Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

У липні 2023 р. позивач [PERSON] , інтереси якої представлені адвокатом Тітовою О.О., звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила розірвати зареєстрований з відповідачем 21 січня 2015 р. шлюб, в якому не мають малолітніх та неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, втрати почуття любов та порозуміння між подружжям, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими. Зазначає, що з 24.02.2022 р. вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Відповідач відмовляється оформлювати розірвання шлюбу в органах ДРАЦС. За таких обставин вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, а тому просила розірвати шлюб в судовому порядку. Провадження у справі відкрито ухвалою від 18.07.2023 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В день судового засідання, 02.11.2023 р., електронною поштою від представника відповідача - адвоката Опришко Е.В. надійшов відзив, в якому представник відповідача просить надати сронам у справі 6-ти місячний строк на примирення і збереження шлюбу, посилаючись на те, що з часу реєстрації шлюбу до травня 202 р. включно подружжя проживало в злагоді та повному порозумінні. Після мобілізації та направлення відповідача для проходження служби в ЗСУ ставлення дружини до нього погіршилось. Враховуючи, що родина була побудована і весь час трималась на почуттях поваги та любові, відповідач гідно утримував сім`ю, розлад в сім`ї вважає тимчасовим, відповідач бажає скористатись своїм правом на збереження на надання с року на примирення. В судове засідання позивач та її представник, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились від позивача 13.10.2023 р. через канцелярію суду надійшла заява, в якій [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюбу та розглянути справу за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (02.10.2023 р. особисто під розписку), 02.10.2023 р. через канцелярію суду подав особисту заяву, в якій просить розглянути заявлений до нього позов про розірвання шлюбу за його відстуності, позов визнає та просить задовольнити позовні вимги. Додатково у заяві зазначив, що шлюбі відносини між подружжям припинені та спільно не проживають з травня 2022 р., спору про поділ майна подружжя не мають. Враховуючи подані обома сторонами клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України суд розглядає справу без учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 січня 2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 24, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.01.205 р. Від даного шлюбу сторони не мають малолітніх та/або неповнолітніх дітей. Обидві сторони у справі підтвердили (позивач у позові, а відповідач у поданій ним заяві від 02.10.2023 р.), що в 2022 р. шлюбні відносини між ними припинені. Спору про поділ майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Відповідно до ст.1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає подання позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 ч.1 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не приймає до уваги поданий представником відповідача відзив, який надійшов до суду 02.11.2023 р., в якому міститься клопотання про надання строку на примирення, оскільки своєю особистою заявою від 02.10.2023 р. відповідач визнав позов та просив розірвати шлюб. При цьому ця заява відповідача від 02.10.2023 р. не була відкликана. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, відзив на позов поданий з порушенням встановленого законом 15-денного строку на його подання і підстави для поновлення цього строку відсутні. Тим самим, клопотання представника відповідача про надання строку на примирення не підлягає задоволенню. А відтак, надання сторонам строку на примирення суд вважає недоцільним, оскільки сторони вже певний час (півтора року) припинили шлюбні відносини, не мають дітей, обидва подружжя бажають розірвання укладеного між ними шлюбу (про що подали до суду власноручні заяви). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заява про визнання позову від 02.10.2023 р. не відкликана стороною відповідача. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально, а тому може бути розірваним. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 СК України визначено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського ВДРАЦС у м.Києві (як органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем знаходження суду) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: approved