Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття, але не більше встановленого законом максимуму, що складає 10 прожиткових розмірів на дитину належного віку, та не менш встановленого законом мінімуму. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дитину, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не завжди надає допомогу на утримання дитини добровільно, посилаючись на відсутність коштів, тому вимушена звернутися до суду. Оскільки відповідач вже сплачує аліменти на свою першу дитину в розмірі 1/4 частини від доходів, тому розмір аліментів, який вона просить стягнути, не може перевищувати 1/6 частки його доходів, на підтвердження чого надала копію судового рішення про стягнення аліментів. Позивач у судове засідання не з`явилася, електронною поштою надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, до розгляду справи по суті надав заяву про проведення судового засідання без його участі, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, на підтвердження чого надана копія свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 4). Згідно з наданою копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка, як зазначено у позові, проживає з позивачем (а.с. 5). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 та ст. 183 СК України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, працює, має на утриманні дитину, на які сплачує аліменти у розмірі частки доходів на підставі рішення суду. Виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, суд вважає доведеним той факт, що неповнолітня дитина проживає разом із позивачем, між сторонами не досягнуто домовленостей щодо розміру матеріальної допомоги, яку має надавати відповідач на утримання дитини, тому у сукупності наведених обставин з урахуванням положень ст. 84 Сімейного кодексу України\~є підстава для стягнення аліментів. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який не є інвалідом чи пенсіонером, на даний час проходить військову службу, про що надав заяву, відсутність відомостей про доходи станом на день розгляду справи, наявність у нього інших осіб, на яких він сплачує аліменти на судовим рішенням, що свідчить про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, матеріальне становище позивача та дитини, а також з врахуванням заяви відповідача про визнання позову, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає неможливим. При винесені рішення, суд враховує рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а також, те що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст.\~141\~ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved