Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.09.2020 між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти у сумі 193 978,00 грн. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою, власноруч написаною позичальником в момент передачі їй суми позики. Відповідно до умов договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти до 18.02.2021 року, однак кошти, у встановлений у договорі строк не повернула.В забезпечення виконання зобов`язання за договором позики був укладений договір поруки № 2/18/08/2020 від 18.09.2020 р. з [PERSON] . За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 193\~978 грн. заборгованості за договором позики, 96\~989 грн. штрафу, 82\~187, 91 грн. інфляційних втрат, 14317,17 грн. 3 % річних, та судовий збір у розмірі 3874,73 грн. Ухвалою суду від 16.08.2023 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 25.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 27.09.2023 та 08.11.2023 року у судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідачі, повідомлені у встановлений законом спосіб, причини неявки до суду не повідомили, своїм правом на подання відзиву до суду не скористалась. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 18.09.2020 [PERSON] , укладений договір № 1/18/09/2020 позики грошових коштів з [PERSON] , відповідно до умов якого позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти у сумі 193\~978, 00 грн. На підтвердження отримання грошових коштів за договором позики в сумі 193\~978,00 грн. [PERSON] написала власноруч розписку, що передбачено п. 2 Договору позики. Пунктом 3 Договору позики передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у сумі 193\~978,00 грн. до 18 лютого 2021 року. Умовами пункту 5 договору сторони визначили, що позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася на банківський рахунок позикодавця або в інший не заборонений діючим законодавством спосіб. 18.09.2020 року [PERSON] і [PERSON] , та [PERSON] укладено договір поруки № 2/18/08/2020, згідно з п.1 договору поручитель [PERSON] , як поручитель, поручається перед позикодавцем за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми позики та збитків, розмір, термін та умови повернення, яких встановлюються договором про надання позики від 18.09.2020 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ЦПК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмову від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язань. Згідно зі ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку,\~що\~18.09.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримала від позивача грошові кошти у розмірі 193 978,00 грн. Отримання коштів підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою. Станом на день звернення з позовом та на час розгляду справи відповідачем не спростовано вимоги позивача, не надано доказів повернення суми боргу, а відтак кошти у розмірі 193 978,00 грн. підлягають солідарному стягненню з відповідачів. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, а також штрафу у розмірі 50% від суми невиконаного грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. Законом № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року внесено зміни та доповнення в «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту : 18. у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно здійснює перерахунок, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем розміру заборгованості. Виходячи із чого та з урахуванням конкретних обставин справи, суд самостійно здійснив перерахунок суми 3% річних та інфляційних витрат, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу. Розрахунок інфляційних витрат: Заборгованість 193\~978,00 гривень. Сума збитків від інфляції 15633,99 гривень. Розраховано за формулою :[Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції]/ 100% - [Сума боргу] Де: [Сума боргу] сума простроченого боргу.[Сукупний індекс інфляції] добуток щомісячних індексів за відповідний період. У період з\~01.03.2021\~року по\~24.02.2022\~року інфляційні втрати на суму\~20\~695,30грн. [Інфляційні нарахування] = 193\~978,00 грн. (сума боргу) ? 1,10668890% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 193\~978,00 грн. (сума боргу) =\~20\~695,30 грн. Розрахунок заборгованості 3% річних : Розраховується за формулою: [Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році] Де: [Сума боргу] сума простроченого боргу;[Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році. Період розрахунку: з\~01.03.2021\~року по\~31.12.2021\~року - 306 днів Проценти] = 193\~978,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка)100% ? 306 (кількість днів) / 365 (днів у році) =\~4\~878,68 грн. Період розрахунку: з\~01.01.2022\~року по\~24.02.2022\~року - 55 днів [Проценти] = 193\~978,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 55 (кількість днів) / 365 (днів у році) =\~876,89 грн. Сума нарахованих 3 % річних:\~5 755,57\~грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 50% від суми невиконаного грошового зобов`язання у розмірі 96\~989 грн. відповідно до вимог Закону № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року не підлягають задоволенню, вимоги щодо 3% річних та інфляційних втрат є такими, що підлягають частковому задоволеннню. Перевіривши розрахунок наданий позивачем, суд приходить до висновку, що стягненню підлягають з відповідачів на користь позивача: 3% річних у розмірі - 5 755,57\~грн. та інфляційні втрати у розмірі - 20\~695,30 грн. У зв`язку із задоволенням позову частково, з відповідачів на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір пропорціонально задоволеним позовним вимогам у розмірі ( 57% від 3874,73) 2208,60 грн.

Outcome: partial