Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

У липні 2023 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтував тим, що позивачу [PERSON] належить на праві власності 3/4 частин житлового будинку\~з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №4412 від 18.05.1999 року, посвідченого представництвом Одеської товарної біржі у м. Ізмаїл, що визнаний дійсним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2021 року. Відповідач по справі - [PERSON] є власником іншої 1/4 частини житлового будинку на підставі договору дарування частки будинку, посвідченого приватним нотаріусом Єфимовою Т.І. 24.09.2002 року за реєстр. №6625. Належна \~ [PERSON] \~ 1/4\~частина \~житлового будинку\~ перебуває\~у стадії\~руйнування,\~ \~відповідач \~у вказаній\~частині житлового\~будинку не\~проживає,\~догляд за\~своє часткою\~не здійснює. Крім того, [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] та фактично проживає та вищевказаною адресою. Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого нотаріусом Арнаут О.В. 21.11.2019 р., реєстровий № 3099. Земельна ділянка також належить відповідачу на праві приватної власності. Частка відповідача в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] є незначною і не може бути виділена в натурі, ця річ є неподільною, спільне володіння і користування є неможливим та припинення права на дану частку будинку не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, так як відповідач має у власності інший житловий будинок, площа якого становить 74, 2 кв.м. Тому позивач просить виділити йому частку спірного об`єкту нерухомості у окремий об`єкт нерухомості, визнати за ним право власності на вищезазначену частину будівель, а також припинити право спільної часткової власності на спірний об`єкт нерухомості. Представник позивача подав заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач подав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, наслідки визнання позову йому зрозімулі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вивчивши \~матеріали справи,\~ суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У відповідності до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі\~поділу спільного\~майна між\~співвласниками право\~спільної часткової\~власності на\~нього припиняється.\~ Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6, 7, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991р. (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.\~364\~ЦК\~України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.\~181\~ЦК\~України та п. 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року №1117 "Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них". Положеннями частини першої\~ст. 346 ЦК України\~наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в\~ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно ч. 2\~ст. 183 ЦК України\~неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном (постанова Верховного Суду від 18 липня 2019 року по справі № 210/2236/15-ц, провадження № 61-33924св18 (ЄДРСРУ № 83105519). Зі змісту практики Верховного Суду України вбачається, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1\~ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Відповідно до абз. 3 п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником частин житлового будинку\~з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №4412 від 18.05.1999 року посвідченого представництвом Одеської товарної біржі у м. Ізмаїл, що визнаний дійсним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2021 року. Власником іншої частини житлового будинку , є відповідач [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Єфимовою Т.І. 24.09.2002 року за реєстр. № 6625. Згідно висновку експерта за № 62/62-2023 від 20.09.2023\~ року\~ ринкова\~вартість житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами\~у складі\~домоволодіння по\~ [ADDRESS] \~станом на\~20.09.2023\~року складає\~дев`ятсот сімдесят\~три тисячі\~шістсот тридцять\~дев`ять грн.,00\~коп.,\~що еквівалентно\~26\~625\~дол.\~США (курс100\~дол.США\~станом на\~20.09.2023\~року за\~даними НБУ\~складає 3\~656,86\~грн.).\~ Значення\~площі приміщень\~житлового будинку\~літ.\~«А» з\~прибудовою літ.\~«А»,\~мансардою літ.\~«а-1»,\~яка з\~огляду на\~належні їм\~частки,\~ідеально припадає:\~ [PERSON] з\~часткою 3/4\~складає 71,0кв.м\~та [PERSON] \~з часткою\~1/4\~складає:\~23,7\~кв.м.,\~що менше\~від мінімально\~встановленої вимогами\~ДБН В.2.2-15:2019\~«Житлові будинки.\~Основні положення»\~площі для\~однокімнатної квартири\~-\~28\~кв.м.,\~тобто технічно\~вказаний будинок\~не може\~бути поділеним\~на дві\~окремі квартири\~у відповідності\~до належних\~співвласникам часток,\~а отже\~і не\~ можуть\~бути поділені\~господарські будівлі\~та споруди;\~ \~відповідно до\~ч.2\~ст.183\~ЦК України\~будинок літ.\~«А» з\~ верандою\~літ.\~«а» у\~складі домоволодіння\~по [ADDRESS] є неподільним відповідно до належних співвласникам часток -3/4 та , оскільки, відсутня технічна можливість переобладнати приміщення у дві ізольовані квартири з дотриманням вимог пунктів 5.17-5.26 державних будівельних норм ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», також відповідно до ч.2 ст.186 ЦК України неподіленими залишаються господарські будівлі та споруди, отже і не підлягає вирішенню питання щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою у складі вказаного домоволодіння. «Основі положення», також відповідно до ч. ч.2 ст.186 ЦК України неподіленими залишаються господарські будівлі та споруди. Отже, враховуючи вищевикладене, суд, з урахуванням вказаних у висновку експерта обставин, а також, що відповідач погоджується з тим, що припинення права власності на його частку не стане для нього та членів його сім`ї шкодою, що буде істотною, зокрема, з урахуванням наявності у останнього на праві власності житлового будинку [ADDRESS] , може прийняти визнання відповідачем позовних вимог позивача та задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved