Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

21.06.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» звернулося до Київського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №00670/04193ВСССА від 03.06.2013 року у розмірі 82160,18 грн., понесені судові витрати на сплату судового збору у розмір 1921 грн. та на правову допомогу у розмірі 20\~000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказало, що між [PERSON] та ПАТ «Платинум банк» 03.06.2013 року був укладений Договір про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміт у № 00670/04193ВССА, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 18\~000 грн. строком до 03.06.2016 року за сплатою 20% річних. За період користування кредитними коштами позичальник здійснив часткові платежі, проте заборгованість перед банком не погашена в повному обсязі. Згідно розрахунку заборгованості станом на 29.05.2019 року за позичальником обліковується заборгованість: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 37901,18 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 9373,04 грн., заборгованість за нарахованими відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 9632,68 грн, заборгованість по комісії 834,73 грн, залишок заборгованості по пеням і штрафам 24358,53 грн, всього 82160,18 грн. 22.03.2018 року між ПАТ «Платинум банк» та ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» укладено Договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого ПАТ «Платинум банк» відступило ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА», а ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 00670/04193ВССА. Таким чином, позивач ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «Платинум банк» втратив такі права. 26.07.2019 року суддею Київського районного суду м.Харкова Божко В.В. позовну заяву направлено за підсудністю до Московського районного суду м.Харкова. 03.09.2019 року суддею Московського районного суду м.Харкова Крівцовим Д.А. відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15.02.2021 року позивач повідомив суд про те, що відповідно до Договору про відступлення права вимоги та заміну кредитора між ТОВ «ФК «Женева» та ТОВ «Вердикт Капітал» № 16\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-_01-02-Д від 16.01.2021 року права вимоги за договором №00670/04193 ВССА щодо [PERSON] передано до ТОВ «Вердикт Капітал» (т. 1, а.с.194-203) та суддею Московського районного суду м. Полтави допущено до участі у справі як позивача ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Відповідно до авторозподілу судових справ між суддями справа надійшла у провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави Гольник Л.В. 20.10.2022 суддею Октябрського районного суду м.Полтави Гольник Л.В. справа прийнята до свого провадження. 07.10.2019 року на адресу Московського районного суду м. Полтави від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.. Зазначив, що надані документи не підтверджують ані факт виникнення у відповідача зобов`язань за Кредитним договором, ані факт невиконання відповідачем або неналежного ним виконання умов договору, ані факт переходу грошової вимоги від первісного кредитора до позивача. За приписами ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, що засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитору прав у зобов`язанні. ПАТ «Платинум банк» та ТОВ ФК`ЖЕНЕВА» погодили, що новий кредитор набуває усі права кредитора за основними договорами не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів відповідно до п. 4 Договору про відступлення прав вимог (7\~901\~000,00 грн.) Відповідач вважає, що допустимими доказами для підтвердження заборгованості за кредитним договором є виключно первинні документи. Проте банківська виписка лише відображає стан рахунку клієнта, рух коштів по ньому на певну дату, але відомості, що містяться в ній, первинних документів позивачем не надано. У позові вказано, що позичальнику надано кредит на загальну суму 18\~000,00 грн. Проте згідно розрахунку станом на 25.05.2019 року за позичальником обліковується заборгованість зі сплати основної суми кредиту у розмірі 37\~901,18 грн. Розрахунок заборгованості не ґрунтується на фактичних обставинах. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору банк нараховує проценти за користування кредитом в останній банківський день календарного місяця, у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості клієнта за фіксованою ставкою 20% річних, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При цьому, враховується перший і не враховується останній день використання кредиту. Базою нарахування процентів є фактична заборгованість за кредитом станом на кінець кожного банківського операційного дня. Як вбачається станом на 29.05.2019 позивачем нараховані відсотки 20% з 22.03.2018 по 29.05.2019. При цьому, відсотки були нараховані на суму кредиту 40\~020,48 грн., хоча розмір кредитного ліміту становив 18\~000 грн. В тексті позовної заяви ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» зазначено про наявність заборговано: комісії у розмірі 834,75 грн. Проте, позивачем взагалі не зазначені положення чинного законодавства та кредитного договору, на підставі яких нараховано вказану комісію, та періоди, в яких виникла заборгованість. Згідно п. 1.5. кредитного договору розмір щомісячної комісії за кредитне обслуговування рахунку становить 396 грн.? Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику. Умовами наданої копії кредитного договору не визначено в чому полягає надання банком послуги управління кредиту та яка природа цих послуг. \~ \~ \~ \~ Таким чином, фактично за п.1.5 Кредитного договору позичальник зобов`язаний оплачувати певну супутню до договору послугу. Зважаючи на це, щомісячна сплата комісії «за кредитне обслуговування» (п.1.5 договору) відповідно до положень ч. 4 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою договору, такою, що порушує права позичальника ,тому договір в цій частині є недійсним. У позові зазначено про наявність заборгованості за пенею та штрафом у розмірі 24 358,53 грн. Проте, позивачем жодного розрахунку заборгованості за вказаною заборгованістю не надано. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Водночас стягнення платежів за кредитом на суму 721,45 грн. та 1397,85 грн. здійснено приватним виконавцем Юхименко О.Л. на підставі виконавчого напису №91 від 24.01.2019, виданого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. про стягнення на користь ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» заборгованості в розмірі 75 546,80 гривень. Вказаний виконавчий напис було оспорено у судовому порядку, але виконавче провадження №58428546 було зупинено лише у травні 2019 р . Отже позивачем не надано доказів, які свідчили б про визнання відповідачем боргу, а примусове виконання не є його визнанням. Відповідач просив у задоволенні позову про стягнення заборгованості у розмірі 82 160,18 грн., понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 1921,00 гри., понесених витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. відмовити в повному обсязі (а.с.56-61). Позивач надав суду відповідь на відзив, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором№00670/04193ВСССА від 03.06.2013 року у розмірі 82160,18 грн., понесені судові витрати. На спростування сумніву відповідача з приводу виконання новим кредитором п. 4 Договору № 147 про відступлення прав вимоги, а саме оплати новим кредитором Банку грошових коштів у розмірі 7\~901\~000,00 грн., позивач надав на підтвердження платіжне доручення № 372. Таким чином, ТОВ «ФК «Женева» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «Платинум Банк» втратив такі права. За період\~користування кредитними\~коштами позичальник\~здійснював часткові\~платежі на\~погашення основної\~суми кредиту.\~Проте заборгованість\~позичальник за\~кредитним договором\~в повному\~обсязі не\~погасив. Позивач вказував, що кредит був наданий строком до 03.06.2016 року зі сплатою 20% річних. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пенею за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 29.05.2019 року відповідно до розрахунку становить 82160,18 грн. Вважають, що перебіг строку позовної давності був перерваний платежами на погашення кредиту на суму 721,45 грн. та 1397,85 грн (а.с.136-141). 27.08.2021 року відповідач надав заяву про застосування строків позовної давності. Вказував, що останні оплати за кредитним договором відбувалися в рамках виконавчого провадження і це не свідчить про визнання боргу відповідачем та не перериває перебіг позовної давності (т. 1, а.с. 244-246). У судовому засіданні представники позивача \~позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Наголошував, що продовж всього часу розгляду справи відповідач не визнавав боргу перед відповідачем ТОВ «ФК «Женева», а в подальшому ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідач не визнає боргу, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо розміру заборгованості за кожною зі складових заборгованості, нарахованої позивачем, як за тілом кредита, так і за процентами, пенею, комісією. Примусове стягнення коштів в рамках виконавчого провадження не є добровільною сплатою заборгованості та не свідчить про переривання строку позовної давності. Позивачем було вчинено виконавчий напис нотаріуса, який рішенням суду був скасований. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що 03.06.2013 між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] був укладений договір №00670/04193ВССА про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування та встановлення кредитного ліміту, згідно якого розмір кредитного ліміту становить 18 000,00 грн, розмір щомісячної комісії за кредитне обслуговування рахунку становить 396 грн, розмір щомісячного платежу 1065,00 грн, строк дії кредитного ліміту 36 місяців від дати укладення. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору банк нараховує проценти за користування кредитом в останній банківський день календарного місяця, у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості клієнта за фіксованою ставкою 20% річних. Відповідно до п. 4.2. кредитного договору погашенні заборгованості здійснюється клієнтом шляхом сплати щомісячного платежу у розмірі, визначеному п.1.6 цього договору в період з 1 по 10 число кожного місяця включно. (т. 1, а.с.7-9, 10). 22.03.2018 між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» укладено Договір купівлі-продажу майнових вимог, відповідно до умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступило ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА», а ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №00670/04193 ВССА (т. 1, а.с.14-17; 142). Відповідно до витягу з додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги від 22.03.2018, укладеним між ТОВ «ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Женева», заборгованість [PERSON] за кредитним договором №00670/04193 ВССА становить: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 40020,48 грн, заборгованість за відсотками 9373,04 грн, заборгованість по комісії 834,73 грн (т.1., а.с. 17). Відповідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.І., вчиненого 24.01.2019 року зареєстрований за № 91 про стягнення з [PERSON] , за Договором №00670/04193ВССА від 03.06.2013 року, укладеного з ПАТ «Платинум Банк», правонаступником якого на підставі Договору про відступлення права вимоги № 147 від 22.03.2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», на користь останнього заборгованість за період з 22.03.2018 року по 28.12.2018 року становить 74646,80 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 40020,48 грн, заборгованість за відсотками 9373,04 грн, заборгованість за комісією 894,75 грн, пеня 24358 грн. За вчинення виконавчого напису 900,00 грн. Загальна заборгованість 75546,80 грн. (т. 1, а.с.102). 20.02.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58428546 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованість в розмірі 75546,80 грн. (т. 1, а.с. 62). У березні 2019 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду м. Києва про визнання виконавчого напису № 91, вчиненого 24.01.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.І. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованість в розмірі 75546,80 грн. таким, що не підлягає виконання (т. 1, а.с.63-66). 25.03.2019 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва забезпечено позов [PERSON] шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №58428546 , відкритого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. на підставі виконавчого напису № 91, вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.І. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Женева» заборгованість в розмірі 75546,80 грн. (т. 1, а.с.67). 24.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 58428546 на підставі ухвали Подільського районного суду м. Києва у справі №758/3800/19. Відповідно до листа Управління освіти адміністрації Київського району Харківської міської ради від 03.10.2019 року № 662 у рамках виконавчого провадження № №58428546 з боржника [PERSON] стягнуто 24.04.2019 року суму 721,45 грн. та 24.05.2019 суму 1397,85 грн. (т. 1, а.с.69). 31.01.2023 року Подільський районний суд м. Києва ухвалив рішення у справі № 758/3800/19 визнав таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 24.01.2019 , зареєстрований в реєстрі за № 91, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.І., про стягнення грошових коштів в розмірі 75546,80 з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Женева» (т. 2,а.с.40-46). Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги та заміну кредитора між ТОВ «ФК «Женева» та ТОВ «Вердикт Капітал» № 16\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-\-_01-02-Д від 16.01.2021 року права вимоги за договором №00670/04193 ВССА щодо [PERSON] передано до ТОВ «Вердикт Капітал» (т. 1, а.с.194-203). Надаючи оцінку розрахункам суми заборгованості, суд звертає увагу на таке. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (у редакції, чинній на час вирішення справи). Таким чином, доказом наявності боргу позичальника перед банком мають бути первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику боргу по основній сумі кредиту та процентам. Така позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07 грудня 2022 року по справі № 298/825/15-ц, від 26 жовтня 2022 року по справі № 333/5483/20, від 30 січня 2018 року по справі №161/16891/15-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та інших). Позивач не надав жодних первинних документів та виписок за рахунком відповідача на підтвердження наявності та розміру заборгованості за кредитним договором № №00670/04193 ВССА від 03.06.2013, тому суд не може перевірити розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором, а саме: інформацію з чого складається сума боргу, з яких платежів та за який період; інформацію про те, коли саме та які саме платежі та в якому розмірі були несвоєчасно сплачені; інформацію про те, які суми були перераховані на погашення заборгованості та яким чином вони були враховані при розрахунку заборгованості за кредитним договором. Суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться розрахунки сум заборгованостей [PERSON] , яка на думку позивача існує за кредитним договором №00670/04193 ВССА від 03.06.2013. За наданим до позовної заяви розрахунком заборгованості станом на 29.05.2019 року за позичальником обліковується заборгованість: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 37901,18 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 9373,04 грн., заборгованість за нарахованими відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 9632,68 грн, заборгованість по комісії 834,73 грн, залишок заборгованості по пеням і штрафам 24358,53 грн, всього 82160,18 грн. За наданим витягом з додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги від 22.03.2018, укладеним між ТОВ «ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Женева», заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 40020,48 грн., заборгованість за відсотками 9373,04 грн., заборгованість по комісії 834,73 грн, що становить 50228,25 грн. Як слідує з матеріалів справи, розмір тіла кредиту становить 18\~000 грн., але при цьому позивач не надав жодних пояснень з приводу розрахунку розміру кредиту, який склав на момент відступлення права вимоги у розмірі 40020,48 грн. Позивач зазначає різні складові заборгованості за кредитом, але не вказує яким чином вказану заборгованість було розраховано, за який період. При цьому, у судовому засіданні представники позивача погодилися з тим, що договір був укладений з відповідачем 03.06.2013 строком на 3 роки. Отже, станом на 04.06.2016 року строк дії договору припинив свою дію. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 605 ЦК України, зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи належних доказів на підтвердження наявності та розміру заборгованості відповідача за кредитним договором № №00670/04193 ВССА від 03.06.2013, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк», суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними належним чином. Водночас суд зауважує, що позовна заява ТОВ «ФК «Женева» надійшла до суду 21.06.2019 року, тобто поза межами загального строку позовної давності 3 роки та спеціального строку позовної давності 1 рік щодо стягнення неустойки. При цьому, стягнення з відповідача на користь позивача грошових сум в рамках виконавчого провадження не свідчить про визнання суми боргу та переривання строку позовної давності. За встановлених вище обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed