Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить конфіскувати у відповідача належні їй земельні ділянки з кадастровим номером 3522284900:02:000:0029 площею 7,5607 га та з кадастровим номером 3522284900:02:000:0030 площею 7,6578 га, які розташовані на території колишньої Пантазіївської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [PERSON] є громадянкою російської федерації та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 04.08.2018, зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за номером 971, набула право власності на земельну ділянку площею 7,5607 га з кадастровим номером 3522284900:02:000:0029 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пантазіївської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області (наразі Новопразької селищної ради Олександрійського району). Також, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 04.08.2018, зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за номером 972, набула право власності на земельну ділянку площею 7,6578 га з кадастровим номером 3522284900:02:000:0030 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пантазіївської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області (наразі Новопразької селищної ради Олександрійського району). Право власності [PERSON] на вказані земельні ділянки зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.08.2018. Відповідач передала успадковані земельні ділянки в оренду ТОВ «Виробнича компанія агротранс», яка в свою чергу передала їх в суборенду фізичній особі-підприємцю [PERSON] . Таким чином, [PERSON] будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення не відчужила їх, тому прокурор вважає, що є всі підстави для конфіскації вказаних земельних ділянок у власність держави у відповідності до положень ст.145 Земельного кодексу України. Кіровоградська обласна прокуратура листом від 27.01.2023 повідомила Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про встановлення факту порушень та запропоновала останньому самостійно вжити заходи щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку. Разом із цим, уповноваженим державою органом заходи щодо конфіскації земельних ділянок в дохід держави не вжито, лише листом від 06.02.2023 повідомлено обласну прокуратуру про відсутність коштів на сплату судового збору, як причину невжиття заходів, що дає підстави прокурору вжити заходи представництва інтересів держави в суді. Зазначені причини не є поважними та не дають підстав залишити без реагування зазначені порушення. Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Представник Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, надіслав письмові пояснення по суті спору, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом публікації оголошення про виклик на веб-сайті суду, оскільки можливість надання доручення про вручення документів та виклик відповідача в судове засідання в порядку міжнародної правової допомоги відсутня внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Відзив на позовну заяву, будь-які клопотання чи заяви від відповідача не надходили. [PERSON] не допущений судом до розгляду справи як представник відповідача виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.\~58\~ЦПК України\~сторона,\~третя особа,\~а також\~особа,\~якій законом\~надано право\~звертатися до\~суду в\~інтересах іншої\~особи,\~може брати\~участь у\~судовому процесі\~особисто (самопредставництво)\~та (або)\~через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Відповідно до ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою. У разі задоволення заявленого клопотання щодо посвідчення довіреності фізичної особи на ведення справи, що розглядається, суд без виходу до нарадчої кімнати постановляє ухвалу, яка заноситься секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, а сама довіреність або засвідчена підписом судді копія з неї приєднується до справи. Повноваження адвоката\~як представника\~підтверджуються одним\~з таких\~документів: 1)\~довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до\~Закону України\~"Про\~адвокатуру та\~адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до\~Закону України\~"Про безоплатну правничу допомогу". Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи. Що стосується представництва, то за визначенням, наведеним у статті 237 Цивільного кодексу України, ним є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частини перша, третя вказаної статті). Представництво за своєю природою - це організаційне правовідношення, змістом якого є повноваження однієї особи (представника) діяти від імені, в інтересах іншої особи, яке виникає з договору, закону, акта органу публічної влади. Крім того, представництвом є діяльність представника, спрямована на реалізацію наданих йому повноважень. Змістом відносин представництва є повноваження, без яких останнє не може існувати. Як повноваження розуміють систему двох суб`єктивних прав представника, одне з яких є абсолютним, інше - відносним. Абсолютне право представника містить у собі можливість вчинення певних дій від імені та в інтересах особи, а відносне право полягає у тому, що представник вправі розраховувати на те, що всі юридичні наслідки, створені його діями, виникнуть лише для особи, яку він представляє, а не для самого представника. Визначення довіреності міститься у частині третій статті 244 Цивільного кодексу України, за якою довіреність - це письмовий документ, що видається довірителем представнику для засвідчення його повноважень перед третіми особами в процесі здійснення представництва. Відповідно до положень статті 238 Цивільного кодексу України представник (у тому числі і за довіреністю юридичної особи) може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Адвокат Ковальов А.І. на докази свого представництва відповідача надав договір про надання правничої допомоги від 05 травня 2023 року, укладений із [PERSON] , яка діє від імені та в інтересах племінниці [PERSON] . Однак, адвокатом не надано документу (довіреності) на підставі якого [PERSON] доручила [PERSON] діяти від свого імені та в своїх інтересах, тому суд не має можливості встановити повноваження [PERSON] на вчинення будь-яких дій від імені [PERSON] . Також суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до суду з використанням правничої допомоги, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, яка реалізує право на справедливий суд (аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 23.08.2018 у справі № 805/4297/17-а) В даносу випадку відсутність доказів є підставою для відмови у допуску до участі у справі представника відповідача. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, поважних причин своєї неявки суду не повідомили і від них не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та третіх осіб. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення представника позивача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до положень ст.131-1 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Звернення до суду прокурора з даною позовною заявою, із зазначених ним підстав, узгоджується з вимогами частини 3 статті 56\~ЦПК України та частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Приходько О.М. 04 серпня 2018 року та зареєстрованого в реєстрі за № 971, відповідач [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, набула право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 3522284900:02:000:0029 площею 7,5607 га, яка розташована на території Пантазіївської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вказаної земельної ділянки з кадастровим номером 3522284900:02:000:0029 є громадянка російської федерації [PERSON] (паспорт серія та номер: [NUMBER] , виданий 20.11.2007 відділом по району Оріхово-Борисове Північне ВУ ФМС росії по м. москві в ПАО), на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відомості про державну реєстрацію іншого речового права та копії договорів оренди та суборенди містять інформацію про передачу [PERSON] 02.03.2019 земельної ділянки в оренду ТОВ «Виробнича компанія агротранс» (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45989153 від 17.03.2019), яка в свою чергу передала її 23.11.2020 в суборенду фізичній особі-підприємцю [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55638115 від 10.12.2020). Крім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Приходько О.М. 04 серпня 2018 року та зареєстрованого в реєстрі за № 972, відповідач [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, набула право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 3522284900:02:000:0030 площею 7,6578 га, яка розташована на території Пантазіївської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вказаної земельної ділянки з кадастровим номером 3522284900:02:000:0030 є громадянка російської федерації [PERSON] (паспорт серія та номер: [NUMBER] , виданий 20.11.2007 відділом по району Оріхово-Борисове Північне ВУ ФМС росії по м. москві в ПАО), на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відомості про державну реєстрацію іншого речового права та копії договорів оренди та суборенди містять інформацію про передачу [PERSON] 02.03.2019 земельної ділянки в оренду ТОВ «Виробнича компанія агротранс» (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45989153 від 17.03.2019), яка в свою чергу передала її 23.11.2020 в суборенду фізичній особі-підприємцю [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55638115 від 10.12.2020). Відповідно до інформації Управління Державної міграційної служби у Кіровоградській області №3501.5-1102/35.1-23 від 27 лютого 2023 року громадянка російської федерації [PERSON] , з питання оформлення посвідки на тимчасове або постійне проживання в Україні на території Кіровоградської області не зверталася, а також згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Кіровоградській області її місце проживання зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку не значиться. Таким чином, судом достовірно встановлено, що громадянка російської федерації [PERSON] з 04 серпня 2018 року і по теперішній час є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які набуті нею у власність в порядку спадкування, та упродовж року не відчужила їх, що стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом. Положенням ст.ст.13,\~14 Конституції України\~визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону\~нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. За приписами\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено\~ЗК України. Частиною 5\~ст.22 ЗК України\~визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до\~ст.80 ЗК України\~визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм\~ЗК України\~суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Згідно ч.3\~ст.81 ЗК України\~іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. За змістом ч.4\~ст.81 ЗК України\~землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. 2, 4\~ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Аналіз наведених правових норм дає підставу для висновку про те, що іноземні громадяни зобов`язані упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення провести відчуження зазначених земельних ділянок. А у разі порушення цього правила, земельні ділянки сільськогосподарського призначення у іноземних громадян підлягають конфіскації у власність держави. Частиною 5\~ст. 41 Конституції України\~визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Пунктом 10 ч.1 ст.\~346\~Цивільного кодексу\~України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Зважаючи на те, що [PERSON] будучи громадянкою російської федерації, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення не відчужила їх всупереч вимогам ч.4\~ст.81 ЗК України, такі земельні ділянки з кадастровими номерами 3522284900:02:000:0029 та 3522284900:02:000:0030 підлягають конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області за рішенням суду. Ухвалою суду про забезпечення позову від 16 березня 2023 року (провадження №2-з/389/1/23) вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , відчужувати\~земельні ділянки, розпоряджатись\~ними,\~змінювати цільове\~призначення,\~здійснювати перетворення,\~поділ,\~об`єднання земельних\~ділянок з\~іншими земельними\~ділянками. Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача у користь Кіровоградської обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір в розмірі 7599,10 грн. за подання даного позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved