво про народження, пенсійне посвідчення, свідоцтво про смерть. [PERSON] зберегла після смерті [PERSON] його господарські інструменти. Однак юридично не оформила своїх спадкових прав на майно після смерті [PERSON] . [PERSON] , померла [INFO] , у віці 81 рік. Позивач являється спадкоємицею першої черги за законом на відкриту після її смерті спадщину. Позивач прийняла спадщину після смерті матері шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини та у зв`язку з наявністю заповіту на її ім`я, посвідченого секретарем виконавчого комітету Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Прокозенцевою В.П. 5 травня 2003 року, зареєстрованого у реєстрі за №10. Позивач вважає, що до складу спадкової маси після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай) розміром 14,82 умовних кадастрових гектар. Рішенням восьмої сесії Кетрисанівської сільської ради восьмого скликання від 3 серпня 2021 року №1626 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)» земельна ділянка [PERSON] , яка згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) членам колишнього КСП імені Шевченка колишньої Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області має номер [NUMBER], їй присвоєно кадастровий номер 3520884000:02:000:0354, загальною площею 11,8939. У серпні 2022 року позивач звернулась до нотаріуса із письмовою заявою з наданням всіх необхідних документів для оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Проте, Державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дроздовою О.П. 1 вересня 2022 року за №359/01-16 їй було надано письмову відповідь, згідно якої із наданих документів неможливо встановити її право на спадщину, яка відкрилась до 1 січня 2004 року. На підставі вищевикладеного [PERSON] просила: - встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , у період з 1990 року по 11 листопада 1999 року на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] ; - встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] прийняла спадщину - земельну частку (пай) розміром 14,82 в умовних кадастрових гектарах, що розташований у селі Костомарівка Кропивницького району Кіровоградської області шляхом вступу в управління та володіння майном після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , право на спадкування земельної частки (паю) розміром 14,82 в умовних кадастрових гектарах, який розташований у селі Костомарівка Кропивницького району Кіровоградської області та належить [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну ділянку загальною площею 11,8939 га, кадастровий номер 3520884000:02:000:0354, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована у селі Костомарівка Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області. Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (Т1 а.с.94-95). Ухвалою суду від 08 листопада 2022 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Бабич С.В. про витребування доказів (Т1 а.с.121-122). Ухвалою суду від 02 грудня 2022 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] . Цією ж ухвалою продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів (Т1 а.с.181-182). Ухвалою суду від 06 січня 2023 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - [PERSON] (Т1 а.с.215-216). Ухвалою суду від 19 січня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. На розгляд справи по суті викликано свідків (Т1 а.с.238-239). Ухвалою суду від 25 квітня 2023 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Бабич С.В. про витребування доказів (Т2 а.с.71-72). Ухвалою суду від 05 червня 2023 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Бабич С.В. про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття (Т2 а.с.107-108). Ухвалою суду від 14 червня 2023 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Бабич С.В. про витребування доказів (Т2 а.с.126-127). Ухвалою суду від 02 серпня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (Т2 а.с.163-164). В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача Кетрисанівської сільської ради Кропивницького Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. На судове засіданні, призначене на 20.03.2023 року від сільського голови Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Віктора Поліщука надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (Т2 а.с.35). Співвідповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не подала. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. [INFO] у місті Авдіївка Донецької області у віці 76 років помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 листопада 1999 року Авдіївським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області (Т1 а.с.21). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема земельна частка (пай) у колективній власності КСП ім. Шевченка, розміром 14,82 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованих на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КР №0203415, виданим 16 січня 1998 року Бобринецькою районною державною адміністрацією та зареєстрований 12 січня 1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №15, що підтверджується копією сертифікату (Т1 а.с.19-20). Згідно із записом у сертифікаті право на вказану земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. З копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 11,8939 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (колишня Костомарівська сільська рада, Бобринецького району) (Т2 а.с.143-157), копії поземельної книги (Т2 а.с.87-105), листа Кетрисанівської сільської ради №1.1-40/42/1 від 22.02.2023 року встановлено, що земельній ділянці, право [PERSON] на яку засвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КР №0203415, виданим 16 січня 1998 року, присвоєно кадастровий номер 3520884000:02:000:0354 та внаслідок проведених геодезичних робіт уточнено площу земельної ділянки 11,8939 га (Т2 а.с.144-157). Вказані обставини підтверджуються також інформацією на адвокатський запит Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 11 липня 2022 року №1.1-40/170/1 за змістом якої встановлено, що рішенням восьмої сесії Кетрисанівської сільської ради восьмого скликання від 03 серпня 2021 року №1626 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)», земельна ділянка, яка згідно Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) членам колишнього КСП ім. Шевченка колишньої Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області має номер [NUMBER] та їй присвоєно кадастровий номер 3520884000:02:000:0354, загальною площею 11,8939 га (Т1 а.с.29-30), та довідкою Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 06 липня 2022 року №232, згідно якої [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , мав у власності земельну ділянку № [NUMBER] , розміром 11,69 га, сертифікат №ІІ-КР0203415 (Т1 а.с.31). Згідно листа Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 11.11.2022 року №481/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (Т1 а.с.134). [INFO] у місті Бобринець Бобринецького району Кіровоградської області у віці 81 рік померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 21 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області (Т1 а.с.17) та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області (Т.1 а.с.27). Причиною смерті [PERSON] стало: емфізема легень, пневмофіброз, хронічна легенево серцева недостатність, що підтверджується копією довідки про причину смерті №73, виданої 26 червня 2012 року Бобринецькою центральною районною лікарнею (Т1 а.с.28). Після смерті [PERSON] Бобринецькою державною нотаріальною конторою Кіровоградської області 14 листопада 2012 року заведена спадкова справа №208-2012, копія якої міститься у Т1 на аркушах 137-162. Позивач прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , шляхом подання до Бобринецької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (Т1 зворотній бік а.с.138) та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17 грудня 2014 року зареєстроване в реєстрі за №2970 на земельну ділянку № [NUMBER] , площею 12,2819 га, кадастровий номер 3520884000:02:000:0355, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (Т1 а.с.82). Також до нотаріальної контори звернулась [PERSON] із заявою про відмову від частки в спадщині, що залишилась після смерті матері [PERSON] на користь сестри [PERSON] (Т1 а.с.140-141). Інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались. Постановою державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.01.2023 року №19/02-31 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 14,82 в умовних кадастрових гектарах, що розташований в селі Костомарівка Кропивницького району Кіровоградської області, після смерті її матері [PERSON] , який остання прийняла шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , але юридично не оформила своїх спадкових прав, через ненадання документів, що підтверджують підстави для закликання до спадкоємства (родинні стосунки) між [PERSON] та [PERSON] , а також докази вступу в управління та володіння спадковим майном після його смерті (Т1 а.с.234-235). З інформації на адвокатський запит Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 11 липня 2022 року №1.1-40/170/1 (Т1 а.с.29-30) та довідки Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 06 липня 2022 року №231 (Т1 а.с.32) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , проживали без реєстрації шлюбу в с. Костомарівка з 1980 року до 1998 року, складали одну сім`ю та вели спільне господарство. За даними погосподарського обліку склад сім`ї не змінювався. Заповіт від імені [PERSON] Костомарівською сільською радою не реєструвався. За даними витягів із погосподарських книг Костомарівської сільської ради народних депутатів за 1983-1985 роки, 1980-1982 роки, 1996-2000 роки, головою колгоспного двору зазначено [PERSON] , 1930 року народження, до складу членів сім`ї якої входив чоловік - [PERSON] , 1923 року народження (Т1 а.с.33-35). Вказані обставини також підтверджуються копією довідки Виконавчого комітету Костомарівської сільської ради народних депутатів Бобринецького району Кіровоградської області від 03 січня 1983 року №2, за змістом якої [PERSON] , житель с. Костомарівка Костомарівської сільської ради народних депутатів згідно погосподарської книги сільської ради №1 особовий рахунок № [NUMBER] станом на 3 січня 1983 року проживав в господарстві, що належить до колгоспного двору (Т1 а.с.41). 04 липня 1983 року [PERSON] була призначена пенсія за віком, що стверджується копією пенсійного посвідчення (Т1 а.с.37) та відповіді на запит Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 21.11.2022 року (Т1 а.с.164). 01 жовтня 1985 року [PERSON] була призначена пенсія за віком, що стверджується копією протоколу про призначення пенсії (Т1 а.с.165), відповіді на запит Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 21.11.2022 року (Т1 а.с.164) та документів про розмір пенсії та її перерахунок (Т1 а.с.166-173). З копії посвідчення серії [NUMBER] , виданого 28.03.2000 року Авдіївським УСЗН Донецької області, [PERSON] мала право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни (Т1 а.с.25). В період з 1990 року по 11.11.1999 роки [PERSON] постійно хворіла, у зв`язку з чим зверталась за медичною допомогою та проходила стаціонарне лікування з діагнозом: хронічний обструктивний бронхіт в стадії загострення ІІ-ІІІ ст., емфізема легень, пневмосклероз, що підтверджується медичною документацією та поясненнями свідків та позивача (Т1 а.с.61-66). Позивач [PERSON] , допитана в судовому засіданні в якості свідка пояснила, що її мати [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю з 1979 року по день смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Вони проживали в [ADDRESS] до 1998 року. В погосподарській книзі [PERSON] був записаний як член сім`ї. Разом утримували господарство, обробляли город, мали спільний бюджет та спільні витрати. [PERSON] працював трактористом, мав хороший заробіток, отримував кошти та зерно. Зерном утримували господарство. [PERSON] отримувала пенсію. Після виходу на пенсію [PERSON] продовжував працювати. [PERSON] також після виходу на пенсію продовжувала працювати на прохідній. [PERSON] мала інвалідність І групи, яка в подальшому змінювалась. З 1985 року [PERSON] утримував [PERSON] , купував для неї ліки, одяг, продукти харчування, утримував господарство, яке вони мали. З 1990 року стан здоров`я [PERSON] погіршився, хворіла на хронічну астму. За станом здоров`я [PERSON] не пересувалась без сторонньої допомоги, [PERSON] допомагав їй вести побут, опікувався нею, матеріально забезпечував. [PERSON] отримував більший дохід, який був основним та постійним джерелом засобів до існування для [PERSON] . [PERSON] як члену колгоспу ім. Шевченка було надано земельну частку (пай) в розмірі 14,82 га, який після смерті останнього в сільській раді взяли на облік як невитребуваний. Після смерті [PERSON] , [PERSON] користувалась всім майном, яке залишилось. Також у [PERSON] залишись всі правовстановлюючі документи [PERSON] , у тому числі і сертифікат на право на земельну частку (пай), який позивач отримала від своєї матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 1985 року проживала в [ADDRESS] . По сусідству навпроти неї спільно проживали [PERSON] та [PERSON] , в будинку, який належав останній. Спілкувалась з ними. [PERSON] працював трактористом, а [PERSON] черговою на прохідній. [PERSON] мала інвалідність, не згиналась нога. Вони разом утримували господарство до моменту хвороби [PERSON] приблизно 1997-1998 роки, яка захворіла на астму. [PERSON] купував ліки [PERSON] . У 1985 році [PERSON] вийшла на пенсію. [PERSON] отримував пенсію в більшому розмірі. Приблизно в 1999 році вони виїхали до міста Авдіївка Донецької області. Під час виїзду майно забрали з собою, будинок продали. Оскільки [PERSON] не могла працювати за станом здоров`я [PERSON] утримував її по день своєї смерті. [PERSON] помер в місті Авдіївка Донецької області. На момент його смерті вони в селі не проживали. [PERSON] мав земельну частку (пай), яка після його смерті залишилась в колгоспі як незатребуваний пай. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 1985 року проживав в [ADDRESS] . По сусідству через дорогу спільно проживали [PERSON] та [PERSON] , яких знав особисто. [PERSON] постійно хворіла, мала вади руху, в 1998 році хворіла на астму. [PERSON] утримував господарство, обробляв город, купував продукти харчування, отримував більший дохід, ніж [PERSON] , яка була матеріально, фінансово та фізично на його утриманні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON] та [PERSON] як односельчан. Працювала в колгоспі ім. Шевченка на посаді бухгалтера, та вони також працювали в колгоспі до 1986 року. [PERSON] продовжував працювати в колгоспі і після виходу на пенсію. [PERSON] мала невелику (незначну) заробітну плату в порівнянні з [PERSON] , який отримував 300-500 рублів. Спільно утримували господарство, яким займався [PERSON] та виконував основну роботу. [PERSON] кульгала, хворіла. Приблизно у 1990 році [PERSON] захворіла на астму, почала задихатись, її стан здоров`я був слабкий. Годувальником сім`ї був [PERSON] . Ним утримувались кролі, кози, гуси. [PERSON] піклувався про [PERSON] , купував їй ліки. [PERSON] за станом здоров`я працювати не могла, а її пенсії вистачало лише на незначну кількість продуктів харчування. Її лікування та проживання здійснювалось за рахунок доходу [PERSON] по день смерті останнього. Проживали в с. Костомарівка з 1984 року по 1998 рік. Проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. В подальшому переїхали до м. Авдіївка Донецької області. Їй відомо, що [PERSON] мав пай, який значиться в сільській раді як незатребуваний. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 1979 року знає [PERSON] та [PERSON] , які спільно проживали сім`єю без реєстрації шлюбу, утримували господарство. Часто їх відвідувала. [PERSON] потребувала сторонньої допомоги, погано пересувалась, у неї не згиналась нога, також вона хворіла на астму. Її пенсії не вистачало на лікування. [PERSON] купляв продукти, меблі, техніку, а також часто купував останній ліки. Всю фізичну роботу виконував [PERSON] . [PERSON] проживала за рахунок доходу [PERSON] та господарства, яке він утримував. В кінці 1990-х років вони виїхали в Донецьку область, де [PERSON] помер. Згідно ст.ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Спірні правовідносини в частині позовних вимог про встановлення фактів перебування особи на утриманні та прийняття спадщини регулюються Цивільним Кодексом УРСР в редакції 1963 року, оскільки спадщина після смерті [PERSON] була відкрита до 01.01.2004 року, тому необхідно застосовувати Закон, який був чинний на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею ст.525 цього кодексу також передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Зміст частини 1 статті 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст.531 ЦК УРСР в редакції 1963 року). У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі №210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі №210/2422/16-ц. Згідно ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Верховний Суд зазначає, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, необхідно розуміти різні дії спадкоємця з управління, розпорядження і користування цим майном, підтримання його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. У постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі №305/235/17 (провадження №61-11869св19) зазначено, що фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі з обов`язкового страхування; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. З пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що у період з 1990 року по 11.11.1999 року [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] , кожен з яких окремо вказав на те, що [PERSON] забезпечував всім необхідним [PERSON] та його допомога була основним і постійним джерелом засобів до існування для [PERSON] . Отже, сукупність досліджених судом доказів дає підстави вважати, що [PERSON] , яка була непрацездатною, дійсно перебувала на утриманні [PERSON] з 1990 року до дня його смерті, тобто до [INFO] , оскільки допомога, яка надавалася останнім, була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування. Також з досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] відповідно до статті 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний строк після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем та після смерті останнього у неї залишились його правовстановлюючі документи: свідоцтво про народження (Т1 а.с.18), сертифікат на право на земельну частку (пай) (Т1 а.с.19-20), свідоцтво про смерть (Т1 а.с.21), пенсійне посвідчення (Т1 а.с.36-37), ощадні книжки, інші документи, що стосуються особи померлого (Т1 а.с.42-60), в тому числі і належний останньому сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП ім. Шевченка (Т1 а.с.19-20). Враховуючи викладене, оскільки факти перебування на утриманні та прийняття спадщини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, їх встановлення необхідне позивачу для реалізації права на спадкування, суд приходить до висновку про обґрунтованість вказаних вимог та наявність підстав для їх задоволення. При цьому, суд зазначає, що прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна, а не його частини. Вимога позову про визнання в порядку спадкування за законом права на спадкування земельної частки (паю) розміром 14,82 в умовних кадастрових гектарах, задоволенню не підлягає, оскільки земельна частка (пай), право [PERSON] на яку засвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КР №0203415, виданим 16 січня 1998 року, виділена в натурі на місцевості з присвоєнням кадастрового номера 3520884000:02:000:0354 та інших індивідуально визначених ознак земельної ділянки, а тому земельна частка (пай) не є об`єктом цивільних прав. Щодо вимоги про визнання права власності в порядку спадкування законом, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього стаття 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач є особою, яка має право на спадкування та прийняла спадщину у встановленому законом порядку після смерті матері, однак позбавлена можливості оформити своє право на спадкове майно інакше ніж у судовому порядку, в зв`язку з чим її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст.16 ЦК України, а позовні вимоги про визнання за нею права власності на земельну ділянку загальною площею 11,8939 га, кадастровий номер 3520884000:02:000:0354, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кетрисанівської (колишньої Костомарівської) сільської ради Кропивницького (колишнього Бобринецького) району Кіровоградської області у порядку спадкування за законом підлягають задоволенню.

Outcome: partial