Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

10.05.2023 року \~позивач [PERSON] , в особі адвоката Павчука С.І., звернувся до суду з позовом про визнання батьківства [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що він є його біологічним батьком. Також просить суд внести відповідні зміни до актового запису про його народження у графі «батько дитини» - вказати [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~ Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 01.06.2023 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання, витребувані докази. Ухвалою суду від 22.08.2023 року закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи. В судовому засіданні призначеному на 14.09.2023 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснив запис про батька в його актовому записі про його народження зроблений на підставі ст.135 СК України, тобто зі слів матері. Водночас, його біологічним батьком є [PERSON] , з яким матір проживала без реєстрації шлюбу з 1991 року. Від шлюбних відносин в 1992 році народився його брат [PERSON] , [INFO] , а в 1994 році народився він, проте, враховуючи, що [PERSON] , на момент реєстрації народження дитини знаходився поза місцем проживання, відомості про батька дитини було внесено зі слів матері. Просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що вона є матір`ю позивача, а його біологічним батьком є [PERSON] , якого вона знала ще з дитинства, бо він проживав по сусідству, і з яким з 1991 року, тобто після розірвання шлюбу в 1987 році з [PERSON] , перебувала у фактичних шлюбних стосунках, народили в 1992 році сина [PERSON] , а в 1994 році сина [PERSON] , і прожили ще близько 10 років. Після цього фактичні сімейні відносини припинили. Додала, що в 1994 році, коли вона була вагітна другою дитиною, [PERSON] поїхав на заробітки і повернувся вже після народження дитини, коли їй було кілька місяців. Тому, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , вона змогла зареєструвати народження дитини тільки на підставі ст.135 СК України. [PERSON] завжди вважав [PERSON] своїм сином, виховував його до того часу, поки сімейні стосунки не припинилися. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що дійсно є біологічним батьком [PERSON] , оскільки з 1991 року перебував у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON] .. В 1992 році у них народився син [PERSON] , батьком якого він записаний за заявою, а на момент народження сина [PERSON] перебував на заробітках і дружина була змушена зареєструвати його народження самостійно. Проте, він завжди знав що [PERSON] його син, виховував його до того часу поки їх сім`я не розпалася. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів, покази свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК України). Судом встановлено, що 10.04.1987 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27.09.1996 року (а.с.10). Під час розгляду справи відповідачі [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що з 1991 року перебували у фактичних шлюбних стосунках, тобто у зареєстрованому шлюбі не перебували. Відповідно до ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. [INFO] народився [PERSON] , його батьками, відповідно до свідоцтва про народження, записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). У випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч.1 ст.135 СК України). [INFO] народився [PERSON] , його батьками зазначені [PERSON] , відповідно до ст.135 СК України, [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00038999898 від 24.03.2023 року (а.с.5,6). Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що дитина [PERSON] народжений матір`ю [PERSON] , яка не перебувала у шлюбі, і запис про батька при реєстрації його народження зроблено за відсутності спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду; запис про батька дитини при реєстрації народження зроблено за прізвищем матері [PERSON] , а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. СК України не визначає будь-яких особливостей щодо предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved