Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності документів. Просить суд встановити факт, що довідка Міністерства\~нафтової промислової\~ВПО «Зарубежнефтестрой»\~від 23.01.1991р.\~№ 12/2/2\~належить йому\~-\~ [PERSON] , з підстав зазначених у заяві. Заявник в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Зазначив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої\~особи -\~Головного управління\~Пенсійного фонду\~України \~у Львівській\~областів судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надіслав відзив на заяву. Ввважає, що вирішення даної справи підлягає в порядку позовного провадження. Просить заяву залишити без розгляду з підстав викладених у відзиві. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3). Відповідно до п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом встановлено, що встановлення юридичного факту, а саме належності правовстановлюючого документу не пов`язане із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право, встановлення даного факту, що має юридичне значення не може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, а тому, суд прийшов до висновку, що вирішення питання встановлення юридичного факту приналежності документу необхідно розглядати саме в порядку окремого провадження. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Заявник зазначив, що жодного спору про право не має. Суд враховує, що прийняття рішення суду про встановлення юридичного факту - приналежності документів, необхідне заявнику для усунення помилок. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, ч. 2 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України. Так, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють правовідносини щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, а саме: встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, окрім застосування до вказаних правовідносин вищезазначених норм, суд зважає на роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 (далі постанова Пленуму ВСУ). Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що заявник - [PERSON] , на сьогоднішній день не працює, що видно з копії трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.8-11). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії № 134650020973 від 26.10.2022 р. йому було відмовлено у призначені пенсії через те, що до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи по контракту з 03.08.1989 по 01.02.1991-прізвище в довідці № 12/2/2 від 23.01.1991 р. не співпадає з прізвищем в паспорті заявника, що видно з копії такого рішення в матеріалах справи (а.с. 12). В довідці від 23.01.1991 року № 12/2/2 виданій Міністерством нафтової промисловості ВПО «Зарубежнефтестрой» прізвище заявника зазначено як [PERSON] замість [PERSON] , що видно з її копії (а.с. 6). В трудовій книжці серії [NUMBER] виданій на ім`я [PERSON] запис № 9 зазначено з 03.08.1989 року по 01.02.1991р. працював в Іраку по контракту 55-079/2/200 маш. автокрана. Підстава внесення запису довідка № 12/2/200 від 23.01.1991р. (а.с. 8). Додатковим підтвердженням того, що згадана вище довідка належить саме заявнику є довідка ПАТ СО (філія ) «Укрнафта Буріння» від 09.08.2022р. № 01/01/10/05/02/02-422 в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] дійсно працював в спеціалізованому управлінні механізованих робіт (СУМР) Івано-Франківського управління бурових робіт машиністом крана автомобільного АК з 02.03.1984 (наказ про прийняття на роботу № 52 від 28.02.1984 р. згідно записів в особовому рахунку про нарахування заробітньої плати за 1984 по 31.07.1989р. наказ про звільнення № 247-к від 26.07.1989 р. в зв`язку з виїздом у відрядження за кордон в Ірак), що видно з копії такої (а.с.14). Дана обставина свідчить про те, що згадана вище довідка належить заявнику. З викладеного вище вбачається, що через допущені помилки в написанні прізвища заявника у нього виникли проблеми у підтвердженні належності документа - довідки, що змусило його звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності документа особі. Суд враховує, що встановити юридичний факти по іншому, як рішенням суду неможливо. Суд приходить до висновку, що враховуючи наведені вище обставини, зазначений заявником факт, що має юридичне значення, знайшов своє підтвердження, і як наслідок, у суду є всі підстави встановити такий. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення вимог [PERSON] .

Outcome: approved