Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 29.09.2021 [PERSON] (далі позивач) через свого представника звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі\~ відповідач)\~і з\~урахуванням заяв\~про уточнення\~позовних вимог\~(а.с.\~92,94)\~просив визнати недостовірною інформацію, що розповсюджена [PERSON] щодо того, що [PERSON] ганявся з рушницею за заступником голови районної державної адміністрації, яка розповсюджена у відеоматеріалі, розміщеному на ютуб каналі МОЗ України від 03.09.2021 під назвою: «Конкурс на заняття посади ГДДУ «Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» (адреса матеріалу https://www.youtube.com/watch?v=_DddzTm94So&t=2350s) та зобов`язати відповідача спростувати цю інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.09.2021 на ютуб каналі Міністерство охорони здоров`я України (далі - МОЗ України, третя особа) з`явився відеоматеріал під назвою «Конкурс на зайняття посади ГДДУ «Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» (https://www.youtube.com/watch?v=_DddzTm94So&t=2350s), станом на 27.09.2021 має 219 переглядів. У відеоматеріалі (починаючи з 37 хв. 53 сек.) відповідачу ставлять питання чи знає він [PERSON] . Відповідь: Знаю. Питання: Скажіть Вашу професійну оцінку, чи зміг би він у Вас працювати заступником з підготовки кадрів (питання в контексті соціальної згуртованості). Відповідь: Я його добре знаю. Він ганявся з рушницею за заступником голови РДА. Після попередження про обов`язок надання лише підтверджених документами фактів і застереження про відеозйомку співбесіди і виклад її на офіційному сайті МОЗ України, [PERSON] відповів, що це правда. Вказане не відповідає дійсності, оскільки ніколи не перебував у конфліктних ситуаціях з жодним за заступників голів районних державних адміністрацій. Причини розповсюдження відповідачем недостовірної інформації невідомі. За його припущенням, розповсюдження інформації пов`язане з тим, що у конкурсі приймав участь і [PERSON] недостовірна інформація посягає на його честь, гідність, принижує ділову репутацію. Вказує, що дії про які стверджується у відеоматеріалі охоплюються диспозицією статті 129 Кримінального кодексу України (погроза вбивством). Для ствердження того, що позивачем вчинено щодо когось злочинні дії необхідна наявність обвинувального вироку суду. Однак, щодо позивача такі справи не розглядались і вироки не виносились. У судових засіданнях позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги з наведених підстав підтримали у повному обсязі і просили задовольнити. [PERSON] зазначив, що знайомий з відповідачем з червня 2002. З відповідачем працювали в Сумській обласній СЕС до 2007 року, стосунки робочі, конфліктів не було. До 2012 він працював головним санітарним лікарем Недригайлівської СЕС. Він, відповідач та ще одна особа брали участь у конкурсі на зайняття посади генерального директора Сумського обласного\~центру контролю\~та профілактики\~хвороб МОЗ\~України і співбесіди з ними були по черзі в один день. У день співбесіди відповідача не бачив, але йому зателефонували і сказали на ютубі подивитися. Вважає відповідач навмисно повідомив інформацію, щоб зашкодити його перемозі у конкурсі. Він ні за ким не бігав, повідомлена відповідачем інформація про нього є недостовірною і підлягає публічному спростуванню. Звільнився з роботи значно пізніше за домовленістю сторін. Зброю мав, але здав, бо хто організовував полювання помер. Представник позивача [PERSON] вказував, що на наданому відеозаписі зафіксовано факт, відповідача попередили, але він підтвердив озвучену ним інформацію. Жодного відкритого кримінального провадження відносно позивача не було. Відповідач [PERSON] відзив не подав. У судових засіданнях відповідач та його представник [PERSON] у задоволенні позову просили відмовити. В обґрунтування заперечень відповідач [PERSON] зазначив, що у 2005 році [PERSON] ганявся за заступником голови РДА, який помер. Він у той час обіймав посаду в.о. головного лікаря, був заступником, у зв`язку з цим йому зателефонував [PERSON] і повідомив, що [PERSON] у п`яному вигляді ганяється за людьми, бігав, стріляв. Йому як керівнику дали команду звільнити позивача з посади у Недригайлівський РДА. Він їздив у смт. Недригайлів закривати питання щоб позивач зброю здав, а не конфіскували. У подальшому він прийняв його на посаду в обласну СЕС. На конкурсі він на конкретне питання члена комісії надав відповідь, що з такою людиною не хоче працювати. Секретар комісії повідомила, що ведеться запис. 29.11.2021 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Міністерства охорони здоров`я України надійшли письмові пояснення в яких зазначили, що МОЗ України було проведено конкурс, на зайняття посади Генерального директора Державної установи «Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб міністерства охорони здоров`я України». Конкурсною комісією заслухано конкурсні пропозиції учасників конкурсу та проведення з ними співбесіди відбулось 30.08.2021. Згідно пункту 37 Порядку проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2017 №1094 забезпечено ведення відеозапису засідання конкурсної комісії під час заслуховування конкурсних пропозиції начальників. Відеозапис такого засідання конкурсної комісії оприлюднено на офіційному вебсайті МОЗ України. Під час виступу кандидата [PERSON] на запитання комісії щодо [PERSON] , висловив свою відповідь. Секретарем комісії [PERSON] зроблено зауваження до [PERSON] в частині висловлювань у бік [PERSON] , якщо ці висловлювання не мають підтверджуючих доказів. Просили здійснювати розгляд без участі представників МОЗ. Заяви, клопотання. 10.01.2022 представником відповідача подано клопотання про відкладання підготовчого судового засідання. 24.01.2022 представником позивача подано клопотання про відкладання підготовчого судового засідання. 09.02.2022 представником відповідача подано заяву про допит свідків. 09.02.2022 представником позивача подано клопотання про витребування доказів. 31.05.2022 третьою особою надано відповідь. 22.06.2022, 27.06.2022 представником позивача подано клопотання про уточнення позовних вимог. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 04.10.2021 по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 27.10.2021 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 12.11.2021 продовжено розгляд справи. 29.11.2021 третьої особою - МОЗ України подано письмові пояснення. 02.12.2021 для врегулювання спору мирним шляхом відкладено підготовче судове засідання. 10.01.2022 підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. 24.01.2022 підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника позивача. 09.02.2022 ухвалою суду витребувано докази, підготовче судове засідання відкладено на 03.03.2022. 03.03.2022 у зв`язку з введення в Україні воєнного стану та активними бойовими діями підготовче судове засідання відкладено на 31.05.2022. 31.05.2022 підготовче судове засідання відкладено по клопотанню представника позивача та неявки представника відповідача. 20.06.2022, 06.07.2022 постановлено ухвали про участь представника відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції. 27.06.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.07.2022. 21.07.2022 по клопотанню відповідача судовий розгляд відкладено на 10.08.2022. 10.08.2022 судовий розгляд відкладено по клопотанню представників сторін на 30.09.2022. 30.09.2022 по клопотанню представника позивача судовий розгляд відкладено на 20.10.2022. 20.10.2022 судовий розгляд відкладено для продовження дослідження доказів на 15.11.2022. 15.11.2022 по клопотанню представника відповідача судовий розгляд відкладено на 24.11.2022. 24.11.2022 судовий розгляд відкладено по клопотанню відповідача на 21.12.2022. 21.12.2022,08.02.2023 судовий розгляд відкладено у зв`язку з оголошенням сигналу «повітряна тривога» на 24.01.2023, 23.02.2023. 23.02.2023 судовий розгляд відкладено для виклику свідків. 17.03.2023,30.03.2023,25.04.2023 у зв`язку з хворобою відповідача судовий розгляд відкладено. 10.05.2023, 13.06.2023 для виклику свідків судовий розгляд відкладено. 04.07.2023 по клопотанню представника відповідача судовий розгляд відкладено на 25.07.2023. 25.07.2023,02.08.2023 по клопотанню відповідача судовий розгляд відкладено. 22.09.2023 судовий розгляд відкладено для виклику свідків. 12.10.2023 закінчено з`ясування обставин по справі та перевірку їх доказами і для проведення судових дебатів відкладено на 27.10.2203. Фактичні обставини, встановлені судом. З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. При зверненні з позовною заявою, [PERSON] посилається на інформацію, наведену у відеоматеріалі, який розміщено 03.09.2021 на офіційному ютуб каналі МОЗ України за адресою: https://www.youtube.com/watch?v=_DddzTm94So&t=2350s під назвою: «Конкурс на зайняття посади ГДДУ «Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України». На відеозаписі, у період часу з 37:55 по 39:07 зафіксовано, як на питання одного з членів комісії чи знає він [PERSON] , відповідач [PERSON] відповів: «знаю». Надалі цей член комісії поставив відповідачу питання: «Ваша професійна оцінка. Міг би він, наприклад, працювати, у Вас, діючого, заступником по підготовці кадрів?». Інший член комісії уточнив, що питання в контексті соціальної згуртованості. [PERSON] відповів: «Правду можу сказати?». Член комісії відповів, що чекають лише правду. Надалі [PERSON] відповідає: «Я дуже добре його знаю з тих пір, як він….та ганявся з ружьем за заступником голови». На уточнююче питання члена комісії: «За заступником голови чого?», [PERSON] відповідає: «РДА». У подальшому інший член комісії зазначає відповідачу, що просить казати підтверджуючі документами факти, оскільки йде відео зйомка, яка буде розміщена на офіційному сайті МОЗ. [PERSON] відповів: «це правда. Що було, то було». Листом від 23.02.2022 МОЗ України підтвердило, що є власником зазначеного ютуб каналу (а.с. 87). Пунктами 34-35,\~37\~Порядку проведення\~конкурсу на\~зайняття посади\~керівника державного,\~комунального закладу\~охорони здоров`я,\~затвердженого постановою\~КМУ від\~27.12.2017\~№1094 \~передбачено,\~що конкурсна\~комісія заслуховує\~на засіданні\~конкурсну пропозицію\~учасника конкурсу,\~проводить з\~ним співбесіду\~та враховує\~відповідність учасника\~конкурсу та\~його конкурсної\~пропозиції встановленим\~вимогам. Під час прийняття рішень за результатами конкурсу конкурсна комісія враховує здатність учасників конкурсу висловлювати свої думки, уміння викладати інформацію, комунікабельність, тактовність, ділові та вольові якості, готовність брати на себе відповідальність, уміння аналізувати проблеми і налагоджувати ділові зв`язки, виявляти творчий підхід до роботи, доброчесність (у тому числі академічну), емоційну врівноваженість. Відеозапис засідання конкурсної комісії оприлюднюється на офіційному веб-сайті органу управління не пізніше наступного дня з дати проведення засідання та зберігається на відповідному веб-сайті не менше одного року. Факт поширення зазначеної інформації в указаний спосіб сторонами не оспорюється. Судом досліджено показання свідків, викликаних за заявою відповідача. Згідно пояснень\~свідка [PERSON] \~більше 40\~років працювала\~в Сумській\~обласній СЕС,\~у 2004-2006\~роках була\~головою профспілкової\~організації.\~У той\~час від\~співробітників ходили\~чутки,\~що головний\~лікар Недригайлівської\~СЕС [PERSON] бігав з рушницею за якимсь начальником. Особисто вона не бачила. У який період було також не пам`ятає. [PERSON] знала, зустрічались на зборах. Поведінка [PERSON] не розглядалася очолюваною нею профспілкою, оскільки у Недригайлівській СЕС своя профспілка була. Знає, що [PERSON] виявив бажання вирішити цю ситуацію. Все знає зі слів спеціалістів, які приїздили в обласну СЕС. Позивача зняли з роботи. Згідно пояснень свідка [PERSON] з грудня 1987 по жовтень 2005 працювала в Недригайлівській СЕС помічником лікаря епідеміолога. З вересня 2002 чи 2003 по лютий 2005 її керівником був [PERSON] . Особисто не бачила, але чула від людей, що в кінці 2004 на початку 2005 [PERSON] погрожував рушницею в адміністрації району заступнику [PERSON] . Головою адміністрації тоді був [PERSON] . У зв`язку з цими подіями викликали [PERSON] в адміністрацію і міліцію, де він залагоджував ситуацію, оскільки на той час це було ЧП і подія для селища. Про ці події шумів весь смт. Недригайлів. [PERSON] прийшлось йти з роботи. При ній, коли чергувала після роботи, [PERSON] приходив в установу з мисливською рушницею, яку тримав за ремінь у руці не в чохлі і шукав дружину. Дружина також працювала у санстанції. У смт. Недригайлів місцева газета «Голос Посулля», щоб там друкували про ці події не пам`ятає. Також зі слів інших осіб чула, що [PERSON] ганявся з рушницею за дружиною в лікарні. Свідок [PERSON] суду пояснив, що обіймає посаду завідувача Буринського відділення Центру та профілактики хвороб МОЗ України. До того працював з 1977 у Кролевецькій райсанепідемстанції. Позивач був головним лікарем Недригайлівської райсанепідемстанції. На одній з нарад при головному лікарю області у м. Суми, який на той час був [PERSON] , на рівні чуток чув, що позивач ганявся за кимось з рушницею. За ким ганявся не знає. Знав позивача і був присутній на нараді, як завідуючий санітарним відділом. Коли головним лікарем був [PERSON] , посаду головного лікаря Недригайлівської СЕС обіймав [PERSON] , у подальшому його зняли з посади. Довго позивач не працював, а потім став працювати у м. Путивль лікарем СЕС. Конкурс на каналі ютуб не дивився. Перебуває у підпорядкуванні відповідача, проте повідомив, що йому відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що обіймає посаду лікаря загальної гігієни ДУ «Сумський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України», працює в м. Охтирка з серпня 1980 року. [PERSON] не є його безпосереднім керівником. Як завідуючий санепідемвідділом приїздив у м. Суми. На одній з нарад у м. Суми його керівник [PERSON] , який зараз покійний, повідомив про надзвичайний випадок, що трапився [PERSON] у м. Недригайлів бігав з рушницею за заступником райадміністрації. Це було у 2005 році. Згодом на зустрічі випускників цю інформацію йому підтвердив [PERSON] , з яким разом навчалися, проживали, і продовжують спілкуватися. [PERSON] був головним лікарем Недригалійвської СЕС до [PERSON] та після його звільнення. Не заперечує, що до 2012 року його керівником був [PERSON] - брат відповідача. Згідно пояснень свідка [PERSON] з 1966 працювала в Сумській СЕС, яка неодноразово реорганізовувалася. З [PERSON] особисто не знайома, проте знає, що він обіймав посаду головного лікаря Недригайлівської СЕС, до того працював у лабораторному центрі. У період виборів Президента України між [PERSON] і [PERSON] , років 18-19 тому, чула як обговорювали на рівні чуток факт того, що позивач ганявся за заступником голови райадмінінстрації. У обласній СЕС проводилася конференція збирали всіх санітарних лікарів області і у кулуарах серед працівників обговорювали цей випадок, офіційних листів по цьому факту не бачила. Чи присутній був там [PERSON] не пам`ятає. З розмов знає, що [PERSON] їздив у смт. Недригайлів нібито «захищати» [PERSON] . У подальшому знає, що позивач був звільнений з посади, оскільки по роботі листи стали писати на іншого керівника Недригайлівської СЕС. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з 2003 року по січень 2005 обіймав посаду голови Недригайлівської районної адміністрації. У січні 2005 після виборів його звільнили. До нього дійшли чутки про ЧП, люди говорили, що «чудить» головний санітарний лікар Недригайлівського району Черенков, у нетверезому вигляді чинить п`яні дебоші. Він доручив своєму заступнику [PERSON] розібратися і доповісти. Згідно доповіді першого заступника чутки були небезпідставні, доповів, що і йому почав погрожувати, треба звільняти. Матеріали готувала [PERSON] прізвище не пам`ятає. Все спілкування щодо цих обставин відбувалося між його заступниками і безпосереднім керівництвом санепідемстанції. Знав, що в обласній санепідемстанції працює Збаражський, але з ним не контактував. Мабуть оформляли подання на звільнення, він не пам`ятає. За ним з рушницею [PERSON] не бігав. В поліцію не звертався, бо це відносилося до компетенції його заступників, яким доручив розібратися у ситуації. Поки він працював, після звільнення [PERSON] очолив санстанцію [PERSON] . Жоден з допитаних свідків не були очевидцями подій, не могли назвати джерело походження інформації (окрім свідка [PERSON] ), період коли відбулися події, про які вони чули. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно зі статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до статті 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб. Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема: честь, гідність і ділова репутація (стаття 201 ЦК України). Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності (частина 2 статті 302 ЦК України). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина 1 статті 277 ЦК України). Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18 (пункт 6.32.), постановах Верховного Суду від 10.02.2021 у справі №753/338/19, від 09.06.2023 у справі № 761/14615/21. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). У силу статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Повинно бути\~зроблене чітке\~розмежування між\~констатацією фактів\~та оціночними\~судженнями.\~У той\~час як\~наявність фактів\~може бути\~продемонстровано,\~достовірність оціночних\~суджень не\~піддається доведенню.\~Вимогу доводити\~достовірність оціночних\~суджень неможливо\~виконати, вона порушує свободу думки як таку. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак в цілому контексті є оцінюючими судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів з використанням мовно-стилістичних засобів. Судження - це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію особи, може бути визнана лише сама така інформація, висловлена чи написана відповідачем у цій категорії справ. Тобто, предметом спору у цій категорії справ є спірна інформація, що передається дослівним цитуванням (без редагування, корегування, власного розуміння позивача). Тобто конкретно висловлена особою інформація (сказана, написана, надрукована в ЗМІ) повинна бути предметом дослідження та правового аналізу у справах про захист честі, гідності і ділової репутації. Саме сказані відповідачем висловлювання, тобто дослівне твердження, досліджуються на предмет оціночності суджень із урахуванням вживаних особою слів та виразів із використанням мовно-стилістичних засобів. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона; чинне законодавство з 19.04.2014 не містить презумпції добропорядності і відсутні підстави для застосування такої конструкції при вирішенні спорів про спростування недостовірної інформації. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). Відповідно до частин 2 - 4 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем визначено\~предметом спору інформацію без дослівного цитування. Судом установлено, що відповідач [PERSON] у відповіді\~на питання\~члена конкурсної\~комісії щодо надання професійної оцінки [PERSON] висловив наступну інформацію: «Я дуже добре його знаю з тих пір, як він….та ганявся з ружьем за заступником голови». Зазначена інформація стосується позивача [PERSON] , відеозапис викладено на ютуб-каналі МОЗ України, є у вільному доступі. Зазначені обставини сторонами не оспорюються. Надаючи оцінку оспорюваній інформації на предмет того чи є вона суб`єктивною думкою [PERSON] та чи може ця інформація бути витлумачена як така, що містить фактичні дані, суд зазначає, що відповідач стверджував про її правдивість. Поширення оспорюваної інформації відбулося не під час заслуховування конкурсної\~пропозиції учасника\~ [PERSON] ,\~а у\~відповіді на\~питання члена\~конкурсної комісії щодо надання професійної оцінки [PERSON] , з припущенням зайняття останнім посади заступника по підготовці кадрів, тобто не як учаснику конкурсу на посаду керівника. За характером висловлювань інформація не містить посилання як на такі, що реально існують факти вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, яке на його думку, охоплюється диспозицією статті 129 Кримінального кодексу України (погроза вбивством). Доводи позову, що дії про які стверджується у відеоматеріалі, охоплюються диспозицією статті 129 Кримінального кодексу України (погроза вбивством), суд вважає власним розумінням позивача. Зазначену інформацію не можливо перевірити на достовірність, оскільки не озвучено факти щодо періоду подій, прізвище іншого учасника. Характер поширеної інформації, що є предметом спору у цій справі, стосується факту надання [PERSON] оцінки [PERSON] у відповіді на питання члена конкурсної комісії у контексті соціальної згуртованості та не є твердженнями про вчинення позивачем конкретних протиправних діянь. Усупереч статтям 12, 81 ЦПК України позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позові обставин про відсутність на розгляді щодо нього будь-яких справ. Аналізуючи оспорювану інформацію, контекст її поширення (відповідь на питання члена комісії з моделюванням ситуації), надані докази, суд дійшов висновку, що відповідач висловив свою думку щодо особи позивача, що має ознаки оціночного судження, оскільки відсутність у його складі посилань на фактичні обставини та відсутність можливості здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності. Доказів на підтвердження того, що озвучена інформація вплинула на результати конкурсу у якому брав участь позивач, порушила його особисті немайнові права, завдала шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкодила повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право, останнім суду не надано. За встановлених обставин позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено юридичного складу правопорушення, наявність якого є підставою для задоволення позову, а саме, що відповідачем відбулося поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності, та поширена інформація порушує його особисті немайнові права. Судові витрати. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач сплатила 908 грн. судового збору (а.с. 1). Зважаючи на положення частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed