Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Перший заступник керівника Волноваської окружної прокуратури Авдан Р.К. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області звернувся до суду з позовом до відповідача про конфіскацію на користь держави частки земельної ділянки сільськогосподарського з кадастровим номером № 1421510100:01:004:0105, площею 0,0149 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1810174814215), шляхом припинення права власності відповідача, відомості про яке зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 13.04.2019 за №31167431, та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом відповідач, яка є громадянкою Російської Федерації, набула право власності на спірну частку земельної ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Проте, набувши право власності на зазначену земельну ділянку відповідач всупереч вимогам Земельного кодексу України не відчужила даний об`єкт зі спливом законодавчо визначеного строку та досі залишається його власником. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2023 року забезпечено позов шляхом заборони відчуження частки земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1421510100:01:004:0105 площею 0,0149 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1810174814215), власником якої є громадянка Російської Федерації [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ). Ухвалою суду від 10 липня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивача належним чином та завчасно сповіщений про дату і час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, до початку судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, а також відзив не подавав. З огляду на викладене, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Відповідач, яка є громадянкою Російської Федерації, успадкувала після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , частку земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 1421510100:01:004:0105 площею 0,0149 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 15 березня 2023 року відповідач є власником частки вказаної земельної ділянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1810174814215). Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне. Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст.81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Згідно ч. 4 статті 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст.145 ЗК України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Пунктом 10 ч. 1 ст.346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Враховуючи встановлені фактичні обставини, оскільки відповідач, будучи іноземним громадянином, в порушення вимог ч.4\~ст.81 ЗК України, упродовж року після набуття права власності на спірну частку земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, добровільно її не відчужила, тому слід припинити її право власності та конфіскувати вказану вище земельну ділянку, шляхом припинення права власності на неї за відповідачем, та визнання права власності за державою, в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Суд зазначає, що такий спосіб захисту, в даному випадку, спрямований на поновлення порушених прав держави та повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь Донецької обласної прокуратури, якою понесено судові втрати, підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову в розмірі 4026 грн (2684+1342).

Outcome: approved