Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

28 травня 2014 року позивач звернулась до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 12 березня 2005 року по 05 серпня 2013 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [INFO] у них народився син [PERSON] . У зв`язку з тим, що відповідач тривалий час офіційно не працював та не мав на меті утримувати родину, у 2006 році позивач змушена була звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26.05.2006 її позов задоволений та стягнуто з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) на утримання сина. Однак, відповідач злісно ухилявся від виконання своїх обов`язків по утриманню дитини, внаслідок чого у відношенні нього було порушено кримінальне провадження по факту злісного ухилення від сплати аліментів. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 квітня 2014 року відповідача оголошено в розшук у зв`язку з ухиленням від виконання рішення суду. Станом на 01.05.2014 борг по аліментам складає 41888,00 грн. Позивач вважає, що [PERSON] свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання сина, що суперечить інтересам дитини, навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки, тому просила суд позбавити відповідача батьківських прав у відношенні сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.08.2014 позов [PERSON] задоволено та позбавлено [PERSON] батьківських прав, щодо сина [PERSON] , [INFO] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.10.2020 рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.08.2014 скасовано, справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав направлено за підсудністю до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. На підставі ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче судове засідання. 17 травня 2022 року провадження у справі зупинено, у зв`язку з розглядом касаційної скарги представника позивача на постанову Дніпровського апеляційного суду від 27.10.2020. Постановою Верховного Суду від 29.06.2022 касаційну скаргу [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Глущенко О.С. задоволено, постанову Дніпровського апеляційного суду від 27.10.2020 скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.10.2022 апеляційну скаргу [PERSON] , яка діє в інтересах та від імені відповідача [PERSON] - задоволено частково. Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.08.2022 скасовано та цивільну справу направлено за підсудністю до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду. Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.11.2022 провадження у справі поновлено та призначено розгляд справи. Постановою Верховного Суду від 15.02.2023 касаційну скаргу [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Глущенко О.С. залишено без задоволення, постанову Дніпровського апеляційного суду від 19.10.2022 залишено без змін. Позивач у судове засідання не з`явилась. Представник позивача - адвокат Глущенко О.С. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Представник третьої особи служби у справах дітей Довгинцівської районної у місті ради Виноградов Д.В. вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки службою у справах дітей виконкому встановлено, що відповідач дитиною не цікавиться, утриманням та вихованням сина займається позивачка. В інтересах дитини вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити, позбавивши [PERSON] батьківських прав у відношенні сина [PERSON] , [INFO] . Представник служби у справах дітей Черкаської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На виконання ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.07.2023 висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] , представник служби до суду не надав. Прокурор Криворізької місцевої прокуратури №1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Сімейним кодексом України та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (том 1 а.с. 11). Рішенням суду 05 серпня 2013 року шлюб між сторонами розірвано (том 1 а.с. 10). Ухвалою суду від 10 квітня 2014 року боржника [PERSON] оголошено в розшук, у зв`язку з ухиленням останнього від сплати аліментів за рішенням суду (том 1 а.с. 21). Борг по аліментам за період з червня 2006 року станом на 01.05.2014 складає 41888,00 грн. З довідки вбачається, що відповідач з 2006 року жодного разу не сплатив аліменти позивачці. У висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 26.06.2014, виконком Довгинцівської районної у місті ради в інтересах дитини вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що позивач повністю займається вихованням сина та його утриманням. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не зустрічається та не спілкується з дитиною, не піклується про духовний і фізичний розвиток, не цікавиться життям та здоров`ям дитини. Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 14.06.2013 року [PERSON] засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України за нанесення легких тілесних ушкоджень позивачу по справі. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) (надалі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, статтею 23 Конвенції про права дитини, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. У силу ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що винна поведінка батька щодо свідомого самоухилення від виконання батьківських обов`язків знайшла своє підтвердження в матеріалах справи. У судовому засіданні доведений факт, що відповідач долею свого сина не цікавиться, не приймає участі у його вихованні та матеріальному утриманні. Разом з цим, дитина потребує матеріальної допомоги та батьківської підтримки. Таким чином, аналізуючи здобуті у справі докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню та відповідач має бути позбавлений батьківських прав у відношенні до своєї дитини, оскільки не займається її вихованням, утриманням та не виконує свої батьківські обов`язки.

Outcome: approved