Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги, враховуючи заяву про уточнення вимог, обґрунтовує тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 14 лютого 2004 року, який зареєстрований Відділом записів актів цивільного стану управління записів актів цивільного стану Ставропольського краю в м. Ставрополь, російська федерація, актовий запис № 193. В шлюбі у сторін народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Щодо місця проживання дітей на даний час спору немає. Просить суд розірвати шлюб, зареєстрований 14 лютого 2004 року, між нею та відповідачем [PERSON] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 15 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків у ній зазначених. Ухвалою Луцького\~міськрайонного суду\~від 02\~жовтня 2023\~року відкрито\~спрощене позовне\~провадження у\~справі. До початку судового засідання представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також до судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує з врахуванням домовленостей з позивачем щодо місця проживання дітей. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14 лютого 2004 року Відділом записів актів цивільного стану управління записів актів цивільного стану Ставропольського краю в м. Ставрополь російська федерація, актовий запис № 193 (а.с. 6). В шлюбі у сторін народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 14-16). Як вбачається з матеріалів справи та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , шлюб зареєстрований у російській федерації (а.с. 6). На даний час і позивач і відповідач є громадянами України та зареєстровані за місцем проживання в Україні (а.с. 7-13). Згідно п. 2 ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (укр/рос) в редакції від 21.01.2006 зазначається, що якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Пунктом 2 статті 29 Конвенції визначено, що по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28 компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя. У зв`язку із порушенням російською федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного акту, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справ України 24.02.2022 року нотифікувало МЗС російської федерації про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією від 14.02.1992 року. Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в росії та росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року. В Постанові Пленуму\~Верховного суду\~України №\~11\~від 21\~грудня 2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально, між сторонами припинили існувати почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, про місця проживання яких, сторони дійшли спільної згоди, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved