Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Заявниця в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у листопаді 2022 року звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача, і просила позбавити відповідача батьківських прав відносно сина, та стягнути на утримання дитини аліменти у одній чверті від усіх видів доходів (заробітку) відповідача. Позивач подала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] за адресою реєстраційного обліку не перебуває. Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини: Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що встановлено судом зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] повторно виданого 18.07.2018 року Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис про народження №175 від 26.06.2018 року, де в графі «Батько» вказаний [PERSON] , в графі «Мати» вказана [PERSON] . Біологічний батько дитини від самого народження не спілкується із дитиною, участі у її вихованні, годуванні не приймає, фактично ігнорує виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Суд вважає доведеним той факт, що батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у житті дитини не приймає, чим, щонайменше, ставить під сумнів мати високе звання батька. Крім того, органом опіки та піклування Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області надано суду висновок від 04.07.2023 року № 152 про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . У відповідності до положення п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд, вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідача по відношенню до його неповнолітньої доньки розглядає позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісного батька. Виходячи зі змісту характеру цього засобу, суд вважає, що його слід застосовувати тільки тоді, коли це викликано відповідною необхідністю. Свою позицію з приводу підстав, порядку, та наслідків позбавлення батьківських прав висловив Верховний Суд України. Так, у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі Постанова) зазначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини з боку батька, матері є однією з підстав позбавлення їх батьківських прав. Згідно із пунктом 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання дитиною освіти. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач не приймає участі у забезпеченні утримання, виховання сина [PERSON] , забезпечення повсякденного фізичного розвитку, як складової виховання, лікування дитини, не вживає заходів щодо належного утримання дитини, що повністю доведено матеріалами справи. Суд вважає повністю доведеним, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина, що може мати наслідком ігнорування батьком взагалі існування дитини як особистості, її духовного та фізичного розвитку, тому суд вважає можливим позбавити його батьківських прав по відношенню до дитини, як крайній засіб впливу, оскільки, на переконання суду, цей засіб викликаний необхідністю як наслідок недобросовісної поведінки батька по відношенню до своєї дитини. Таким чином, суд вважає ці позовні вимоги обгрунтованими, в зв`язку із чим вони підлягають задоволенню. Щодо аліментів: Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Отже суд вважає, що аліменти слід стягувати з відповідача в розмірі чверті від усіх видів доходу (заробітку) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 25 листопада 2022 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] включно. В силу п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір за вимоги про позбавлення батьківських прав. Позивачка сплатила при поданні позову 992,40 грн. Отже, ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З відповідача на користь держави слід стягнути 992,40 грн. судового збору за вимоги про стягнення аліментів, оскільки позивачка при поданні позову законом звільнена від його сплати за ці вимоги. На підставі наведеного,

Outcome: partial