Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач, звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/99-02041 від 14 вересня 1999 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та зареєстрованого на Регіональній універсальній біржі « Олександр-Н» в «Журналі реєстрації договорів по об`єктам нерухомості» за реєстраційним номером № Н/99-02041 дійсним. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між ним та [PERSON] , 22 жовтня 2021 року Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 3012. [INFO] , [PERSON] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] , актовий запис № 8011. Після її смерті відкрилась спадщина на 167/1000 частку квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на праві власності. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та її матір [PERSON] . Позивач для реалізації своїх спадкових прав після смерті його дружини звернувся до державного нотаріуса Приморської нотаріальної контори у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для отримання свідоцтва про спадщину, однак, листом від 28 червня 2023 року за № 1748с/0114 позивачу було відмовлено, з підстав того, що договір купівлі продажу нерухомого майна № Н/99-02041 від 14 вересня 1999 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та зареєстрованого на Регіональній універсальній біржі « Олександр-Н» в «Журналі реєстрації договорів по об`єктам нерухомості» за реєстраційним номером № Н/99-02041 не був нотаріально посвідчений. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 червня 2023 року матеріали цивільної справи були передані для розгляду по суті судді Свяченій Ю.Б. Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання 28 листопада 2023 року сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Інші учасники справи про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомляли. Відповідно до ч. 6\~ст.128 ЦПК України\~судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2\~ст.43 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1\~ст.44 ЦПК України\~учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] такими що підлягають задоволенню, на підставі нижченаведеного. Судом встановлено, що 14 вересня 1999 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] , укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н/99-02041, а саме 167/100 частки квартири [ADDRESS] . Заначений договір Вказана частка квартири належала [PERSON] , на підставі договору дарування, виданого Одеською державною нотаріальною конторою 17 вересня 1998 року за № 3-4012. Вказаний договір зареєстрований Регіональною універсальною біржою «Олександр-Н» від 14 вересня 1999 року. Відповідний реєстраційний запис зроблений 29 вересня 1999 року, за реєстровим № 27 у реєстровій книзі 327 пр на сторінці 98. Вказані відомості також підтверджуються листом КУ «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 07 грудня 2022 року за № 19768/04-04. 22 жовтня 2021 року між [PERSON] , та [PERSON] , Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеси), зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 3012. [INFO] , [PERSON] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] , актовий запис про смерть № 8011. Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі на 167/1000 частку квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на праві власності. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] , задля реалізації своїх спадкових прав звернувся до державного нотаріуса Приморської нотаріальної контори у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пенчева К. для отримання свідоцтва про спадщину за законом. Однак, листом державного нотаріуса Приморської нотаріальної контори у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пенчева К від 28 червня 2023 року за № 1748с/0114 позивачу було відмовлено, з підстав того, що договір купівлі продажу нерухомого майна № Н/99-02041 від 14 вересня 1999 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та зареєстрованого на Регіональній універсальній біржі « Олександр-Н» в «Журналі реєстрації договорів по об`єктам нерухомості» за реєстраційним номером № Н/99-02041 не був нотаріально посвідчений. Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Разом з тим, згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1998 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, на підставі вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved