Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

19.05.2023 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі, Харківської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у Лозівському відділі ДВС у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1149 від 21.07.2009 року про стягнення зі [PERSON] аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок невиконання [PERSON] рішення суду станом на 01.04.2023 року згідно з розрахунком відділу ДВС від 21.04.2023 року №107/26.12.-31/12/7 боржник заборгував 88 857, 94 грн. Зважаючи на вище викладене, позивач просила стягнути з відповідача пеню за період з 01.04.2018 року по 01.04.2023 року у розмірі 100 % суми боргу станом на 01.04.2023 року, а саме у сумі 88 857, 94 грн, оскільки сума пені згідно з її розрахунком перевищує 100% суму боргу станом на 01.04.2023 року. Крім цього, позивач просила стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 гривень. Ухвалою суду було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано сторонам час для подання заяв по суті. Судом було здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.08.2023 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач вказав, що не згодний з вимогами позивача, заборгованість зі сплати аліментів значно завищена, розрахунок державного виконавця є невірним, оскільки багато обставин та сплат не були враховані виконавцем. [PERSON] зазначив, що жодним чином не ухиляється від сплати аліментів, борг виник через відсутність роботи та смертельне захворювання дружини, яка померла [INFO] . Крім того, зазначив, що здійснює догляд за особою, яка потребує стороннього нагляду і отримує соціальну допомогу. З урахуванням викладеного, відповідач наполягав на невірному та завеликому розрахунку пені та вказував на необхідність перерахунку та зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з нього. 04.08.2023 року надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказала, що відповідач зловживає процесуальними правами, жодних квитанцій чи інших доказів належного виконання батьківських обовязків відповідачем не надано, а долучені ксерокопії не є належними доказами, а копії двох китанцій не містять призначення платежу, однак відповідно до довідки третьої особи платежі було зараховано за цими квитанціями. Щодо посилання відповідача не невірність розрахунку державного виконавця, позивач вказала, що він не оскаржує розрахунок у встановленому Законом порядку, не оскаржує дій державного виконавця, не надає доказів на підтвердження не врахування державним виконавцем сплати аліментів, суми які не враховані при формуванні розрахунку. Посилання на те, що [PERSON] безробітний та в період з 2009 року по червень 2022 року не міг сплачувати аліменти в повному обсязі є безпідставними. Доказів проживання з [PERSON] , яка захворіла на невиліковну хворобу, до дня її смерті відповідачем не надано. Позивач зазначила, що відповідачем було придбано будинок, на який гроші у нього були, а на сплату аліментів не було. Зважаючи на вище вказане, позивач наполягала на задоволенні позову в повному обсязі. 16.08.2023 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач зазначив, що твердження позивача про його зловживання процесуальними правами є безпідставними. Щодо не взяття до уваги долучених до відзиву ксерокопій, [PERSON] вказав, що не згоден з цим, оскільки позивач отримувала дані кошти. Відповідач наполягав на не врахуванні державним виконавцем всіх сум, що надходили від нього, для сплати аліментів. Також, [PERSON] зазначив, що позивач вводить суд в оману, оскільки будинок про який зазначає [PERSON] , не належить йому, власником є його батько. Відповідач повторно зазначив на обставини, вказані у відзиві, щодо проживання з дружиною, яка хворіла на смертельну ховробу, по день її смерті та догляду за [PERSON] , який потребує стороннього догляду. Також, стосовно не оспорювання розрахунку державного виконавця Скрипка А.В. вказав, що він вів переписку з виконавцем, однак до остаточної суми заборгованості вони не дійшли. 01.08.2023 року відповідач повідомив державного виконавця про те, що почав отримувати соціальну допомогу в розмірі 1743, 00 грн. Відповідач наполягав на тому, що з боргом, зазначеним в розрахунку від 21.04.2023 року по сплаті аліментів в розмірі 70 340, 45 грн станом на 31.03.2018 року він не згоден, оскільки оплата за вересень 2016 року по грудень 2016 року, з січня 2017 року по травень 2017 року виконавцем не була врахована. Також державним виконавцем не була врахована оплата за серпень 2021 року, жовтень 2022 року та за лютий 2023 року. Враховуючи матеріальний та сімейний стан, початок бойових дій, безробіття та евакуацію м.Лозова, відповідач просив зменшити розмір заборгованості по аліментам. 31.08.2023 року до суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких вона вказала, що доказів сплати аліментів з вересня 2016 року по лютий 2023 року, про яку зазначає відповідач, ним не надано. Також [PERSON] зазначила, що згідно з наданої відповідачем довідки, в будинку разом зі [PERSON] , як власником, мешкає його мати та дядько, про батька жодних відомостей не вказано. Крім того, посилання на початок бойових дій, евакуацію не може бути підставою для припинення виконання рішень про стягнення аліментів. Посилання відповідача на неможливість працевлаштування не може звільнити його від необхідності виконання зобовязання зі сплати аліментів. Зважаючи на вище вказане, [PERSON] просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. 07.09.2023 року до суду надійшов додатковий відзив на позов, в якому [PERSON] зазначив, що розрахунок пені здійснювався позивачем за неправильною формулою, а тому суму розрахунків не вірна. Крім того, відповідач посилався на обставини, зазначені в раніше поданих заявах по суті, та вказував на необхідність зменшення розміру неустойки. Також вказував на те, що договір про надання правничої (правової) допомоги від 10.05.2023 року не є належним доказом судових витрат, оскільки в ньому не передбачено погоджену сторонами послугу, як написання позовної заяви про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Відповідач просив при винесенні рішення врахувати викладене ним в відзиві, запереченням та додатковому відзиві. 12.09.2023 року відповідачем подано заяву про долучення до матеріалів справи документів, які [PERSON] просив врахувати при винесенні рішення. 13.09.2023 року на адресу суду надійшли письмові пояснення (додаткові), в яких позивач зазначила, що не проти долучення розрахунку державного виконавця по заборгованості зі сплати аліментів, та не проти стягнення відповідно до ч.1 ст.196 СК України, пені у розмірі 100 % заборгованості по оплаті аліментів, що становить 75 474, 71 грн. Щодо зменшення розміру пені, позивач наголошувала на тому, що відомості, вказані відповідачем в заявах по суті, містять суперечності, доказів матеріального становища батьків ним не надано, як і доказів надання їм допомоги. Крім того, позивач зазначила, що витрати, які випливають з документів, наданих [PERSON] , перевищують його доходи. Також, позивач зазначила і те, що вказувала в попередніх заявах по суті. З урахуванням викладеного, позивач просила задовольнити її позовні вимоги. 17.10.2023 року [PERSON] було надано заяву, в якій він просив врахувати при винесенні рішення наступне, а саме просив врахувати те, що 13.09.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення на нього, як боржника, штрафу у звязку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів понад три роки у розмірі 39 207, 75 грн. Таким чином відповідач зазначав про те, що борг по аліментам з 15.06.2009 року по 18.07.2023 року за даними державного виконавця станом на 18.07.2023 року становить 75 474, 71 грн, однак з цією сумою він не згоден. Крім того, з урахуванням штрафу, накладеного виконавцем, сума пені не може бути більше, ніж різниця суми боргу по аліментам та суми штрафу. Розрахунок пені позивача не узгоджується з вимогами закону. Враховуючи вище вказане відповідач просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] 31.10.2023 року відповідачем надано заяву про долучення нового розрахунку заборгованості державного виконавця по сплаті аліментів, в якій він зазначив про те, що вимоги позивача він не визнає, та просить врахувати всі надані ним докази при ухваленні рішення у справі. У судове засідання сторони не зявилися, про причини не явки не пвідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у Лозівському відділі ДВС у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1149 від 21.07.2009 року про стягнення зі [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Вище вказане не оспорюється сторонами. В ході розгляду справи сторонами було долучено три розрахунки державного виконавця заборгованості у ВП №14723382 зі плати аліментів [PERSON] . Так, згідно з розрахунком за період з 15.06.2009 року по 31.03.2023 року станом на 01.04.2023 року борг по аліментам [PERSON] становить 88 857, 94 грн(а.с.16-20). Відповідно до розрахунку за період з 15.06.2009 року по 18.07.2023 року станом на 18.07.2023 року борг по аліментам [PERSON] становить 75 474, 71 грн(а.с.146-149). Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 15.06.2009 року по 31.10.2023 року станом на 31.10.2023 року борг по аліментам [PERSON] становить 71 585, 71 грн(а.с.190-193). З урахуванням викладеного відповідачем в заявах по суті, зважаючи на відсутність заперечень позивача щодо внесених змін державних виконавцем до розрахунків, беручи до уваги долучені [PERSON] копії квитанцій(а.с.67-68, 166), суд вважає за необхідне врахувати при розгляді справи останній долучений розрахунок станом на 31.10.2023 року. Відповідач хоча і зазначає про свою незгоду з даним розрахунком, однак жодних доказів оскарження розрахунку у встановленому законом порядку не надає, тому підстав вважати його невірним у суду немає. Заяви, які долучає відповідач(а.с.121-122), зі зверненням до державного виконавця про незгоду з розрахунком боргу, не містять відмітки про отримання їх виконавцем, а тому не можуть бути взяті до уваги судом. Згідно розрахунку, вказаному в позові [PERSON] , неустойка за прострочення зі сплати аліментів складає в квітні 2018 року - 12844166, 17 грн, в травні 2018 року - 12938799,77 грн, в червні 2018 року - 119704407, 45 грн, в липні 2018 року -12181154, 06 грн, в серпні 2018 року - 1954698, 96 грн, в вересні 2018 року - 11746064, 41 грн, в жовтні 2018 року - 11530830, 06 грн, в листопаді 2018 року -11117832, 31 грн, в грудні 2018 року - 11117832, 31 грн, в січні 2019 року - 10935990, 90 грн, в лютому 2019 року - 10848055, 00 грн, в березні 2019 року - 10360914,27 грн, в квітні 2019 року - 10154885, 04 грн, в травні 2019 року -9941803, 30 грн, в червні 2019 року - 9728618, 02 грн, в липні 2019 року- 9522284, 85 грн, в серпні 2019 року -сума в позові не вказана, в вересні 2019 року - 8960552, 82 грн, в жовтні 2019 року - 8753348, 46 грн, в листопаді 2019 року - 8764937, 29 грн, в грудні 2019 року - 8362476, 76 грн, в січні 2020 року -8012683, 60 грн, в лютому 2020 року - 8017411, 71 грн, в березні 2020 року - 8024897, 28 грн, в квітні 2020 року - 7592087, 23 грн, в травні 2020 року - 6961963, 57 грн, в червні 2020 року - 6482151, 17 грн, в липні 2020 року - 6368665, 17 грн, в серпні 2020 року -5738331, 72 грн, в вересні 2020 року - 5248036, 49 грн, в жовтні 2020 року - 5004228, 82 грн, в листопаді 2020 року - 4910659,64 грн, в грудні 2020 року - 4446444,36 грн, в січні 2021 року - 4388010, 19 грн, в лютому 2021 року - 3877563, 18 грн, в березні 2021 року - 3975244, 83 грн, в квітні 2021 року - 3906070, 72 грн, в травні 2021 року - 3739231, 30 грн, в червні 2021 року - 3637214, 93 грн, в липні 2021 року - 3386121, 07 грн, в серпні 2021 року - 3585720, 13 грн, в вересні 2021 року - 3240698, 03 грн, в жовтні 2021 року - 3082054, 54 грн, в листопаді 2021 року 3056604, 30 грн, в грудні 2021 року - 2886800, 63 грн, в січні 2022 року - 2719828, 02 грн, в лютому 2022 року -2652276, 46 грн, в березні 2022 року 2587105,22 грн, в квітні 2022 року 2485948, 93 грн, в травні 2022 року - 2300962, 24 грн, в червні 2022 року - 2172465, 78 грн, в липні 2022 року - 2001294, 36 грн, в серпні 2022 року 1842357, 72 грн, в вересні 2022 року -1666202, 128 грн, в жовтні 2022 року - 1480964, 76 грн, в листопаді 2022 року - 1252528, 99 грн, в грудні 2022 року - 1005826, 90 грн, в січні 2023 року - 761428, 26 рн, в лютому 2023 року - 515546, 07 грн, в березні 2023 року - 275459, 61 грн(а.с.5-10). Так, враховуючи те, що станом на 01.04.2023 року сума пені перевищує 100 % заборгованості, позивач просила стягнути пеню у розмірі 100% суми боргу, відповідно до долученого до позову розрахунку боргу - у сумі 88 857, 94 грн. Згідно з копіями довідки про отримання (неотримання) допомоги та повідомлення(а.с.69), [PERSON] надавав соціальну послугу з догляду на непрофесійній основі громадянину [PERSON] , [INFO] , з 01.06.2022 року по 01.06.2023 року та отримував виплати. Відповідно до довідки МСЕК(а.с.70), [PERSON] є особою, що потребує стороннього догляду та має першу групу інвалідності. Відповідач посилається на те, що він мешкав з [PERSON] , яка хворіла на смертельне захворювання, по день її смерті, а саме по [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.71). На підтвердження факту спільного проживання з померлою [PERSON] було надано лист -замовлення та акт від 30.07.2023 року(а.с.72-73), відповідно до якого в квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 2010 року по червень 2017 року проживали разом як чоловік і дружина [PERSON] і [PERSON] . Вище вказаний акт підписано [PERSON] , яка є власником квартири, та жильцями будинку [PERSON] та [PERSON] . Також відповідачем долучено акт від 08.09.2023 року, згідно з яким з серпня 2017 року по жовтень 2022 року [PERSON] та [PERSON] з донькою винаймали будинок за адресою: [ADDRESS] , проживали однією сімєю, вели спільне господарство. Вище вказаний акт підписано [PERSON] та сусідами [PERSON] та [PERSON] . Факт того, що [PERSON] хворіла підтверджується медичною документацією, долученою [PERSON] (а.с.110-119). Надані докази щодо проживання однією сім?єю з [PERSON] , суд сприймає критично, оскільки, окрім актів сусідів жодних інших доказів проживання однією сімєю не надано, як і недолучено відповідачем доказів утримання даної особи, витрат, повязаних з [PERSON] . Згідно з копією відповіді державного виконавця, наданою позивачем(а.с.86), за [PERSON] нерухоме майно не зареєстроване, зареєстрованих транспортних засобів не виявлено, на обліку в ПФУ не перебуває, пенсію не отримує, офіційно ніде не працює, в період з травня 2018 року майже щомісячно по червень 2023 року сплачуються ним аліменти на депозитний рахунок відділу для подальшого перерахування стягувачу, також надавалися до відділу квитанції по оплату аліментів на пряму стягувачу, але перерахованих коштів недостатньо для погашення боргу по аліментам. Відповідача притягували за ст.183-1 ч.1 КУпАП до адміністративної відповідальності, про що зазначено в відповіді державного виконавця, а також про це свідчать копії долучених постанов(а.с.87-95). Будинок за адресою: [ADDRESS] , належить не відповідачу, як вказує позивач в своїх заявах, а [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом(а.с.124-125). Також відповідачем було долучено копію пенсійного посвідчення [PERSON] та його довідку про доходи(а.с.151-153), які не беруться судом до уваги, оскільки з документів неможливо встановити, ким являється дана особа [PERSON] . Відповідно до постанови державного виконавця від 13.09.2018 року про накладення штрафу(а.с.196), на [PERSON] було накладено штраф у розмірі 39 207, 75 грн. Так, стаття 18 Конвенції про права дитини 1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, визначає обов`язок Держави-учасниці докладати всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Предметом доказування у справі про стягнення неустойки за порушення аліментного зобов`язання зокрема, являються обставини, які свідчать про наявність заборгованості, наявність його вини в її утворенні та обставин, які впливають на визначення остаточного розміру стягнення. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з положень ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Даних відомостей відповідачем не надано. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Посилання відповідача на неможливість працевлаштування, не є підставою для звільнення від відповідальності боржника, тим паче за такий тривалий термін. Надання актів проживання з [PERSON] та зазначення про її захворювання, суд сприймає критично, оскільки доказів утримання [PERSON] , витрат на її лікування, витрат на поховання, відповідачем до суду не надано, жодних доказів утримання інших осіб до справи не долучено. Крім цього твердження про боєві дії та евакуацію не можуть свідчити про необхідність звільнення боржника від відповідальності, оскільки борг зявився набагато раніше, ніж почалися бойові дії та відбувалася евакуація. Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, який набрав чинності 26 березня 2022 року, було доповнено Закон України «Про виконавче провадження» рядом положень, пов`язаних із військовою агресію Російської Федерації на території нашої держави. Міністерством юстиції України 1 квітня 2022 року було опубліковано роз`яснення щодо аліментних зобов`язань у період воєнного стану. Зокрема, зазначено, що Верховна Рада прийняла Закон, яким передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації); визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Крім того, вищевказаним Законом змінами не передбачено заборони нарахування та стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Таким чином, воєнний стан у країні не є підставою для припинення виконання рішень про стягнення аліментів, а також для припинення нарахування пені. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Проте таких обставин відповідачем суду надано не було та судом в ході судового розгляду не встановлено. Згідно з приписами ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З матеріалів справи, зокрема розрахунку державного виконавця вбачається, що в період з 01.04.2018 року по 01.04.2023 року року відповідач [PERSON] допустив несплату аліментів на загальну суму 76 208, 71 грн. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. При дослідженні розрахунку державного виконавця, судом встановлено, що відповідачем здійснювались часткові платежі аліментів, а саме: у травні 2018 року - 1800,00 грн, у червні 2018 року - 3 517, 58 грн, у липні 2018 року - 1809, 05 грн, у серпні 2018 року - 1788, 94 грн, у вересні 2018 року - 1761, 79 грн, у жовтні 2018 року - 1758, 79 грн, у листопада 2018 року - 1711, 54 грн, у грудні 2018 року - 1946, 74 грн, у січні 2019 року -1748, 74 грн, у лютому 2019 року - 1306, 53 грн, у березні 2019 року -3 812, 05 грн, у квітні 2019 року - 2010, 05 грн, у травні 2019 року - 2010, 05 грн, у червні 2019 року -2010, 05 грн, у липні 2019 року - 2010, 05 грн, у серпні 2019 року- 3025, 08 грн, у вересні 2019 року - 2095, 48 грн,у жовтні 2019 року - 2095, 48 грн, у грудні 2019 року - 3316, 58 грн, у січні 2020 року - 3007, 54 грн, у квітні 2020 року - 3992, 44 грн, у травні 2020 року - 6021, 08 грн, у червні 2020 року - 3789, 50 грн, у липні 2020 року - 416, 13 грн, у серпні 2020 грн - 5616, 26 грн, у вересні 2020 року - 4 423, 02 грн, у жовтні 2020 року - 1999, 71 грн, у листопаді 2020 року - 290, 32 грн, у грудні 2020 року - 4 687, 47 грн, у лютому 2021 року - 1600,00 грн, у березні 2021 року - 2005, 02 грн, у травні 2406, 03 грн, у червні 2021 року - 328, 30 грн, у липні 2021 року - 3984, 10 грн, у вересні 2021 року - 2300, 00 грн, у жовтні 2021 року -2500,00 грн, у грудні 2021 року - 2500, 00 грн, у січні 2022 року -2400,00 грн, у травні 2022 року -2200, 00 грн, у липні 2022 року -1200, 00 грн, у листопаді 2022 року -1200, 00 грн, у грудні 2022 року - 2600, 00 грн, у січні 2023 року - 1300,00 грн, у березні 2023 року - 1300, 00 грн, у квітні 2023 року - 1300,00 грн, у травні 2023 року-2500,00 грн, у червні 2023 року - 1300,00 грн, що становить 110 701, 49 грн. Так, як зазначив КЦС ВС в постанові від 19.01.2022 року у справі 711/679/21, при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Як вбачається з матеріалів справи, з 15.06.2009 року по 31.03.2018 року борг [PERSON] становив 70 340, 45 грн. [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) з відповідача за період з 01 квітня 2018 року по 01 квітня 2023 року, тобто з першого місяця. Беручи до уваги висновок Верховного суду, часткові платежі [PERSON] , внесені за період з травня 2018 року по червень 2023 року, повністю перекрили борг з першого місяця його виникнення по 31.03.2023 року включно. Також вказані часткові платежі перекрили повністю борг за період з квітня 2018 року по грудень 2019 року включно. Як вказав Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 19.01.2022 року №711/679/21, стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Відповідно до наданих сторонами доказів, судом встановлено, що у [PERSON] наявний борг по аліментам за весь період стягнення. Також згідно з викладеним у відповіді ДВС, боржника було притягнуто до адміністративної відповідальності за несплату аліментів та державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу. Так, вище вказане свідчить про ухилення особи від належного виконання зобов?язань. Доказів неможливості сплати аліментів за весь проміжок часу, починаючи з 2009 року, [PERSON] надано не було. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до вище вказаного, розрахунок пені по аліментах за період, за який відповідачем не перекрито заборгованість зі сплати аліментів, а саме з січня 2020 року по березень 2023 року включно, враховуючи вимоги позивача, належить здійснювати таким чином: №Заборгованість по аліментах за відповідний місяць Кількість днів прострочення заборгованості по аліментах за відповідний місяць, починаючи з 01 числа наступного місяця до 19.05.2023 року Розрахунок пеніРозмір пені за відповідний період 1.січень 2020 року -1854,25 грн12041854, 25 грн х 1% х 1204 22 325,17 2.лютий 2020 року - 1854, 25 грн11751854, 25 грн х 1% х 1175 21787, 44 3.березень 2020 року - 1854,25 грн11441854,25 грн х 1% х 1144 21212,62 4.квітень 2020 року -2057, 50 грн11142057, 50 грн х 1% х 1114 22920,55 5.травень 2020 року -2057, 50 грн10832057, 50 грн х 1% х 1083 22 282,73 6.червень 2020 року -1109,00 грн10531109,00 грн х 1% х 1053 11677,77 7.липень 2020 року- 1159,00 грн10221159,00 грн х 1% х 1022 11844,98 8.серпень 2020 року - 1159,00 грн9911159,00 грн х 1% х 991 11 485, 69 9.вересень 2020 року - 1159,00 грн9611159,00 грн х 1% х 961 11137,99 10.жовтень 2020 року - 1159,00 грн9301159,00 грн х 1% х 930 10 778, 7 11.листопад 2020 року - 1159,00 грн9001159,00 грн х 1% х 900 10431 12.грудень 2020 року - 1197, 50 грн 8691197,50 грн х 1% х 869 10406,28 13.січень 2021 року - 1197, 50 грн 8381197, 50 грн х 1% х 838 10 035,05 14.лютий 2021 року - 1197,50 грн8101197,50 грн х 1% х 810 9699, 75 15.березень 2021 року - 1197,50 грн 7791197, 50 грн х 1% х 779 9 328, 53 16.квітень 2021 року - 1197,50 грн7491197,50 грн х 1% х 749 8 969,28 17.травень 2021 року - 2389,00 грн7192389,00 грн х 1% х 719 17 176, 91 18.червень 2021 року - 1197, 50 грн 6881197, 50 грн х 1% х 688 8 238,8 19.липень 2021 року - 2688, 25 грн 6572 688,25 грн х 1% х 657 17 661,80 20.серпень 2021 року - 2688,25 грн6262688,25 грн х 1% х 626 16 828, 45 21.вересень 2021 року - 2688, 25 грн 5962688,25 грн х 1% х 596 16021, 97 22.жовтень 2021 року - 2777, 25 року5652777,25 грн х 1% х 565 15 691, 46 23.листопад 2021 року - 2777,25 грн 5352777,25 грн х 1% х 535 14 858, 29 24.грудень 2021 року -2777, 25 грн5042777,25 грн х 1% х 504 13 997, 34 25.січень 2022 року - 2777,25 грн4732777, 25 грн х 1% х 473 13136, 39 26.лютий 2022 року - 2777,25 грн4452777,25 грн х 1% х 44512 358, 76 27.березень 2022 року - 2777,25 грн4142777,25 грн х 1% х 414 11 497, 82 28.квітень 2022 року- 2777, 25 грн3842777,25 грн х 1% х 384 10664, 64 29.травень 2022 року - 2777, 25 грн3532777,25 грн х 1% х 353 9 803, 69 30.червень 2022 року - 1309,00 грн3231309,00 грн х 1% х 323 4 228, 07 31.липень 2022 року - 1372,00 грн2921372,00 грн х 1% х 292 4006, 24 32.серпень 2022 року - 1372,00 грн2611372,00 грн х 1% х 261 3 580, 92 33.вересень 2022 року - 1372,00 грн2311372, 00 грн х 1% х 231 3 169, 32 34.жовтень 2022 року - 1372,00 грн2001372, 00 грн х 1% х 200 2744 35.листопад 2022 року - 1372,00 грн1701372,00 грн х 1% х 170 2 332,4 36.грудень 2022 року - 1416,50 грн1391416, 50 грн х 1% х 139 1968,94 37.січень 2023 року - 1416, 50 грн1081416,50 грн х 1% х 108 1529,82 38.лютий 2023 року - 1416,50 грн801416,50 грн х 1% х 801133,2 39.березень 2023 року - 1416, 50 грн491416,50 грн х 1% х 49 694,09 Верховний суд дійшов висновку, що при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Згідно з ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Беручи до уваги те, що до [PERSON] було застосовано заходи, передбачені ч.14 ст.71 ЗУ Про виконавче провадження, а саме було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 39 209, 75 грн, а також зважаючи на те, що позивач просить стягнути пеню станом на 01.04.2023 року, сума пені, яка підлягає до стягнення не може перевищувати 36 998,96 грн. Отже, виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 36 998, 96 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу, 2) пов?язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов?язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов?язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послут); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Перевіривши матеріали справи, зважаючи на докази, надані позивачем, суд вважає вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у сумі 447, 03 грн, іншу частину судового збору віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial