Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину, у якому зазначає, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано, відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2021 року з відповідача на користь позивачки на утримання двох дітей сторін стягуються аліменти. Вероніка хворіє на дитячий церебральний параліч, має статус дитини інваліда, внаслідок захворювання потребує постійного лікування (реабілітації) у профільних медичних закладах. Протягом 2021-2023 років [PERSON] понесла додаткові витрати на дитину, а саме: 60 751 грн 63 коп на лікування доньки та на оренду житла за місцем знаходження реабілітаційного центру в м. Хмельницькому. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь половину понесених додаткових витрат на малолітню доньку [PERSON] в розмірі 30\~375 грн 81 коп. Ухвалою судді від 01 вересня 2023 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] через свого представника адвоката Кедруна Л. С. подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , у якому вказує, що дана позовна заява не підлягає до задоволення. Вказує на те, що відповідач на даний час проходить службу в Збройних Силах України, за період з січня по серпень 2023 року ним сплачено аліменти в загальному розмірі 256\~452 грн 60. Зазначена сума перекриває усі витрати на утримання доньки, а у [PERSON] відсутні підстави та фінансові можливості нести додаткові витрати на дитину, що викликані її хворобою. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Карун В. П. позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Представник відповідача адвокат Кедрун Л. С. проти задоволення позову заперечив із підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 25 листопада 2007 року. 09 червня 2021 року шлюб розірвано. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , дитина проживає разом із позивачкою. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області 13 липня 2012 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області 25 листопада 2007 року, рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року в справі № 675/482/21, довідкою Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області від 28 серпня 2023 року № 1128 та не заперечуються сторонами. Згідно з рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 22 червня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх виді його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста № 478 від 20 серпня 2020 року у доньки сторін [PERSON] діагностовано дитячий церебральний параліч, в зв`язку з цим їй рекомендовано вітаміни, курси лікування у реабілітаційному центрі, ноотропні та антихолінестеразні препарати, санаторно-курортне лікування неврологічного профілю, нагляд у невролога, ортопеда та офтальмолога, лікувальний масаж та фізкультура тощо. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 26 листопада 2015 року [PERSON] має статус дитини інваліда. Як вбачається із довідки Управління соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації від 28 серпня 2023 року № 940, позивачка [PERSON] перебуває на обліку в відділі № 2 Управління соціального захисту населення Шепетівської районної державної адміністрації та їй відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям із інвалідністю» призначено допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років на доньку [PERSON] з 08 листопада 2013 року по 01 жовтня 2015 року. Протягом 2021 2023 років позивачка [PERSON] понесла витрати на лікування доньки. Так, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1881 малолітня [PERSON] з 23 липня по 02 серпня 2021 року перебувала на лікуванні в КП «Хмельницька інфекційна лікарня» Хмельницької міської ради з діагнозом сальмонельоз, реактивний панкреатит, ацетонурія. Відповідно до лікарських призначень проведено лікування: ніфуроксазид, фізичний розчин, реосорбілакт, цефтріаксон, еспумізан, креон, лінекс, но-шпа, парацетамол, бетаргін. Розмір витрат на придбання ліків за вказаний період становить 1049 грн 40 коп, що підтверджено відповідними фіскальними чеками, доданими до позовної заяви. У періоди з 20 вересня по 01 жовтня 2021 року, з 16 травня по 27 травня 2022 року, з 23 січня по 03 лютого 2023 року [PERSON] проходила лікування у ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «АПІС-МЕЛІФІКА». На її лікування та оренду житла позивачкою витрачено кошти за ці періоди у сумі 19\~100 грн 00 коп, що підтверджується довідкою ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «АПІС-МЕЛІФІКА» від 24 серпня 2023 року № 75, епікризами «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «АПІС-МЕЛІФІКА», квитанцією до прибуткового касового ордера № 2209 від 22 вересня 2021 року на суму 4500 грн 00 коп, витягом з реєстру платників єдиного податку щодо фізичної особи - підприємця [PERSON] від 17 липня 2019 року, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо [PERSON] від 10 липня 2019 року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 647 від 16 травня 2022 року на суму 2400 грн 00 коп, витягом з реєстру платників єдиного податку щодо фізичної особи - підприємця [PERSON] від 26 липня 2017 року, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо [PERSON] , рахунком № 193-22.5 від 23 травня 2022 року, квитанцією до прибуткового касового ордера № 193-22.5 від 23 травня 2022 року на суму 1600 грн 00 коп, витягом з реєстру платників єдиного податку щодо фізичної особи - підприємця [PERSON] від 30 листопада 2016 року, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо [PERSON] від 01 грудня 2016 року, квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.2590954136.1 від 27 червня 2022 року про сплату коштів за лікування на суму 4000 грн 00 коп, рахунком Готельного комплексу ПП [PERSON] № 4 від 23 січня 2023 року, фіскальним чеком від 23 січня 2023 року про сплату за подобову оренду житла ПП [PERSON] коштів у сумі 6600 грн. 00 коп., витягом з реєстру платників єдиного податку щодо фізичної особи - підприємця [PERSON] від 22 червня 2020 року, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо [PERSON] від 18 січня 2021 року. Крім того, у періоди з 25 липня по 05 серпня 2022 року, з 03 липня по 14 липня 2023 року [PERSON] проходила 13-й та 14-й курси інтенсивної нейрофізіологічної реабілітації за системою професора [PERSON] у Міжнародній клініці відновного лікування за системою професора Козявкіна. На її лікування позивачкою витрачено кошти за ці періоди у сумі 40\~406 грн 00 коп, що підтверджується повідомленням Міжнародної клініки відновного лікування за системою професора Козявкіна від 05 травня 2016 року, виписками із історії хвороби [PERSON] відновного лікування за системою професора Козявкіна, квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.2588523577.1 від 24 червня 2022 року про сплату коштів за лікування на суму 20 745 грн 00 коп, фіскальним чеком від 05 липня 2023 року про сплату коштів за лікування у сумі 19 661 грн 00 коп. Загальні витрати на лікування малолітньої [PERSON] за 2021 - 2023 роки склали 60 555 грн 40 коп. Згідно зі\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 185 СК України\~передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Участь у додаткових витратах на дитину є обов`язком, а не правом батька (матері), незалежно від сплати аліментів. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається\~ст. 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з її хворобою. Наявність таких додаткових витрат, з урахуванням положень\~ст. 81 ЦПК України, має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. На думку суду, витрати позивачки на придбання ліків, лікування у вищевказаних медичних закладах та оренду житла в м. Хмельницькому за місцем знаходження реабілітаційного центру в сумі 60 555 грн 40 коп є додатковими витратами на дитину, оскільки пов`язані з її хворобою. З огляду на викладене, врахувавши стан здоров`я дитини та матеріальне становище батьків, суд приходить до висновку, що половину понесених позивачкою витрат, пов`язаних із витратами на лікування малолітньої доньки сторін [PERSON] в сумі 30\~277 грн 70 коп слід покласти на відповідача. Разом з тим, не є додатковими витратами у розумінні положень ст. 185 СК України та не підлягають стягненню із відповідача витрати на придбання води, пелюшок, лікарських засобів смекта, юнорм, кремген, гематоген, гемоглобінчик, ентерол, ципрофлоксацин Євро, які вказані у фіскальних чеках, доданих до позовної заяви на підтвердження лікування у КП «Хмельницька інфекційна лікарня» Хмельницької міської ради, оскільки вони не передбачені серед призначень лікаря у виписці із медичної карти стаціонарного хворого № 1881. Щодо посилань представника відповідача на відсутність письмових договорів про оренду житла позивачкою у м. Хмельницькому за місцем розташовування ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «АПІС-МЕЛІФІКА» із відповідними фізичними особами підприємцями, суд зазначає наступне. Аналіз положень Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що законодавством передбачена можливість укладення договорів, зокрема найму житла, у спрощеному порядку через: ділову переписку - шляхом обміну документами, в тому числі електронними; у вигляді конклюдентних дій (прийняття замовлення до виконання). Враховуючи, що договори, укладені зазначеними способами, вважаються такими, що вчинені у письмовій формі, суд вважає, що сторонами по відповідним договорам найму житла дотримані вимоги щодо форми даних правочинів у спрощеній формі, оскільки їх зміст та істотні умови були відображені у квитанціях до прибуткового касового ордера та фіскальних чеках, з огляду на що витрати у розмірі 15 100 грн за найм житлових приміщень у м. Хмельницькому є підтвердженими. Доводи представника відповідача стосовно відсутності необхідності у найму вказаного житла позивачкою, оскільки дитина могла бути забезпечена житлом у ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «АПІС-МЕЛІФІКА», не заслуговують на увагу. Так, відповідно до довідки ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «АПІС-МЕЛІФІКА» від 24 серпня 2023 року № 75 при проходженні курсів реабілітації у вказаному медичному закладі малолітню [PERSON] житлом не забезпечували. Супроводжуючою особою на всіх курсах була мама [PERSON] . У судовому засіданні представником відповідача адвокатом Кедруном Л. С. визнано ту обставину, що донька сторін [PERSON] у зв`язку з наявним у неї захворюванням потребує постійного стороннього догляду, оскільки самостійно пересуватися та себе обслуговувати не може. Тому у зв`язку з тим, що у ПП «Центр медичної реабілітації дітей-інвалідів «АПІС-МЕЛІФІКА» доньку сторін житлом не забезпечували, остання має важке захворювання та потребує постійної уваги та догляду, а також враховуючи значну віддаленість населеного пункту, в якому розташований зазначений реабілітаційний центр, від місця проживання позивачки та дитини, суд вважає, що вищевказані витрати викликані особливими обставинами хворобою малолітньої дитини, а тому є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України. Щодо тверджень представника відповідача відносно тієї обставини, що [PERSON] за період з січня по серпень 2023 року сплатив аліменти в загальному розмірі 256\~452 грн 60, а тому вказана сума перекриває усі витрати на утримання дитини, що свідчить про відсутність законних підстав для стягнення із нього додаткових витрат на доньку, суд виходить із наступного. Так, відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 15 серпня 2023 року № 2902 [PERSON] перебуває на службі у вказаній військовій частині з 14 березня 2022 року по теперішній час. Згідно з довідкою про доходи військової частини [NUMBER] від 20 вересня 2023 року № 1653 за період з 01 січня 2023 року по 31 серпня 2023 року [PERSON] сплачено аліменти на загальну суму 256\~452 грн 60 коп. За змістом розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 65974259, наданого Покровським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, станом на 26 вересня 2023 року заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] у [PERSON] відсутня. Разом з тим, ст. 185 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані, а не мають право, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Участь у додаткових витратах на дитину є обов`язком батька незалежно від сплати аліментів. Отже, та обставина, що відповідач сплачує аліменти на утримання своїх дітей, не залежно від розміру їх сплати, не звільняє його від обов`язку нести додаткові витрати на доньку, що пов`язані з її хворобою. Крім того, судом враховується, що аліменти в сумі 256\~452 грн 60 коп сплачено [PERSON] на утримання двох дітей, а тому його твердження, що вказані кошти перекривають усі витрати на доньку, є голослівними. Отже, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. За вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі часткового задоволення позову покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (99,68 %) у сумі 1070 грн 16 коп (1073,60?99,68%=1070,16). На підставі ст. 185 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial