Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, вказуючи в заяві, що [INFO] в с.Тарасівка Малинського району Житомирської області померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 6,28 в умовних кадастрових гектарах. Належний їй житловий будинок, а також все інше майно [PERSON] заповідала заявниці. Заявниця є спадкоємцем за заповітом. У встановлений законодавством шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вона повинна була звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але не зробила цього. [PERSON] була людиною похилого віку, одинока, хворіла, потребувала постійної сторонньої допомоги, а тому з 2002 року по день її смерті [INFO] заявниця проживала разом з нею у належному їй будинку по [ADDRESS] . Проживали однією сім`єю, разом вели спільне господарство, а тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України заявниця вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини не подала до нотаріуса заяви про відмову від неї.Після поховання [PERSON] заявниця утримує в себе та зберігає Сертифікат на право на земельну частку (пай). Заявниця звернулася до Малинської державної нотаріальної контори щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, але нотаріус пояснила, що нею пропущено встановлений законодавством строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, та порадила звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки на день смерті спадкодавця заявниця не була зареєстрована за місцем свого фактичного проживання.Нотаріус звернула увагу на те, що у наданих документах маються розбіжності у написанні імені померлої, а саме згідно свідоцтва про смерть померла [PERSON] , а Сертифікат на земельну частку (пай) виданий, на ім`я [PERSON] . Встановлення зазначеного факту для заявниці має юридичне значення, у зв`язку з намірами щодо належного прийняття та оформлення прав на спадщину. Заявниця просила розглядати справу у її відсутність, підтримала заявлені вимоги із підстав викладених в заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду лист про розгляд справи без його участі, проти заявлених вимог позовної заяви не заперечує. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. З огляду на зазначене, суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пункт 7 Постанови передбачає, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. В даному випадку встановлення факту, що [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] на день її смерті, необхідно для оформлення прав на спадщину. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Згідно з сертифікатом на право на земельну ділянку серії ЖТ № 01699058 [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 6.28 в умовних кадастрових гектарах КСГП «Джерело» (а.с.7). Згідно з заповітом 22.05.2006 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с.8). Згідно з довідкою Устинівського старостинського округу від 04.09.2023 № 284 на день смерті [PERSON] з нею фактично проживала однією сім`єю [PERSON] (а.с.10). Згідно з довідкою Устинівського старостинського округу від 11.09.2023 № 286 за свідченнями сусідів та даних погосподарських книг [PERSON] , 1927 року народження та [PERSON] , 1927 року народження являється однією і тією ж особою (а.с.11). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що факт проживання разом із спадкодавцем знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи, а тому заява в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Крім того, пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р. визначено, що суди розглядають справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`я, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові тощо. Згідно ч.1 та ч.2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Аналізуючи встановлені у справі обставини, та дослідивши надані заявницею докази в їх сукупності, суд вважає вимоги заявниці в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлій [PERSON] обґрунтованим, а тому задовольняє вимогу в цій частині.

Outcome: approved