Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа Публічне акціонерне товариство «Український промисловий банк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 147073 щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору № 732-006/ФКВ-08 який був укладений 28.08.2008 року з первісним кредитором ТОВ «Український промисловий банк», право вимоги якого було відступлено до Нового кредитора Публічного акціонерного товариства «Дельта-банк», правонаступник якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». На підставі Договору №2258/К про відступлення права вимоги від 15.06.2020 року та підписаного Додатку № 1 до Договору № 2258/К про відступлення права вимоги від 15.06.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло нового кредитора до позичальника за кредитним договором. У виконавчому написі № 147073 зазначено, що сума заборгованості складає 1\~060 752,30 грн., в тому числі : прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 529\~112,39 гривень 39 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 531\~589,91 гривень 91 коп.; за вчинення виконавчого напису нотаріусом 50 гривень. Загальна сума, яка підлягає стягненню складає 1\~060\~752 гривень 30 коп. За заявою банку 19 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Д.О. було відкрито виконавче провадження ВП № 66128904 на підставі даного виконавчого напису. Позивач вважає, що виконавчий напис № 147073 від 11.06.2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича про стягнення заборгованості за кредитними договорами є незаконним, винесеним з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню з огляду на наступне. Стягувачем у виконавчому написі зазначене ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», яке набуло усіх прав і обов`язків ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» за вказаним вище кредитним договором на підставі договору відступлення права вимоги №2258/К від 15.06.2020 року та підписаного додатку №1 до договору, які укладено з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» З тексту спірного виконавчого напису виходить, що прострочення виконання зобов`язань по зазначеному кредитному договору виникло починаючи з 19.04.2019 року. Позивач звертає увагу, що ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» навмисно увів в оману приватного нотаріуса стосовно настання строку виконання зобов`язання за кредитним договором. Позивач [PERSON] зазначає, що під час складення виконавчого напису у приватного нотаріуса не було підстав вважати, що наданий ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» розрахунок заборгованості за договором містить безспірну заборгованість за кредитним договором. Відповідно до. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, вчиняючи виконавчий напис приватний нотаріус не міг не розуміти, що таке стягнення суперечать чинному законодавству, а отже заборгованість за кредитним договором розрахована ТОВ «ФК «ДНШРОФІНАНСГРУП» є спірною. Як вбачається з п. 2.1, 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. За змістом п.п. 3.1, 3.2 глави 16 вказаного Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.99 № 1172. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як вбачається з наданих суду документів (кредитного договору №732- 006/ФКВ-08 від 28.08.2008 року) право вимоги у кредитора за згаданим кредитним договором виникло, ще 28.08.2015 року. Отже, встановивши, що ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» при поданні заяви про вчинення виконавчого напису ставив вимогу про стягнення коштів за кредитним договором №732-006/ФКВ-08 від 28.08.2008 року, трьох річний строк з дня виникнення права вимоги за яким минув, нотаріус повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. З тексту оскаржуваного позивачем виконавчого напису, неможливо встановити, які документи були надані приватному нотаріусу для здійснення виконавчого напису. Чи подавалась стягувачом засвідчена виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» невідомо. Також приватним нотаріусом було винесено оспорюваний виконавчий напис без врахування правової позиції ВСУ, висловленої в постанові від 20 листопада 2013 р. у справі № 6-126цс13, згідно із якою пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 р. № 1023-ХІІ "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв`язку із самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб установити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Відповідно дост. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржується до суду, право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, права та інтереси якої стосуються такі дії. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах , що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи , якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови . що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника, дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи, номери рахунків у банках , кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи, строк, за який має провадитися стягнення, інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 5 липня 2017 року по справі 6-887цс17 за результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин , не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником . Отже, відповідне право стягувана, за захистом якого він звернувся до нотаріуса , повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім, того, також бути безспірною . заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем . Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те , що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику . якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт, подання стягувачем відповідних документів нотаріусу, не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду па наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що, нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана,повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не правильно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду № 201/11696/16-й від 10 квітня 2019 року. Згідно ст.50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. [PERSON] будь-яких претензій чи заяв, а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТОВ «ФК «Дніпрофінанс» чи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. не отримувала. Позивач не був проінформований про існування заборгованості та її розмір, чим був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення банку чи нотаріусу. З грошовими сумами які з неї стягують в примусовому порядку вона категорично не погоджується. Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З матеріалів справи вбачається, що приватний нотаріус не впевнився у відсутності заперечень боржника щодо заборгованості. За викладених обставин, у приватного нотаріуса не було правових підстав для посвідчення оскаржуваного позивачем виконавчого напису, оскільки надані відповідачем документ не підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми боргу. Згідно правової позиції, висловленої у постанові КЦС ВС від 23 січня 2018 року в справі №310/9293/15-ц, правового висновку в постанові ВСУ від 05.07.2017 р. №6-887/цс17 у разі встановлення судом фактичних обставин, що спростовують безспірність заборгованості, порушення вимог закону про порядок видачі виконавчого напису, - підлягає захисту право боржника, що дає підстави задовольнити вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене вище, можна дійти висновку, що вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та прохала його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву представник відповідача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» просить відмовити позивачу у задоволенні позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в повному обсязі посилаючись на те, що єдина фактична обставина, про яку зазначено позивачем, - це те що на виконання виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем відкрито виконавче провадження. Жодних інших доводів позивач не наводить. Щодо посилання Позивача на відсутність факту повідомлення з боку Відповідача про відступлення права вимоги та не направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Частиною 1 ст. 512 ЦК України, визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. 06.07.2020 року за вих. № 0706/543 ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу Позивача засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення було направлено повідомлення про відступлення права/Вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 733-006/ФК-08 від 28.08.2008р. Даним повідомленням/ вимогою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» повідомила боржника, що всі дальші виплати будь-яких коштів, що є належними та підлягають сплаті за умовами кредитного договору, повинні сплачуватись на банківський рахунок Нового Кредитора, а саме ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» та надано відповідні реквізити. Також, повідомлено, що станом на 15.06.2020р., дату укладання Договору відступлення прав вимоги за Кредитним договором, загальний розмір заборгованості по Кредитному договору № 733-006/ФК-08 від 28.08.2008р. складає - 1 060 701,49 грн., та у зв`язку із порушенням позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором, ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» вимагає в тридцяти денний строк виконати порушене ним зобов`язання, а саме повернути заборгованість. З чого вбачається, що новий кредитор у відповідності до вимог чинного законодавства повідомив позивача про заміну кредитора у зобов`язанні, а також про розмір заборгованості. Щодо посилання позивача на відсутність права вимоги у відповідача за спливом строку позовної давності. То норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають у якості підстави для припинення зобов`язань сплив позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. Отже, ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, постанові Верховного Суду від 20 березня 2019 року по справі № 61-7378св18. Більш того, як вбачається із змісту позовної заяви, Позивачка визнає наступні факти: факт укладення кредитного договору між нею та первісним кредитором; факт наявності заборгованості за кредитним договором; факт законодавчо передбаченої можливості кредитора щодо вчинення дій по захисту своїх поруше прав щодо повернення грошових коштів наданих у тимчасове користування та факт можливості щ позасудового стягнення заборгованості, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Приймаючи до уваги той факт, що ТОВ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» здійснила дії щодо направлення адресу позивача повідомлень про відступлення права вимоги та вимоги про дострокове погаше заборгованості, Відповідач звернувся до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису нотаріуса. Позивач лише стверджує, що розмір заборгованості є спірним та висловлює свою незгоду із розміром заборгованості, але водночас жодним чином не спростовує зазначений Відповідачем розмір заборгованості, як от, наприклад, шляхом надання копій квитанцій про сплату заборгованості, рішення суду про визначення іншої суми заборгованості, альтернативним розрахунком заборгованості, висновком судово-економічної експертизи тощо. Відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа Публічне акціонерне товариство «Український промисловий банк» в судове засідання не з`явивились, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в судове засідання не з`явивились, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріли справи, вважає що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено що 13.06.2010 р. відповідно до конкурсу з передачі активів та кредитних зобов`язань, оформленим Протоколом від 21.05.2010 року та погодження цього рішення Правлінням Національного банку України (Постанова № 265/БТ від 08.06.2010 р.) між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта банк» укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є., зареєстрованого в реєстрі за № 2258. За вказаним договором ПАТ «Дельта банк» отримано право вимоги за кредитним договором № 733-006/ФК-08 від 28.08.2008 року укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] . Після чого, 15 червня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформленого протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-04-22-000030-b від 18.05.2020 року між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір № 2258/К про відступлення прав вимоги, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 403, і право вимоги за кредитним договором № 733-006/ФК-08 від 28.08.2008 р. 06.07.2020 року за вих. № 0706/543 ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» на адресу Позивача засобами поштового зв`язку з повідомленням про вручення було направлено Повідомлення про відступлення права/ вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 733-006/ФК-08 від 28.08.2008р. Разом з тим, зазначена вимога [PERSON] була залишена без реагування, заборгованість за кредитним договором не погашена. 11.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 147073 щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору № 732-006/ФКВ-08 який був укладений 28.08.2008 року з первісним кредитором ТОВ «Український промисловий банк», право вимоги якого було відступлено до нового кредитора Публічного акціонерного товариства «Дельта-банк», правонаступник якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» . На підставі Договору №2258/К про відступлення права вимоги від 15.06.2020 року та підписаного Додатку № 1 до Договору № 2258/К про відступлення права вимоги від 15.06.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло нового кредитора до позичальника за кредитним договором. У виконавчому написі № 147073 зазначено, що сума заборгованості складає 1\~060 752,30 гривні, в тому числі : прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 529\~112,39 гривень 39 коп.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 531\~589,91 гривень 91 коп.; за вчинення виконавчого напису нотаріусом 50 гривень. Загальна сума, яка підлягає стягненню складає 1\~060\~752 гривень 30 коп. За заявою банку 19 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Д.О. було відкрито виконавче провадження ВП № 66128904 на підставі даного виконавчого напису. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 вересня 1993року «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р. передбачено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, суд приходить до висновку про законність вчинення нотаріусом виконавчого напису, що узгоджується з висновками Верховного Суду щодо застосувань норм права викладених у постановах Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19 та від 04 листопада 2020 року у справі № 761/17040/18 (провадження № 61-11077св19). Відповідно до п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 р. № 296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Отже, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що стягувачем нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. З наявних документів в матеріалах справи, встановлено, що ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» 06.07.2020 року направило засобами поштового зв`язку на адресу [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень. Згідно висновків щодо застосування норм права викладених у п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року по справі № 916/3006/17, яка є обов`язковою для врахування, позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед Банком за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Тобто саме на позивача в таких спорах, на переконання Великої Палати Верховного суду, покладається обов`язок довести, що заборгованість є іншою, ніж та, що вказана в виконавчому напису. Позивач у своєму позові не надає належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису є іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення. А також не надає доказів часткового чи повного погашення заборгованості. Таким чином відсутні будь які докази щодо спірності розміру заборгованості окрім бездоказових тверджень позивача. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладених вище обставин можна зробити переконливий висновок про те, що, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, у розумінні ст.77-78 ЦПК України, на підтвердження своїх позовних вимог.За таких обставин, суд приходить до висновку, що не підлягає задоволенню позов [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа Публічне акціонерне товариство «Український промисловий банк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України, підлягають віднесенню за рахунок позивача.

Outcome: dismissed