Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ДП «Східний ГЗК», в якому просить стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди, заподіяною втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, у розмірі 335000 грн. без урахування податку з доходів з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 07.05.2004 по 12.07.2022 він працював на різних посадах у різних структурних підрозділах ДП «СхідГЗК», у тому числі, підземним електрослюсарем з 04.12.2008 по 12.07.2022. За час роботи на підприємстві через шкідливі умови праці та значне перевантаження, через недосконалість робочого місця з вини роботодавця, у позивача виникло хронічне професійне захворювання. 12.07.2022 його звільнили на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. У зв`язку із отриманим професійним захворюванням стан здоров`я позивача є незадовільним, його постійно турбують біль, загальна слабкість, задишка, кашель, запаморочення, втома, зниження слуху. Позивач позбавлений можливості вести звичний спосіб життя, оскільки він не має можливості реалізовувати свої звички та бажання, що негативно позначається на його сім`ї. Позивач змушений постійно приймати ліки, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури та лікування, що потребує значних коштів. Зазначені негативні явища є триваючими, продовжують його супроводжувати та не зменшуються з часом. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням його здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання, тому він звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10.10.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та відповідних доказів. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову з додатками, які отримані ним 23.10.2023. У відзиві на позов представник відповідача факт виконання робіт на підприємстві на вищевказаних посадах не заперечував. В той же час зазначив, що вина відповідача у виникненні у позивача професійного захворювання позивачем не доведена. У зв`язку з чим представник відповідача вважає, що умови для відшкодування моральної шкоди відсутні через відсутність протиправних діянь та вини відповідача. Вказав, що інвалідність позивачу встановлена до 01.11.2023 року, тобто тимчасово, та може бути переглянута після цієї дати, в зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] , останній дійсно працював на ДП «Східний ГЗК», а саме: 07.05.2004 він був прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів; 26.11.2004 переведений на посаду радіотехніка; 06.10.2006 переведений на посаду електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування; 01.10.2008 переведений підземним учнем електрослюсаря чергового та з ремонту устаткування; 04.12.2008 переведений підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування з повним робочим днем на підземних роботах. 12.07.2022 [PERSON] звільнений з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі п.2 ст.40\~КЗпП України (а.с.10-13). З інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) від 08.09.2022 № КР/1/3330-22 вбачається, щоказниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» умови праці [PERSON] на робочих місцях Інгульська шахта ДП «СхідГЗК» за професією водія автотранспортних засобів відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості та небезпечності, за професією електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості та небезпечності та за професією підземного електрослюсаря (учня) чергового та з ремонту устаткування відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості та небезпечності (а.с.14-17). Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.09.2022 комісією Управління Держпраці у Кіровоградській області встановлені наступні причини виникнення професійного захворювання [PERSON] на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК»: рівень фізичного перевантаження, а саме: час перебування в незручній робочій позі складає до 26,8-34,3 %, при нормі 25%, кількість вимушених (більше 30°) нахилів корпусу за зміну становить до 186, при нормі 51-100, відноситься до ІІІ класу 1 ступеню важкості трудового процесу. За показниками напруженості трудового процесу (особистий ризик) та нерегулярна змінність роботи з роботою у нічну зміну ІІІ клас 2 ступеню напруженості трудового процесу. Запиленість повітря робочої зони: концентрація пилу, у тому числі вміст кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70 % ІІІ клас небезпеки, до 2,2 мг/м?, при нормі 2,0 мг/м?. З м (а.с.18-21). З довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 105830 від 25.10.2022 вбачається, що ступінь втрати працездатності [PERSON] становить 60% з 21.10.2022 з датою переогляду 01.11.2023 (а.с.22). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 197600 [PERSON] встановлена третя група інвалідності строком до 01.11.2023 року, причина інвалідності - професійне захворювання (а.с.22). Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» № 1477 від 22.09.2022 [PERSON] встановлений наступний діагноз (вперше виявленого хронічного професійного захворювання (отруєння): радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у виді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого степеня), силікоз першої стадії, ускладнений хронічним обстуктивним захворюванням легенів першої стадії, група В. ЛН першого-другого ступеня. Захворювання професійні (а.с.23-24). З виписки КНП «Поліклінічне об`єднання м. Кропивницького» № 2787/571 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] з 14.09.2022 по 23.09.2022 проходив лікування з діагнозом: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у виді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого степеня), силікоз першої стадії, ускладнений хронічним обстуктивним захворюванням легенів першої стадії, група В. ЛН першого-другого ступеня. Захворювання професійні (а.с.25-26). З виписки із медичної карти поліклінічного хворого КНП КРР Кропивницької ЦРЛ вбачається, що [PERSON] проходив амбулаторне лікування з 13.03.2023 по 28.03.2023 з діагнозом: П-крижова L4, L5, S1 радикулопатія двобічна з акцентом зліва на фоні розповсюдженого остеохондрозу хребта ІІ-ІІІ ст. Часто рецидивуючий перебіг. Переферичний нейросудинний. Стійкий больовий синдром з м`язово-тонічними проявами. Порушення біомеханіки хребта ІІ ст. Захворювання професійне (а.с.27). Згідно виписки № 3256 з медичної карти стаціонарного хворого пульмонологічного відділення [PERSON] з 19 по 29 квітня 2022 проходив лікування в КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» з діагнозом: ХОЗЛ ІІ, середньо-важкий, рецидивуючий перебіг, група В, фаза загострення. Емфізема легень. Пневмофіброз. Ускладнення: ЛН ІІ ст. (а.с.28). Статтею 3 Конституції України\~зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У повідомленні ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про хронічне професійне захворювання (отруєння) від 23.09.2022 зазначено, що [PERSON] встановлено 22.09.2022 діагноз: радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1, з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у виді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого степеня), силікоз першої стадії, ускладнений хронічним обстуктивним захворюванням легенів першої стадії, група В. ЛН першого-другого ступеня. Захворювання професійні. Найменування факторів виробничого середовища та трудового процесу, що спричинили хронічне професійне захворювання: фізичне навантаження, пил з вмістом кремнію діоксиду (а.с.29). Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Згідно зі ст.4\~Закону України\~«Про охорону\~праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно зі ст.6\~Закону України\~«Про охорону\~праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Відповідно до ст.13\~Закону України\~«Про охорону\~праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 153\~Кодексу законів\~про працю\~України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавецем трудового договору про дистанційну роботу. Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам, належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та Інформаційна довідка про умови свідчать про невідповідність умов праці [PERSON] встановленим державним стандартам. Відповідно до вимог статті 173\~КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Як слідує з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ч.3 ст.23\~ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 13 Постанови пленуму\~ВСУ №4\~від 31.03.1995 роз`яснено, що відповідно до статті 237-1\~КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця). За ст.\~1168\~Цивільного кодексу\~України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ст.\~1\~Гірничого Закону\~України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо-геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо). Згідно ст.38\~Гірничого закону\~України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах. Враховуючи наведені обставини доведено, що позивачу спричинено моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача професійного захворювання. Право на компенсацію моральної шкоди, виникає у особи з дня встановлення стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15). Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що посилання [PERSON] щодо спричинення йому моральної шкоди саме власником підприємства є обґрунтованими, а надані позивачем докази повною мірою підтверджують, що ушкодження здоров`я і отримання ним професійного захворювання та інвалідності відбулося при виконанні ним трудових обов`язків у шкідливих умовах, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Часткова втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивачу безумовно було заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок професійного захворювання у нього змінилися умови життя, він змушений проходити лікування, відчуваючи фізичний біль та дискомфорт у повсякденному житті, обмеженість у можливості продовжувати колишній активний спосіб життя та тривогу за майбутнє внаслідок професійного захворювання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності та справедливості. Так відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(з відповідними змінами) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Таким чином суд бере до уваги при обрахунку розміру моральної шкоди позивачу внаслідок професійного захворювання кількість часу, яку [PERSON] пропрацював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача (більше 18 років), ступінь втрати ним працездатності через професійне захворювання (60%), розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи (6700 грн.), глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, призначення позивачу третьої групи інвалідності до 01.11.2023 року, відсутність даних чергового переогляду на час вирішення справи судом, характер професійних захворювань, їх наслідки для здоров`я позивача.

Outcome: partial