Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 21\~960,00 грн та судових витрат у розмірі 2 684, 00 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що 06.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2913035, згідно з умовами якого відповідач отримав 5000 грн з умовою сплати процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих санкцій, що передбачено договором. 16 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ«Фінансова компанія\~«Кредит-Капітал» було\~укладено Договір\~відступлення прав\~вимоги №\~56-МЛ,\~відповідно до\~умов якогопозивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Мілоан» за кредитним договором, в тому числі і до відповідача. ТОВ «Мілоан»виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 2913035 в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну суму. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена, тому, посилаючись на ст.ст. 16, 525, 526, 625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з [PERSON] 21 960,00 грн заборгованості за кредитним договором від 06.09.2020 року та 2 684,00 грн судового збору. Позовна заява надійшла до Куликівського районного суду Чернігівської області в порядку підсудності з Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області суду. Ухвалою від 03.07.2023 року було відкрито провадження по даній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час судового засідання повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. На підставі\~ст.ст.\~280,\~281\~ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони\~в судове\~засідання не\~з`явились,\~у відповідності\~до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 06 вересня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2913035, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти у тимчасове платне користування на поточні потреби в сумі 5 000,00 грн (а.с. 6-9). Згідно з п. 1.1 Договору позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2 Договору сума кредиту становить 5000,00 грн. Згідно з п.п. 1.3, 1.4 Договору кредит надається строком на 30 днів з 06.09.2020. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 06.10.2020. Комісія за надання кредиту становить 385,00 грн, яка нараховується за ставкою 7,70 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 1575,00 грн, які нараховуються за ставкою 1.05 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пункти 1.5.1, 1.5.2 Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6 Договору). Відповідно до п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідно до п. 6.1 договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Згідно з п. 6.2 Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником товариству через Веб - сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер [NUMBER] . Після укладення цей кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті позичальника. Відповідно до п. 6.3 Договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб - сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. 6.4 Договору укладення Товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5 Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідно до графіку розрахунків, який є додатком №1 до кредитного договору №2913035 від 06.09.2020 позичальник [PERSON] мав повернути 06.10.2020 кредит, комісію та проценти на загальну суму 6960,00 грн (а.с.9). Також позивачем надано анкету-заяву на кредит № 2913035 від 06.09.2020 року, у якій зазначена сума та строк кредиту, комісія за надання кредиту, а також інформація про позичальника (його ПІП, ідентифікаційний номер, дата народження, номер мобільного телефону, електронна пошта, серія та номер паспорта). Крім цього, у анкеті-заяві вказана платіжна картка позичальника, на яку має бути перерахована сума кредиту: MASTERCARD DEBIT WORLD [NUMBER] та банк, який випустив картку: [NUMBER] (а.с. 12). Дані обставини відповідачем не спростовано. Таким чином, анкетою - заявою на кредит № 2913035 підтверджено добровільність відповідача щодо надання своїх особистих даних та його волевиявлення на отримання кредиту. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Мілоан», [PERSON] з яким було укладено кредитний договір № 2913035 від 06.09.2020 року ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): U84951, час відправки ідентифікатора позичальнику 06.09.2020 08:09, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор - [NUMBER] (а.с. 11). Перерахування відповідачу грошових коштів у сумі 5000,00 грн на платіжну карту [NUMBER] підтверджується платіжним дорученням №27480014 від 06.09.2020 та випискою за договором б/н за період 06.09.2020, яка надана АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 13, 55-57). З договору відступлення прав вимоги № 56-МЛ, укладеного 16 грудня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Кредит-Капітал», витягу з реєстру боржників до договору № 56-МЛ від 16.12.2020, встановлено, що ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Кредит-Капітал» право вимоги, зокрема до [PERSON] за кредитним договором від 06.09.2020 №2913035 (а.с. 16-21). Таким чином, ТОВ «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. В матеріалах справи наявна претензія ТОВ «Кредит-Капітал» до [PERSON] з приводу відступлення права вимоги за кредитним договором №2913035 від 06.09.2020, необхідності виконання відповідачем кредитного зобов`язання та сплати відсотків за користування кредитними коштами із зазначенням рахунку для оплати (а.с. 24). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачем було прийнято пропозицію (оферта) укласти електронний кредитний договір позики, розміщений на веб-сайті miloan.ua, шляхом реєстрації та заповнення заявки з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором U84951, надісланим кредитором засобом зв`язку. Такі дії сторін свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд встановив, що відповідач отримав кредитні кошти в сумі 5000 грн, однак свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. Водночас суд не погоджується із визначеною позивачем у позовній заяві сумою заборгованості [PERSON] , а саме 21960,00 грн з наступних підстав. За умовами договору сторони визначили, що сума кредиту становить 5000,00 грн та надається строком до 06.10.2020 включно, станом на цю дату відповідач також має повернути комісію у розмірі 385,00 грн та проценти за користування кредитом у розмірі 1575,00 грн, що загалом становить 6960,00 грн та підтверджується графіком розрахунків (а.с. 9). Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення [PERSON] за кредитним договором № 2913035 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 21960 грн (а.с. 14-15). З даних відомостей про щоденні нарахування та погашення установлено, що після закінчення строку дії кредитного договору № 2913035 з 07.10.2020 позивачем нараховувалися проценти згідно з п.1.6 договору, тобто після закінчення строку дії договору. Водночас Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). З огляду на вказане, позивач на підставі частини першої статті 1048 ЦК України не вправі додатково нарахувати проценти за користування кредитом. Останнім днем повного повернення позики, сплати процентів за користування нею та комісії сторони договору встановили 06.10.2020. Після настання цієї дати право позикодавця на нарахування процентів за користування позикою та комісій за надання послуг припинилося. Частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга та третя статті 6 ЦК України). Оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (в тому числі, за прострочення заборгованості) припиняється, тому відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає у розмірі встановленому законом, а саме ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позивач вимоги про стягнення за прострочення виконання зобов`язання відповідно до ст. 625 УК України не заявляв, розрахунку вказаної заборгованості суду не надавав, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд не вправі виходити за межі позовних вимог. З огляду на викладене, вимога про стягнення заборгованості по процентам за межами строку дії кредитного договору не ґрунтується на законі, а тому у її задоволенні необхідно відмовити. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За вказаних обставин, оцінюючи у сукупності досліджені докази та враховуючи, що фактично отримані відповідачем кошти в добровільному порядку не повернуті, відповідач належним чином був ознайомлений з умовами кредитування, суд приходить\~до висновку,\~що позов\~про стягнення\~з [PERSON] \~заборгованості за\~кредитним договором\~№ 2913035\~від 06.09.2020\~підлягає частковому\~задоволеннюна загальну суму 6960,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за сумою кредиту, 1575,00 грн заборгованість за відсотками та комісія 385,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 71151 від 27.04.2023 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн (а.с. 5). Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в розмірі 6960,00 грн, тому з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 850,56 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial