Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Представник позивача - [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг №б/н від 22.07.2020 сумі 40 899,01 гривень станом на 07.12.2021. Позов обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору без номеру від 22.07.2020, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 25 000 гривень на картковий рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом з можливістю його корегування. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідач взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 07.12.2021 виникла заборгованість по сплаті кредиту у сумі 40\~899,01 гривень, яку позивач просить стягнути разом із сплаченим судовим збором у сумі 2 684,00 гривні. Ухвалою від 09.08.2022 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. 29.09.2022 надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача адвокат Колеснікова Т.А., яка діє на підставі Доручення Запорізького міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №753 від 07.09.2023 Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 12.09.2023 серії АР №1097994, просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що договір в порушення вимог ст.1055 ЦК України було укладено не в письмовій формі. До того ж Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, вказав, що на підставі укладеного договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт у суму 25 000грн., але вимоги заявляє на суму 40 899,01 грн., яку позичальник не узгоджував. Розрахунок, наданий банком до позову, нічим не підтверджується, позивач не подав достатньо матеріалів, які обґрунтовують його позовні вимоги і відповідач його не визнає. Крім того, в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальна справа №336/9915/21 за обвинуваченням [PERSON] за ч.1 ст.185, ч.1 ст.200, ч.1 ст.361 КК України, за якою відповідач є потерпілим. Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 08 08.2021 в період часу з 19.00 по 20.00 години [PERSON] , знаходячись в приміщенні кафе «Шампур», яке розташоване на ринку «Меркурій» за адресою: [ADDRESS] , маючи прямий умисел, направлений на умисне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно викрала мобільний телефон, належний [PERSON] , марки Xiomi Redmi Note 9 та в подальшому розпорядилась ним на власний розсуд. Так, [PERSON] , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, 09 08.2021р. в період часу з 12 години 31 хвилину до 19 години 54 хвилини, знаходячись за місцем свого фактичного проживання, за допомогою мобільного телефону Xiomi Redmi Note 9, здійснивши несанкціоноване втручання у вигляді входу до автоматизованої системи AT «Універсал банк» - «Monobank» ініціювала створення у програмному додатку «Моnоbаnк» підроблених документів на переказ грошових коштів із банківського карткового рахунку [NUMBER] , належному [PERSON] відкритого в AT «Універсал банк», на банківський картковий рахунок [NUMBER] , належний [PERSON] , відкритий в AT «Ощадбанк» та на особисті номери абонентського зв`язку, у вигляді транзакцій на загальну суму 12\~008,22 гривень. Таким чином, списання з банківського рахунку 09.08.2021 на суму 12\~008,22 гривень було здійснено не відповідачем по справі, а в результаті неправомірного втручання [PERSON] у вигляді входу до автоматизованої системи AT «Універсал банк» - «Моnobank» з результаті незахищеного доступу з боку позивача. Інші транзакції відповідачу не відомі, позивач не надав ніяких доказів на їх існування. 03.10.2022 адвокатом Колесніковою Т.А. подано клопотання про зупинення провадження по справі до набрання вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у кримінальній справі №336/9915/21 у відношенні [PERSON] законної сили. Ухвалою суду від 03.10.2022 клопотання адвоката задоволено, провадження по справі зупинено. 18.10.2022 представником банка подано відповідь на відзив, у якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Додав, що відповідно до підпунктів 4.2.8. - 4.2.9 п. 4 Розділу І Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що щоб виключити несанкціоноване використання послуг до мобільного додатку, Позичальник зобов`язується не залишати свій телефон / пристрій, з використанням якого здійснюється отримання клієнтом послуг, без нагляду. Клієнт зобов`язується в разі втрати / крадіжки пристрою, з якого здійснюється авторизація в Мобільному додатку та/або картки, негайно повідомити про це Банк через контактний центр. Відповідач, в порушення вимог вищезазначених пунктів Умов, знаючи що у нього вкрали телефон, маючи можливість повідомити про це Банк, не тільки за допомогою мобільного додатку, але і іншими засобами зв`язку (гарячій лінії, тощо) не повідомив одразу Банк про втрату телефону, що дало б можливість, заблокувати картку і тільки 26.08.2021 повідомив банк про крадіжку та несанкціоновані операції за допомогою мобільного додатку Моnоbаnк. Підпунктами 8.10 -8.12 п. 8 Розділу 8 Умов передбачено, що Клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту заяви Клієнта, поданої до контактного центру Банку за допомогою каналів дистанційного обслуговування, про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації. Клієнт несе відповідальність перед Банком за збиток і витрати, понесені Банком в результаті порушення Клієнтом умов або положень Договору або законів і підзаконних актів України. Також, [PERSON] 18.07.2021 за допомогою мобільного додатку оформив кредит «транзакцію в розстрочку» на суму 11 001,10 гривень. Вказана обставина не заперечується [PERSON] . Однак, зобов`язання виконував частково та не в повній мірі. Разом з відповіддю на відзив, представником Банку було надано Виписку по особовому рахунку відповідача за період з 22.07.2020 по 07.12.2021. Ухвалою суду від 14.04.2023 відновлено провадження по справі. Ухвалою суду від 04.07.2023 явку представника позивача визнано обов`язковою. 05.07.2023 на електронну адресу суду надійшло клопотання представника Банка про участі в судовому засіданні в режимі відео конференції. Ухвалою суду від 06.07.2023 клопотання представника позивача про участі в судовому засіданні в режимі відео конференції задоволено. 12.09.2023 представник відповідача адвокат Колеснікова Т.А. ознайомилася з матеріалами справи. 21.09.2023 адвокатом Колесніковою Т.А. подано клопотання про залучення для участі в судовому засіданні перекладача, який володіє технікою спілкування з глухими, оскільки відповідач є особою з інвалідністю 3-ї групи у зв`язку з вадами слуху. Ухвалою суду від 21.09.2023 клопотання про залучення перекладача задоволено. 01.11.2023 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що Банком не доведено належними доказами розмір стягуваної заборгованості у заявленій сумі. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позові та відповіді не відзив. Відповідач в судовому засіданні (за допомогою перекладача з жестової мови Кисляк Н.А.) позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Суду пояснив, що не з його вини виникла заборгованість, до того, як в нього вкрали телефон він погашав заборгованість по кредиту вчасно. Представник відповідача адвокат Колеснікова Т.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з обставин, зазначених у відзиві, запереченнях на відповідь на відзив. Суду пояснила, що підстав для стягнення заборгованості по кредиту з моменту, коли карта було викрадена, немає. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши позовну заяву та письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, відзив та інші подані під час розгляду справи заяви, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено та перевірено матеріалами справи, що 22.07.2020 [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від (далі заява від 22.07.2020), в якій визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначених вище документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. Також в Анкеті-заяві зазначено наступне: «3. прошу встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить 62 дні. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,2% на місяць з першого дня користування кредитом. Решта умов, передбачених ч.1 ст. 6 Закону України «про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», визначені у Договорі та Тарифах. Я беззаперечно погоджуюсь з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. 6. Прошу вважати мій власноручний підпис або його аналоги (у тому числі удосконалений електронний підпис далі УЕП) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені у Банку. З цією метою я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 02088db0a2c270d7e99083438373a235411680220537c3b7cfea97fc74ac96033b, що буде використовуватися у мобільному додатку для засвідчення моїх дій. Я визнаю, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях». Відповідно до п.10. Анкети-заяви «надаю прав та доручаю Банку здійснювати договірне списання коштів з усіх моїх рахунків, відкритих у банку, без додаткових моїх розпоряджень, для погашення будь-яких інших моїх грошових зобов`язань перед Банком , що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між мною та банком». На підставі кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді кредитної лінії з кредитним лімітом у сумі 25 000 гривень, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] . В подальшому 18.07.2021 [PERSON] за допомогою мобільного додатку оформив кредит «Транзакція в розстрочку» на суму 11\~001,10 гривня. Вказане підтверджується виписками про рух коштів на рахунках відповідача. Так, Виписка №91 по рахунку № [NUMBER] підтверджує отримання, користування кредитними коштами боржником, а також те, що після отримання банківської картки останній вчиняв дії щодо проведення її активації, активно користувався карткою, а також отримував кредитні кошти та не повернув їх Банку у повному обсязі, що підтверджується Випискою №92 по рахунку № [NUMBER] (згідно Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку банків України - внутрішньобанківський рахунок для обліку короткострокових кредитів на поточні потреби що надані фізичним особам). Крім того, вказана обставина визнана відповідачем, а тому відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. На підтвердження\~факту укладення\~кредитного договору\~банк надав\~Анкету-заяву від\~22.07.2020, Умови і Правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank), витяг з Тарифів за Чорною карткою Мonobank, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки Мonobank. Згідно з наданими позивачем Розрахунком заборгованості та Виписки по картковому рахунку, станом на 07.12.2021 заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 07.12.2021 становить 40\~899,01 гривень, яка складається з: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно Тарифів та повернути кредит. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Зміст статей 610, 612 ЦК України, регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частинами 1, 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦПК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом частин 1,2 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до частин 1, 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Також визнано, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях, крім того підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що договір про надання банківських послуг monobank від 22.07.2020, підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою удосконаленого електронного підпису є укладеним відповідно до вимог чинного законодавства кредитним договором. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами означеного правочину (анкети-заяви від 22.07.2020). До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Оскільки відповідачем порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів, то станом на 07.12.2021 за ним обліковується прострочена заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту). З виписки по руху кредитних коштів відповідача станом на 07.12.2021 вбачається, що його заборгованість за кредитним договором від 22.07.2020 становить 40 899,01 гривень. Проте, суд не погоджується з тим, що саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача, з огляду на наступне. Так,\~судом вставлено,\~що \~вироком Шевченківського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~06.03.2023\~(справа\~№336/9915/21) [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1,2 ст. 361, ч. 1,2 ст. 200 КК України. Вироком суду встановлено, що «08.08.2021\~року у\~період часу\~з 19:00\~по 20:00,\~ [PERSON] , знаходячись у приміщенні кафе « [INFO] », яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись поряд з [PERSON] , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переконавшись, що її дії є непомітними для оточуючих та потерпілого, шляхом вільного доступу зі столу, з метою збагачення викрала мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 9» у корпусі синього кольору, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/108-21/10049-ТВ від 27.08.2021, складає 5233,98 грн., чим завдала потерпілому [PERSON] матеріальну шкоду на зазначену суму. Далі, [PERSON] , 09.08.2021\~о 09\~годині 27\~хвилин, знаходячись за місцем свого фактичного проживання, продовжуючи свій злочинний умисел направлений на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, з метою отримання інформації, яка зберігається на банківських рахунках останнього, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наслідки цих дій та бажаючи їх настання, в порушення вимог ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 21 Закону України «Про інформацію», ст.3, ч.1 ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних», з використанням мобільного телефону «Хіаоmі Redmi Note 9», який належить потерпілому [PERSON] , на якому попередньо встановлені програмні додатки Інтернет - банкінгів «Приват24», « [PERSON] » та « [PERSON] »,що згідно ЗУ «Про захист інформації в інформаційно - телекомунікаційних системах» відносяться до автоматизованих систем, в яких реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів; шляхом введення фінансового номеру потерпілого у вигляді логіну до облікового запису, що є його абонентським номером стільникового зв`язку, та введення паролю, отриманого у вигляді смс- повідомлення на абонентський номер потерпілого, без дозволу власника банківського карткового рахунку № [NUMBER] , відкритого в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ім`я [PERSON] , здійснила вхід до встановленого додатку Інтернет - банкінгу, та отримала доступ до банківської таємниці, без відома власника рахунку, чим вчинила несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» - «Monobank», та отримала доступ до конфіденційної інформації про фізичну особу потерпілого [PERSON] , його банківського рахунку та реквізитів платіжних карток, у тому числі, до грошових коштів, які розміщені на банківському картковому рахунку, чим вчинила несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» - «Monobank», що призвело до витоку інформації з автоматизованої системи, яка слала відома [PERSON] , хоча вона не мала права доступу до неї. Крім цього, [PERSON] , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, 09.08.2021\~року в\~період часу\~з 12\~години 31\~хвилину до\~19\~години 54\~хвилин, знаходячись за місцем свого фактичного проживання, за допомогою мобільного телефону «Хіаоmі Redmi Note 9», який належить потерпілому [PERSON] , здійснивши несанкціоноване втручання у вигляді входу до автоматизованої системи AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» - «Monobank» ініціювала створення у програмному додатку «Monobank» підроблених документів на переказ грошових коштів, із банківського карткового рахунку № [NUMBER] належного [PERSON] відкритого в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» на банківський картковий рахунок № [NUMBER] належний [PERSON] , відкритого в AT «Ощадбанк та на особисті номери абонентського зв`язку, у вигляді наступних транзакцій: о 12:31:16 поповнення мобільного рахунку на суму 200 гривень 00 копійок; о 12:32:37 поповнення мобільного рахунку на суму 500 гривень 00 копійок; 09.08.2021 о 12:32:57 поповнення мобільного рахунку на суму 600 гривень 00 копійок; о 12:40:52 списання через платіжну систему на банківський рахунок [PERSON] на суму 2 944 гривні 48 копійок; о 12:49:46 перерахування на банківський картковий рахунок [PERSON] на суму 7 280 гривень 00 копійок; о 19:45:44 списання через платіжну систему на банківський рахунок [PERSON] на суму 315 гривень 48 копійок; о 19:54:00 списання через платіжну систему на банківський рахунок [PERSON] на суму 168 гривень 26 копійок. Всього на загальну суму 12 008 гривень 22 копійки». Згідно частини першої статті 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом власником рахунка. Згідно з пунктом 1.14 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» електронний платіжний засіб платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Відповідно до пункту 3, 12 розділу II Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення), електронний платіжний засіб, за допомогою якого можна ініціювати переказ з рахунку користувача, має дозволяти ідентифікувати користувача. Електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. Відповідно до пунктів 1, 2, 5 - 7, 9, 10 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Судом встановлено, що мобільний телефон останнього був викрадений 08.08.2021, а вже 09.08.2021 з картки відповідача було знято грошові кошти (здійснено трансакції). 26.08.2021 [PERSON] повідомив Банк про вказаний факт, що підтверджується Витягом з програмного забезпечення «Монобанк». (а.с.93) Позивач,\~в обґрунтування\~стягнення з\~відповідача виниклої\~заборгованості,\~посилався на\~Умови \~обслуговування рахунків\~фізичної особи\~в АТ\~«Універсал банк», розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms). Так, відповідно до підпунктів 4.2.8. - 4.2.9 п. 4 Розділу І Умов передбачено - щоб виключити несанкціоноване використання послуг до мобільного додатку, зобов`язується не залишати свій телефон / пристрій, з використанням якого здійснюється отримання клієнтом послуг, без нагляду. Клієнт зобов`язується в разі втрати / крадіжки пристрою, з якого здійснюється авторизація в Мобільному додатку та/або картки, негайно повідомити про це Банк через контактний центр. Відповідач - в порушення вимог вищезазначених пунктів Умов, знаючи що у нього вкрали телефон, маючи можливість повідомити про це Банк, не тільки за допомогою мобільного додатку, але і іншими засобами зв`язку (гарячій лінії, тощо) не повідомив одзразу Банк про втрату телефону, що дало б можливість, заблокувати картку і тільки 26.08.2022 року повідомив банк про крадіжку та несанкціоновані операції за допомогою мобільного додатку Підпунктами 8.10 - 8.12 п. 8 Розділу 8 Умов передбачено, що - Клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту заяви Клієнта, поданої до контактного центру Банку за допомогою каналів дистанційного обслуговування, про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і аутентифікації. Клієнт несе відповідальність перед Банком за збиток і витрати, понесені Банком в результаті порушення Клієнтом умов або положень Договору або законів і підзаконних актів України. Разом з тим, ні Умови і Правила надання банківських послуг та Тарифи, ні Паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідача. Також, в матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту. Такі висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладених в постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. Витяг з Умов і Правил обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи за Чорною карткою «Мonobank». Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і Правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та Тарифи за Чорною карткою «Мonobank» розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо зобов`язання невідкладного повідомлення Банка про втрату/викрадення кредитної картки. Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15). Отже, доказів на підтвердження факту ознайомлення відповідача з Умовами і Правилами та Тарифами, які набрали чинності та діяли станом на час укладення договору 22.07.2020, позивачем не надано. А тому, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був належним чином ознайомлений і погодив із зазначеними Умовами і Правилами. За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про зобов`язання невідкладного повідомлення Банка про втрату/викрадення кредитної картки, надані банком Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank), не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки названі документи достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про зобов`язання невідкладного повідомлення Банка про втрату/викрадення кредитної картки, надані банком Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд також вказує, що з урахуванням приписів частини шостої статті 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом. Посилання позивача на Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Мonobank), Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів від 24.11.2021, Тарифи Чорної картки Мonobank та Паспорт споживчого кредиту з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17). Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді обов`язок позичальника невідкладного повідомити Банк про втрату/викрадення кредитної картки. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь банка підлягають стягненню грошові кошти у сумі 24\~987,87 гривень, що складає заборгованість, яка існувала у [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» станом на день викрадення [PERSON] його телефону, а саме 08.08.2021. Що ж стосується посилання представника відповідача адвоката Колеснікової Т.А. на те, що Банк не мав права нараховувати відсотки за користування грошовими коштами, оскільки це не передбачено умовами кредитного договору, яким є Анкета-заява від 22.07.2020, то вказане спростовується сканкопією самої Анкети-заяви (а.с. 9), оскільки у п.3 Анкети зазначено, що «У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,2% на місяць з першого дня користування кредитом». Також суд критично ставиться до посилань представника відповідача про те, що позивач «деякі операції з розрахунків вираховував від 2 до 5 разів за одну й ту ж операцію», оскільки ані відповідачем, ані його представником за час перебування справи на розгляді у суді, не було надано власного контррозрахунку заборгованості, яким би було спростовано рахунок заборгованості, наданий Банком. Також стороною відповідача не було спростовано того, що ним у один день неодноразово здійснювалося «купівля товару» на одну й ту саму суму. Крім того, ані відповідач, ані його представник не скористалися своїм правом на звернення до суду з клопотанням про проведення економічної експертизи, за результатами якої можна було встановити законність чи не законність нарахування банком витрат відповідача, зазначених у виписках по особовому рахунку останнього. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з вищенаведених підстав. З огляду на вказане, з відповідача на користь банка підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 22.07.2020 у сумі 24\~987,87 гривень, що становить заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК Укпаїни, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1\~515,89 гривень (2684*(24\~987,87*100%/40 899,01).

Outcome: partial