Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

22 листопада 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері [PERSON] . Крім цього, просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що 24 вересня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб за актовим записом №1870. [INFO] у сторін від шлюбу народилася донька [PERSON] . На день подання цього позову до суду у Шосткинському міськрайонному суді Сумської області знаходиться позовна заява про розірвання шлюб між сторонами. Із серпня 2021 року [PERSON] з донькою проживають у місті Шостка Сумської області. Батько дитини зареєстрований та проживає в місті Києві, до дитини не приїздить, не спілкується з нею, не цікавиться її життям та навчанням. Вихованням та навчанням доньки займається позивач, також вона забезпечує дитину всім необхідним для повноцінного життя, розвитку, піклується про її здоров`я. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Островська Г.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлені. Представник - адвокат Островська Г.В. подала заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.64) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся шляхом направлення судової повістки рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання, але яка повернута до суду з відміткою АТ «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою». (а.с. 61, 62) Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчого комітету Шосткинської міської ради - Жаден Владислава Геннадіївна в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлена, надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. (а.с. 63) Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 24 вересня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 24 вересня 2014 року, про що в цей день складено відповідний актовий запис №1870, і прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . (а.с.16) Із свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 30 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що 30 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис №608, і її батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.17) Із довідки, виданої Комунальною організацією «Шосткинський навчально-виховний комплекс: спеціалізована школа І-ІІ ступенів-ліцей Шосткинської міської ради Сумської області» 15 листопада 2021 року за №01-14/323, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , навчається у вказаній вище школі з 01.09.2021. Зі слів класного керівника батько дитини - [PERSON] участі у вихованні доньки не бере, зв`язків із школою не підтримує, батьківські збори не відвідує, з учителями жодного разу не спілкувався. (а.с.18) Із заяви №135 про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вбачається, що її подано [PERSON] до Управління «Центр надання адміністративних послуг у місті Шостка» 12 листопада 2021 року. Також, у цій заяві є резолюція - у реєстрації місця проживання відмовлено 12.11.2021 згідно із постановою №207 від 02.02.2016 у зв`язку із тим, що не наданий повний пакет документів, а саме згода батька на реєстрацію дитини. (а.с.19) Як вбачається із довідки виданої ТОВ «Броусс-ЖЕК» 16 листопада 2021 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 26 червня 2013 року. (а.с.20) Із рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухваленого 22 грудня 2022 року у справі №589/4871/21, вбачається, що розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які його зареєстрували 24 вересня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1870. (а.с. 41-43) Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ст. 160 СК України, місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла 10 років. Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Порядок вирішення спору органом опіки та піклування конкретизований у пункті 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою КМУ №866 від 24.09.2008 та передбачає подання відповідної заяви службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, до якої слід долучити копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про шлюб та докази розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Працівник служби у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини проводить бесіду з батьками та відвідує дитину за місцем проживання, про що складає акт обстеження умов проживання. Крім цього, представники служби у справах дітей повинні звернутися до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи для забезпечення проведення оцінки потреб сім`ї з метою встановлення спроможності матері, батька виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. У свою чергу порядок вирішення спору судом передбачає звернення зацікавленої особи до суду із відповідним позовом, доводи в якому мають бути підтверджені доказами, що мають істотне значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 19 СК України, участь органу опіки та піклування при розгляді даної категорії спорів є обов`язковою та передбачає подання таким органом до суду письмового висновку щодо розв`язання спору. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, дитина проживає з матір`ю. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Із Висновку про визначення місця проживання дитини, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 27 квітня 2023 року за №119, вбачається, що виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . В обґрунтування Висновку зазначено, що дитина [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] . Батьки дитини проживають окремо. Представниками служби у справах дітей обстежено умови проживання дитини за адресою: [ADDRESS] . Дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного життя, навчання та відпочинку. Стосунки між матір`ю та дитиною добрі, матір належним чином виховує дитину, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створює належні умови для розвитку її природних здібностей. (а.с. 52) З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року за №2402-ІІІ, ст. 161 СК України, вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання дитини з матір`ю, добросовісне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із її матір`ю, а тому підлягає задоволенню. При цьому, визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє права відповідача [PERSON] спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання її з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини, щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. Також, судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість щодо виконання відповідачем обов`язку утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач працездатного віку, має можливість працювати, на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей немає, оскільки доказів іншого до суду не надано. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки до суду не надано будь-яких заперечень, доказів щодо не визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення аліментів враховуючи наведені вище обставини справи, та з метою захисту прав дитини, суд дійшов до висновку, що позовна заява в цій частині підлягає також до задоволення, оскільки відповідач маючи малолітню дитину, не належно виконує свої обов`язки щодо її утримання, тобто аліменти необхідно стягнути з відповідача примусово в розмірі зазначеному позивачем - 1/4 частина зі всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищезазначене позов [PERSON] (представник позивача - адвокат Островська Г.В.) до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Шосткинської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, - підлягає задоволенню в повному обсязі. Водночас з огляду на приписи п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає обґрунтованою вимогу щодо негайного виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №0.0.2347394181.1 від 19.11.2021 вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 908 гривні 00 копійок. (а.с.1) Таким чином з відповідача на користь позивач підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп. за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини. Частиною 6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року №3674-VI звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн 60 коп.

Outcome: approved