Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.04.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно із цим рішенням малолітніх дітей сторін: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з їх батьком, тобто відповідачем. 06.07.2021 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , та вони з їх новонародженою дочкою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, створивши нову сім`ю, та будучи забезпеченою житлом, позивачка мала намір забрати вказаних дітей сторін проживати до себе, оскільки в житловому будинку, де вона проживає, створено необхідні умови для перебування та проживання дітей, а саме наявна окрема кімната для дівчинки і окрема кімната для хлопців, влаштоване місце для навчання та відпочинку дітей. Однак, у них з відповідачем почалися непорозуміння щодо участі у вихованні вказаних дітей з моменту розірвання шлюбу, та відповідачем почали створюватися штучні перешкоди щодо спілкування позивачки з їх дітьми. Остання намагалась мирним шляхом вирішити питання щодо проживання та виховання дітей сторін, але відповідач не бажає її присутності в житті дітей і продовжує чинити перешкоди у спілкуванні, побаченнях з ними, можливості брати участь у їх вихованні, постійно та цілеспрямовано налаштовує дітей проти позивачки та штучно створює такі обставини, через які вона не може вільно зустрічатися з дітьми. При цьому навіть тоді, коли такі зустрічі відбуваються і при них присутній відповідач, то діти є перелякані, ховаються від позивачки та бояться розмовляти з нею. Тому діти продовжують і надалі проживати з їх батьком і їхнє місце проживання зареєстроване за адресою його проживання. Однак, позивачка бажає бачитись з дітьми, брати участь у їх вихованні, тому що присутність її як матері є дуже важливою у їхньому житті. Оскільки з відповідачем неможливо домовитись про участь позивачки у вихованні їх дітей та спілкуванні з ними, то нею подано заяву до служби у справах дітей Печеніжинської селищної ради територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом встановлення днів та годин побачень позивачки з дітьми, в тому числі за її місцем проживання, з можливістю прогулянок та проведення часу іншим чином з дітьми, ночівлею дітей на вихідних за вказаним місцем проживання їх матері без присутності їх батька. Проте, вказана служба у справах дітей рекомендувала позивачці звернутись до суду для встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні із вказаними дітьми. Тому позивачка просить суд зобов`язати відповідача не чинити їй перешкоди у спілкуванні з їх малолітніми дітьми, визначити спосіб її участі у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом встановлення такого графіку побачень та спілкування з дітьми: кожну середу, суботу та неділю щотижня з 10:00 до 20:00 год., в тому числі за місцем проживання позивачки, з можливістю прогулянок та відвідувань громадських місць без присутності відповідача; залишенням дітей на ночівлю у вихідні дні без присутності відповідача. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивачка в судове засідання повторно не з`явилась, 13.02.2023 року її представник, адвокат Боднарчук С.Я. подав клопотання про розгляд справи без його та позивачки участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, 07.11.2022 року подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав. Зокрема, він вважає позовну заяву не обгрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачка протягом багатьох років не піклується про їхніх дітей, їх фізичний та духовний розвиток, нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, взагалі не цікавиться життям дітей, не намагалася зустрітися з ними, не провідувала, не цікавилася станом їх здоров?я та навчанням дітей в школі, не відвідує батьківські збори, а також не надавала матеріальної допомоги на їх утримання та не брала участі у додаткових витратах, які постійно виникають, оскільки діти часто хворіють. Тому рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.08.2020 року вирішено стягувати з позивачки на користь відповідача аліменти на утримання вказаних неповнолітніх дітей у розмірі 1500 грн. щомісячно. Сума її заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.03.2022 року складала 120 194 грн. При цьому відповідач намагався і намагається забезпечувати повноцінний фізичний, духовний та творчий розвиток дітей. Крім того, слід врахувати, що потреби дітей суттєво зростають, постійно збільшуються витрати на харчування та забезпечення речами першої необхідності, проте, позивачку жодним чином не цікавлять дані витрати. Щодо її участі у спілкуванні з дітьми, то вказаним органом опіки та піклування неодноразово надавалися їй роз?яснення про те, яким чином вона може бачитися з дітьми, проте, вона не скористалася своїм правом впродовж багатьох років (а.с.39-42). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, 06.10.2023 року подав заяву про розгляд справи без його участі та надав висновок органу опіки і піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області від 13.06.2023 року № 140, про участь сторін у вихованні та спілкуванні з їх дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У вказаному висновку цей орган опіки та піклування рекомендує сторонам спільно брати участь у вихованні їхніх дітей та у спілкуванні з ними. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до копій свідоцтв про народження, виданих повторно 16.07.2020 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ сторони є батьками: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.8-10). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.04.2019 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] залишено проживати разом з батьком [PERSON] (а.с.12). Відповідно до даних медичної довідки та сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду [PERSON] не перебуває на диспансерному обліку в психоневрологічному, психіатричному та наркологічному кабінетах (а.с.14,15). Згідно з даними акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 29.09.2021 року, складеного комісією зазначеної сільської ради, на час перевірки місця проживання позивача всі умови для проживання вказаних дітей створені (а.с.16). Відповідно до копій 15 актів, складених в період з 24 вересня по 3 листопада 2022 року в присутності свідків, позивачка [PERSON] намагалася відвідати дітей сторін за адресою: [ADDRESS] , однак, відповідач [PERSON] відмовився надати дітей позивачці для прогулянки, відвідування громадських місць без його присутності (а.с.77-87). Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною першою статті 14 даного Закону діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 15 цього Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до частини восьмої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом статті 141 цього Кодексу мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Згідно з положеннями ст.157 даного Кодексу той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Зі змісту висновку органу опіки та піклування (служби у справах дітей), затвердженого рішенням виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради Івано-Франківської області за № 140 від 13.06.2023 року, (даний висновок до суду надійшов 06.10.2023 р.) вбачається, що вказаний орган рекомендує сторонам спільно брати участь у вихованні та спілкуванні з вказаними дітьми (а.с.186-188). Однак, на підставі досліджених доказів судом встановлено, що між сторонами склались такі відносини, які позбавляють позивачку спільно з відповідачем брати участь у вихованні їх дітей, можливості регулярно спілкуватися з ними, оскільки відповідач чинить перешкоди у спілкуванні позивачки з її дітьми, які проживають з батьком. Тому суд доходить висновку про доцільність визначення способу участі позивачки у вихованні дітей без присутності відповідача. Щодо запропонованого позивачкою часу (графіку) її побачень з дітьми та проведення з ними дозвілля, то суд вважає, що цей графік підлягає коригуванню, оскільки позивачка ставить вимоги про побачення та спілкування з дітьми кожну середу, суботу та неділю щотижня з 10:00 до 20:00 год., в тому числі за її місцем проживання, з можливістю прогулянок та відвідувань громадських місць без присутності відповідача, а також залишенням дітей на ночівлю у вихідні дні без присутності відповідача. Зокрема, слід встановити час для побачень та залишення дітей на ночівлю не кожні середу та вихідні, а дві середи, дві суботи та дві неділі щомісячно, зокрема, кожні другу та четверту середу, суботу і неділю щомісяця, що дасть можливість проводити час з дітьми в інші будні та вихідні дні, тобто відповідатиме вимогам розумності та справедливості. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд також вважає за доцільне роз`яснити сторонам, що з урахуванням вікових змін кожної дитини, її розвитку та потреб батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні вказаних дітей, що буде відповідати, насамперед, інтересам дітей. Відповідно до правил ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вимоги та справедливості, суд вважає, що понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. слід покласти на сторони в рівних частинах. Отже, половина вказаного розміру, тобто 496,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Факт сплати цього платежу позивачем стверджується даними квитанції № 56 від 22.09.2022 року (а.с.6). На підставі наведеного ст.ст. 19, 257, 159 СК України,

Outcome: partial