Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

07 серпня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 19 червня 2012 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19 червня 2012 року, актовий запис №124, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Подружне життя не склалося в останній період спільного життя між ним та відповідачем виникали непорозуміння, шлюбні стосунки між ними припинені в 2013 році, оскільки у них різні погляди на життя та сімейний побут, вони не розуміють один одного, що негативно впливало на життя та виховання дитини. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, під час спільного проживання у нього з дружиною були різні погляди щодо спільного проживання, ведення домашнього господарства. Вони фактично перестали підтримувати між собою шлюбні відносини, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, їх сім`я розпалася. Між ними втрачені всі фізичні та духовні зв`язки, збереження сім`ї неможливо та суперечить їх інтересам. Спільне господарство не ведуть з 2013 року, сімейного життя не ведуть, кожен живе окремим життя та своїми інтересами. Тому він просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 19 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 124. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, позов про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 124, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 19 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] . На підставі ч.2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Крім того, суд враховує те, що відповідач надав до суду заяву, в якій визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частина 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з урахуванням положень ч.1 ст. 142 ЦПК України та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, поверненню з державного бюджету підлягає 536,80 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: approved