Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

03.11.2023 заявниця [PERSON] звернулася до суду з указаною заявою, мотивуючи тим, що в лютому 2023 року від представників третього відділу [INFO] їй стало відомо про загибель її сина [PERSON] , 1978 року народження. З отриманого в подальшому Сповіщення за № 3/201 від 20.02.2023 вона довідалася, що її син [PERSON] , 1978 року народження, старший сапер інженерно-саперного взводу військової частини [NUMBER] , який 27.02.2022 був призваний на військову службу по мобілізації третім відділом [INFO] , зник безвісти [INFO] в районі н.п. Берхівка Донецької області під час виконання завдань здійснених заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області при захисті Батьківщини. Це пов`язано з тим, що тіло її загиблого сина залишилося на окупованій території. За фактом зникнення безвісти її сина [PERSON] , відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] № 19 від 15.03.2023, було призначене службове розслідування. Згідно з матеріалами службового розслідування, відібраних пояснень очевидців даних подій (військовослужбовців), відповідно до бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] , особовий склад військової частини з 12.02.2023 року виконував завдання на території Бахмутського району Донецької області. [INFO] , згідно бойового завдання, група у складі військовослужбовців інженерно-саперного взводу капітана [PERSON] , сержанта [PERSON] старших солдатів [PERSON] , [PERSON] та визначеною групою військовослужбовців 2 стрілецької роти під командуванням лейтенанта [PERSON] виїхали до населеного пункту Ягідне Бахмутського району Донецької області, де в подальшому в пішому порядку повинні були підійти до н.п. Підгороднє Бахмутського району Донецької області. Рухаючись колоною із 4-х автомобілів та військовослужбовців близько 15 чоловік, що перебували у засобах індивідуального захисту (бронежилети та каски), під`їхали на визначене місце висадки. Після того, як особовий склад ІСВ та військовослужбовці 2 роти повиходили з машин, по ним з будинку відкрили вогонь зі стрілецької зброї. Старший солдат [PERSON] відстрілювався, ховаючись за машиною. Через декілька хвилин бою військовослужбовці почули крик, а потім хрип старшого солдата [PERSON] .. Буквально через хвилину хрип стих та [PERSON] втратив свідомість. Відстрілюючись, сержант [PERSON] зі старшим солдатом [PERSON] намагалися підповзти до [PERSON] , але противник почав застосовувати по ним гранати. В цей момент поранення отримав також і сержант [PERSON] .. Після того, як військовослужбовці 2 роти завантажили поранених у автомобіль та виїхали на евакуацію до медичного батальйону, розташованому у с. Дубово-Василівка Бахмутського району Донецької області, біля розстріляних автомобілів залишилися капітан [PERSON] , сержант [PERSON] , старші солдати [PERSON] , [PERSON] та військовослужбовці 2 роти, які ухвалили рішення евакуюватись пішим ходом. Підповзши до [PERSON] , спочатку [PERSON] , потім [PERSON] , а наприкінці [PERSON] намагалися виміряти чи є пульс у [PERSON] , але той ознак життя не подавав. Вищевказані військовослужбовці, розуміючи загрозу загинути або бути пораненим під мінометним обстрілом, не маючи можливості евакуювати тіло загиблого [PERSON] за наявності поранених, які потребували евакуації, прийняли рішення залишити тіло [PERSON] та евакуюватись самостійно. Тіло [PERSON] залишилося біля розстріляного «Нива Шевроле». Пошуки та евакуація тіла старшого солдата [PERSON] не здійснювалися у зв`язку з тим, що місце його зникнення було зайняте ворогом. З метою засвідчення факту зникнення безвісти старшого солдата [PERSON] (за особливих обставин [INFO]) було складено Акт службового розслідування від 14.03.2023. Заявниця вказує, що загибель її сина сталася під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області при захисті Батьківщини. Смертельне поранення військовослужбовцем отримано під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримуванні збройної агресії з боку Збройних Сил РФ на території Донецької області. У зв`язку з активними бойовими діями, які продовжуються і на даний час, тіло її сина з місця події евакуйовано не було, до медичного закладу не направлялось. Відповідно до ст.17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заявниця зазначила, що на її звернення до Таращанського відділу ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області щодо видачі їй, як матері, свідоцтва про смерть [PERSON] , який загинув [INFO] , їй було відмовлено та рекомендовано вирішити це питання в судовому порядку. На підставі цього, посилаючись на положення п.8 ч.1 ст. 315, 317 ЦПК України, заявниця просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Тараща, Київської області, Україна, громадянина України, старшого сапера інженерно-саперного взводу військової частини [NUMBER] , який загинув [INFO] в районі н.п. Берхівка Донецької області, під час виконання завдань здійснених заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій області при захисті батьківщини. Зазначає, що від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація її особистих та майнових прав як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. 03.11.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку окремого провадження та призначив судове засідання на 07.11.2023. В судове засідання заявниця та її представник не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. У прохальній частині заяви заявниця просила розглянути справу без її участі; заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Таращанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належно, подали до суду заяву з проханням розглядати справу без участі їхнього представника. За положенням частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Крім того, за ч.2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки учасники справи не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши викладені у заяві обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, встановив такі фактичні обставини та дійшов наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] від 19.04.1978, де в графі батько записаний [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.11). З копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] №2 від 27.02.2022 встановлено, що солдата [PERSON] , 1978 р.н., призваного [INFO] , зараховано з 27 лютого 2022 року до списків особового складу частини, на всі види забезпечення і вважати таким, що з 27.02.2022 приступив до виконання обов`язків за посадою сапера інженерно-саперного відділення ВОС-166662 (а.с.27). З копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] №42 від 11.02.2023 вбачається, що старшого солдата [PERSON] , старшого сапера 1 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини [NUMBER] , з 11 лютого 2023 року відповідно до Бойового розпорядження угруповування сил і засобів оборони міста Київ №1/485т/сд від 07.02.2023 включено до складу ОТУ «Соледар» ОСУВ « [INFO] », які залучаються до безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України на території Донецької області (а.с.26). 20.02.2023 [INFO] сповістили [PERSON] про те, що її чоловік - старший солдат [PERSON] , 1978 р.н., мужньо виконувавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, зник безвісти [INFO] в районі н.п. Берхівка Донецької області (Повідомлення з в/ч [NUMBER] №5 від [INFO]), що вбачається з відповідного сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти від 20.02.2023 №3/201 (а.с. 12). Відомості за заявою [PERSON] про зникнення безвісти [INFO] під час виконання бойового завдання в н.п. Берхівка Донецької області військовослужбовця підрозділу в/ч [NUMBER] старшого солдата [PERSON] , [INFO] , внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 03.03.2023 за №12023111030001042 (а.с.13). З наявної у справі копії акту службового розслідування в/ч [NUMBER] МОУ від 14.03.2023 вбачається, що [INFO], згідно бойового завдання, група у складі військовослужбовців інженерно-саперного взводу (далі - ІСВ) капітана [PERSON] , сержанта [PERSON] , старшого солдата [PERSON] , солдата [PERSON] та визначеною групою військовослужбовців 2 стрілецької роти під командуванням лейтенанта [PERSON] виїхали до с. Ягідне Бахмутського району Донецької області, де в подальшому вони в пішому порядку повинні були підійти до с. Підгородне Бахмутського району Донецької області. Рухаючись колоною із 4-х автомобілів та особовим складом військовослужбовців у кількості близько 15 чоловік, що перебували у засобах індивідуального захисту (бронежилети та каски), під`їхали до визначеного місця висадки. Лейтенант [PERSON] рухався в першому автомобілі, тому заїхав у двір окремо розташованого приватного будинку між с. Парасковіївка та с. Ягідне. Решта транспортних засобів і, зокрема Нива Шевроле, військовий номер [NUMBER] , в якій перебували військовослужбовці інженерно-саперного взводу, яка рухалась останньою, зупинились біля двору. Після того, як особовий склад ІСВ та група військовослужбовців 2 стрілецької роти вийшли з автомобілів, по ним із будинку відкрили вогонь зі стрілецької зброї. Майже одразу почувся крик із середини двору [PERSON] , що той поранений. Решта військовослужбовців зайняли оборону та відбивали атаку противника. Старший солдат [PERSON] відстрілювався, ховаючись за машиною. Після 5-7 хвилин бою [PERSON] було поранено в стопу, але наблизитись та надати допомогу останньому ніхто не міг, у зв`язку зі щільним вогнем противника. Приблизно через 15 хвилин бою частина військовослужбовців, відстрілюючись, витягла з двору пораненого [PERSON] та інших поранених. Військовослужбовці ІСВ продовжували вести вогонь по противнику з місця, де стояли автомобілі. В цей же час по ним та решті військовослужбовців, які намагалися завантажити поранених у автомобіль, який змогли завести, почав прицільно працювати міномет та противник відкрив вогонь із стрілецької зброї з тилу (лісосмуга перед воротами двору). Через декілька хвилин бою військовослужбовці почули крик, а потім хрип [PERSON] .. За хвилину хрип стих та [PERSON] втратив свідомість. Відстрілюючись, сержант [PERSON] зі старшим солдатом [PERSON] намагалися наблизитись до [PERSON] , але противник по ним почав застосовувати гранати, в результаті чого поранення отримав також [PERSON] .. Після того, як військовослужбовці 2 роти завантажили поранених у автомобіль та виїхали на евакуацію до медичного пункту батальйону, розташованому у с. Дубово-Василівка Бахмутського району Донецької області, біля розстріляних автомобілів залишилися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та військовослужбовці 2 роти, які ухвалили рішення евакуйовуватись пішим ходом. Спочатку [PERSON] , потім [PERSON] , а за ним [PERSON] наблизились (підповзли) до [PERSON] , щоб перевірити йому пульс, але останній не подавав ознак життя. Розуміючи, що є реальна загроза усім загинути під прицільним мінометним обстрілом, евакуювати без автомобіля тіло [PERSON] за наявності поранених, які потребували евакуації, не було можливості. Тіло [PERSON] залишилося біля розстріляного автомобіля «Нива Шевроле». Групою з 4-х чоловік військовослужбовці почали піший рух в напрямку командно-спостережного пункту батальйону (далі - КСП) дорогою, якою туди приїхали, по дорозі зустрівши інших військовослужбовців 2 стрілецької роти, а саме, важкопораненого [PERSON] та [PERSON] , який намагався його вивести з поля бою. [INFO] евакуювати тіло [PERSON] не виявилося можливим, у зв`язку з тим, що ділянка місцевості, де відбулося бойове зіткнення, тобто місце його зникнення, було зайняте ворогом. Здійснена наступного дня аеророзвідка вказаної ділянки місцевості не виявила тіла [PERSON] .. Місцезнаходження старшого солдата [PERSON] на даний час невідоме. Запропоновано військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації старшого сапера 1 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини [NUMBER] [PERSON] вважати особою, зниклою безвісти за особливих обставин з [INFO] (а.с.14-21). 15.03.2023 наказом командира військової частини [NUMBER] №19 «Про результати проведення службового розслідування щодо зникнення безвісти старшого солдата [PERSON] під час обстрілу [INFO]» військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації старшого сапера 1 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини [NUMBER] [PERSON] вважати особою, зниклою безвісти за особливих обставин з [INFO] (а.с.22-25). Відповідно до частин 3, 4 статті 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерством охорони здоров`я України № 545 від 08 серпня 2006 року. Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результатів розтину. Пунктом 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктами 3, 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пунктами 8, 9 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. З метою запровадження спрощеного порядку встановлення фактів народження або смерті особи в межах території, на якій діє воєнний чи надзвичайний стан, Законом України від 01 липня 2022 року №2345-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» внесено зміни, зокрема, у ЦПК України та викладено в новій редакції статтю 317. Так, відповідно до абзацу 2 частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. З огляду на правову природу згаданого закону, в тому числі пояснювальну записку, зміни у цивільному процесуальному законодавстві були необхідні, оскільки внаслідок просування російської армії частина території України опинилася або певний час перебувала під тимчасовим контролем військових країни-агресора, а деякі міста знаходилися та знаходяться в облозі майже від початку нової фази збройної агресії. Весь цей час російська армія вчиняла систематичні та масові злочини проти цивільного населення, в тому числі, не вибіркові обстріли за допомогою артилерії та авіа нальотів на об`єкти приватного житлового сектору цивільної інфраструктури (лікарні, бібліотеки, укриття тощо). Були зафіксовані чисельні випадки розстрілів цивільного населення на тимчасово контрольованих російськими військами територіях, що за наявних обставин не могли бути належним чином задокументовані. За інформацією, яка надходила, на тимчасово зайнятих російськими військовими територіях України відбувалися масові вбивства та поховання цивільних осіб. Також була інформація про спроби знищення російськими військовими тіл вбитих ними цивільних з метою укриття злочинів. Так само на контрольованих чи заблокованих армією держави-агресора територіях ставалися факти народження дітей, які внаслідок активних бойових дій чи тимчасового контролю населених пунктів армією Росії не могли бути оформлені належним чином. Враховуючи зазначене, положення статті 317 ЦПК України передбачають можливість встановлення факту народження або смерті особи (цивільного населення, а не військовослужбовців) на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, що за наявних обставин не могли бути належним чином задокументовані. У той же час, нормами статей 43, 46 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Крім того, частиною третьою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступної після загибелі (смерті) дня, військовослужбовець визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду. Також, Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру. Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Звертаючись до суду з цією заявою, заявниця просить встановити факт смерті військовослужбовця [PERSON] , який загинув [INFO] в н.п. Берхівка Донецької області, посилаючись на положення статей 315, 317 ЦПК України. Суд зауважує, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 29 березня 2023 року в справі № 753/8033/22. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Заявницею не надано суду жодного доказу на підтвердження загибелі [PERSON] [INFO] в н.п. Берхівка Донецької області під час виконання бойового завдання. Натомість, з наявних у справі та досліджених судом доказів вбачається не загибель, а зникнення безвісти старшого солдата [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця підрозділу в/ч [NUMBER] , [INFO] під час виконання бойового завдання в н.п. Берхівка Донецької області. За таких обставин у суду немає підстав для задоволення цієї заяви і встановлення факту смерті [PERSON] [INFO] під час виконання бойового завдання в н.п. Берхівка Донецької області. Водночас, з огляду на встановлені судом обставини, заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення його померлим - в порядку, визначеному чинним законодавством України. Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до положень п. 16 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed