Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

14.08.2023 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на транспортний засіб, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 11 серпня 2003 року між ним та ТОВ «Перлина» було укладено договір купівлі продажу №11/8 напівпричепа цистерни МЖА 6, 1987 року випуску реєстраційний № [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію НІС № 308302. Відповідно до вказаного договору позивачем було придбано вказану цистерну та сплачено за неї 6000 грн. Після укладення договору та сплати коштів до каси підприємства готівкою товар був переданий позивачу разом з документами на нього (технічним паспортом). З того часу та по травень 2022 року, позивач відкрито володів та користувався цистерною. Однак у зв`язку з погіршенням стану здоров`я подальше користування стало неможливим і він вирішив продати зазначену цистерну. Для цього позивач звернувся до сервісного центру. Там йому пояснили, що він не може переоформити напівпричіп цистерну на нового власника так як технічний паспорт оформлений на ТОВ «Перлина», а договору купівлі продажу №11/8 є не достатньо. Після того позивач звернувся до відповідача, однак керівник ТОВ « Перлина» повідомив, що підприємство не може провести перереєстрацію вказаного майна на позивача, так як майно списано з балансу підприємства ще у 2003 році. Внаслідок відмови відповідача здійснити належне оформлення укладеної між ними в 2003 році угоди позивач не можу в повній мірі здійснювати володіння належним йому майном, а саме не може його продати оформивши угоду з продажу. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву, з проханням слухати справу у відсутність представника підприємства, проти задоволення позову не заперечував. Судом до участі у справі в якості третьої особи було залучено територіальний сервісний центр № 4842 РСЦ ГСЦ МВС в Миколаївській області. Від третьої особи надійшли пояснення, в яких зазначено, що відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ № 1388 від 07.09.1998 року однією з підстав для реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів є копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В судовому засіданні був встановлений факт укладення 11 серпня 2003 року між позивачем, як покупцем та ТОВ «Перлина», як продавцем, договору купівлі продажу №11/8 напівпричепа цистерни МЖА 6, 1987 року випуску реєстраційний № [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію НІС № 308302. Даний договір було укладено в простій письмовій формі. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У відповідності до діючого на даний час законодавства, а саме ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК України). Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права ч обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. З урахуванням наведеного та визнання позову відповідачем, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved