Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача Самойленко П.М. із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача ФОП [PERSON] (р/р [NUMBER] в ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) завданні збитки в порядку регресу у розмірі: 9295 грн. 88 коп.; витрати по сплаченому судовому зборі в розмірі: 992 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 3 500 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач послався на те, що 26.09.2019 року між ПрАТ «УПСК») та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/194301811. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «BMW», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 24.10.2019 року приблизно о 16 год. 30 хв., у м. Дніпрі по вул. Чернишевського, мала місце ДТП за участю автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2019 року, відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № ЕР/194301811. На підставі страхового акту №ОЦ/055/000/19/0428 від 19.03.2020 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 18591 грн. 77 коп., що підтверджується платіжним дорученням №10519 від 19.03.2020 року. 01.10.2020 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі ФОП [PERSON] , Новий кредитор) укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № ЕР/194301811 від 26.09.2019 року. Враховуючи вказане, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. Таким чином, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що узгоджується з умовами договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР/194301811. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2024 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомлення) сторін. Позивача подав заява про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у відповідності до ст. 128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомила та не подала відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень позивача. Згідно із ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надано, також не надіслано відзив на позовну заяву та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 26.09.2019 між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР/194301811, забезпечений транспортний засіб автомобіль марки «BMW», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». 24.10.2019 року о 16 год. 30 хв., у м. Дніпрі по вул. Чернишевського, мала місце ДТП за участю автомобіля «BMW», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2019 [PERSON] було визнано виною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. 24.10.2019 [PERSON] , який є власником транспортного засобу «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », звернулася із заявою про страхове відшкодування до ПрАТ «УПСК», за Полісом №ЕР/194301811, в якій просив відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП, відповідальним за яку є [PERSON] . Відповідно до Акту огляду транспортного засобу від 29.10.2019, внаслідок ДТП автомобілю «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », встановлено спричинення різних пошкоджень. Акт підписаний власником ТЗ [PERSON] та представником страховика. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до страхового акту №ОЦ/055/000/19/0428 від 19.03.2020 складеного ПрАТ «УПСК» та платіжного доручення №10519 від 19.03.2020, власнику автомобіля автомобілю «Volkswagen», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », [PERSON] , перерахувано страхове відшкодування у розмірі 18591,77 грн. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» складає 18591,77 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є транспортні засоби. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ч. 1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначеного договором страхування чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього закону (при укладенні договору страхування зі застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого відшкодування. Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено що, розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхуванням зменшується на 50% відсотків, за умов, що страхувальником є громадянин України учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених цьому пункті категорій громадянин України, без мети надання платних послуг пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Так, Відповідач керувала забезпеченим транспортним засобом, що суперечить умовам договору, тому відповідно до положень ст. 38-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «УПСК» має право на відшкодування 50 % виплаченого страхового відшкодування в розмірі 9295 грн. 88 коп. З огляду на вищезазначене в розумінні ст. ст. 13, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, у [PERSON] виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 9295 грн. 88 коп., що становить 50 % виплаченого страхового відшкодування за Полісом № ЕР/194301811. Водночас, судом встановлено, що 01.10.2020, між ПрАТ «УПСК» та Фізичною особою підприємцем [PERSON] укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. У тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді 50 % виплаченого страхового відшкодування за страховим актом №ОЦ/055/000/19/0428 від 19.03.2020 (п. 32 Додатку № 1 до Договору № 01/10/2020 від 01.10.2020). Враховуючи вказане, до ФОП [PERSON] перейшло право вимоги щодо стягнення з [PERSON] сплаченого ПрАТ «УПСК» страхового відшкодування у розмірі 9295 грн. 88 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] збитків у порядку регресу слід задовольнити, а саме: у розмірі 9295 грн. 88 коп., оскільки позивач набув права вимоги саме у такому розмірі, про що свідчить Додаток № 1 до Договору № 01/10/2020 про відступлення права вимоги. Крім того, у відповідності до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: договором про надання правової допомоги, укладеним 30.01.2019 між позивачем фізичною особою підприємцем [PERSON] та адвокатом Самойленком П.М.; додатковою угодою №428 до договору про надання правової допомоги від 30.01.2019; актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги від 30.01.2019; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6314, платіжним дорученням № Р24А1974074878С6067 від 07.02.2022. Виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, кількості витрачених адвокатом годин на надання правової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу, у сумі саме 2000,00 грн, є обґрунтованим та, на підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі за одну майнову вимогу у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial