Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач зазначив, що рішенням від 11.03.2021р. у справі ЄУН № 804/8909/16 Дніпропетровського окружного адміністративного суду його позов задоволено частково, визнано протиправними дії прокуратури Дніпропетровської області при наданні [PERSON] відповідей-довідок від 13.06.2016 №18-199 вих.16 і від 07.11.2016 № 18-265 вих.16 у частині зазначення надбавки за вислугу років у розмірі 40%, зобов`язано Дніпропетровську обласну прокуратуру надати [PERSON] відповідь-довідку із зазначенням надбавки за вислугу років у розмірі 50 % відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1090, у редакціях, що діяли на час звернень [PERSON] до прокуратури у 2016 році. Рішення оскаржувалося, 15.06.2021р. залишено без змін. 14.07.2021р.\~Дніпропетровською окружною\~прокуратурою йому\~видано нову\~інформацію за\~№ 21-287вих21\~із зазначенням\~правильної надбавки\~за вислугу\~років \~50%\~відповідно до\~постанови Кабінету\~міністрів України\~від 09.12.2015р.\~№1090\~у редакції,\~яка діяла\~у 2016р.\~(замість\~40%,\~вказаних у\~ відповідях-довідках від 13.06.2016р. №18-199 вих.16 і від 07.11.2016р. № 18-265 вих.16). Вказує, що у випадку, коли б органом прокуратури 13.06.2016р. у довідці № 18-199вих16 було б зазначено достовірну інформацію та правильно розраховано загальний розмір заробітної плати прокурора, то з 01.01.2016р. по 30.11.2020р. основний розмір пенсії позивача (без доплат, передбачених законодавством) повинен був становити 10055грн 18коп (11172,42?90%-10055,18), а не 9579грн 19коп, тому внаслідок протиправного діяння Держави України в особі органів прокуратури та самих органів прокуратури з 01.01.2016 по 30.11.2020р.р. кожного місяця позивачу виплачувався занижений розмір основної пенсії та кожного місяця не здійснювалася доплата в сумі 475грн 99коп, а загальна сума спричиненої внаслідок протиправного діяння шкоди за 59 місяців становить 28\~083грн 41коп. Орган ПФУ виконав свої обов?язки, нарахувавши та повністю виплативши позивачу розмір усієї пенсії (тобто факту саме недоплаченої суми пенсії з боку ПФУ немає) на підставі та в межах саме тієї недостовірної інформації, яка була надана органом прокуратури, тому позивач просить стягнути з відповідачів завдану йому матеріальну шкоду - упущену вигоду, в сумі 28\~083грн 41коп. Офіс Генерального прокурора подав відзив, яким позов не визнав, зазначивши, що правила ст.22 ЦК України слід застосовувати разом з правилами ст.1166 ЦК України. Правила ст. 1175 ЦК України передбачають певні умови для відшкодування шкоди за рахунок держави, зокрема, завдання шкоди в результаті прийняття відповідним суб?єктом влади нормативно-правового акта, та визання його незаконним та скасування. Відповідно до частини третьої статті 152 Конституції України матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку. Водночас [PERSON] у позовній заяві не зазначено жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про визнання незаконним та скасування нормативно-правового акту саме Дніпропетровської обласної прокуратури (прокуратури Дніпропетровської області) чи Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України), а отже позовна вимога [PERSON] щодо стягнення з Дніпропетровської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора матеріальної шкоди у вигляді недоотриманої, на його думку, частини пенсії є безпідставною, оскільки, по-перше, довідки прокуратури Дніпропетровської області від 13.06.2016р. № 18-199вих-16, від 07.11.2016р. № 18-265вих-16 та відповідь Офісу Генерального прокурора від 29.10.2021р. № 21-2966вих-21 на звернення [PERSON] не є нормативно-правовими актами, прийнятими суб?єктами владних повноважень, а по-друге, рішення судів від 11.03.2021р. та від 15.06.2021р., на які покликається [PERSON] у своїй позовній заяві у справі № 804/8909/16, лише визнали протиправними дії прокуратури Дніпропетровської області при наданні [PERSON] відповідей-довідок від 13.06.2016р. № 18-199их-16 і від 07.11.2016р. № 18-265вих-16 у частині зазначення надбавки за вислугу років у розмірі 40 % та зобов?язали Дніпропетровську обласну прокуратуру надати [PERSON] відповідь-довідку із зазначенням надбавки за вислугу років у розмірі 50 % відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1090, у редакціях, що діяли на час його звернень до прокуратури у 2016 році Дніпропетровська обласна прокуратура надала зазначену відповідь-довідку 14.07.2021р. за № 21-287вих-21, та не розглядала питання правомірності перерахунку пенсії [PERSON] відповідно до цих довідок і не визначала жодних інших обов?язків Дніпропетровської обласної прокуратури, що підтверджує факт виконання Дніпропетровською обласною прокуратурою рішення суду у повному обсязі шляхом надання довідки від 14.07.2021р. за № 21-287 вих-21 та свідчить про необгрунтованість позовних вимог [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди. Крім того, щодо відповіді Офісу Генерального прокурора від 29.10.2021р. № 21-2966вих-21 на звернення [PERSON] , а саме щодо зазначення, на його думку, у відповіді про відмову у відшкодуванні, оскільки у довідці надана інформація про те, що «прокуратурою Дніпропетровської області довідку від 13.06.2016р. № 18-199ВИХ- 16 про заробітну плату станом на 01.12.2015 (для перерахунку пенсії з 01.01.2016) з урахуванням надбавки за вислугу років у розмірі 40 відсотків видано з дотриманням норм чинного законодавства» потрібно зазначити, що Офіс Генерального прокурора, розглядаючи звернення [PERSON] щодо довідки прокуратури Дніпропетровської області від 13.06.2016 № 18-199вих-16, лише надав роз?яснення положень діючого законодавства щодо перерахунку пенсії та підтвердив правомірність довідки прокуратури Дніпропетровської області виключно у межах періоду, який там зазначався, а саме станом на 01.12.2015р. (для перерахунку пенсії з 01.01.2016), оскільки станом на 01.12.2015р. діяв Порядок виплати надбавки за вислугу років працівникам органів прокуратури, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2008р. № 425, оскільки Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1090, на який покликається [PERSON] у позовній заяві, набрав чинності лише з 05.01.2016р., що свідчить про безпідставність тверджень [PERSON] про відмову Офісу Генерального прокурора у здійсненні відшкодування, яка нібито зазначена у відповіді від 29.10.2021р. № 21-2966ви-21. В той же час під час розгляду справи в частині стягнення з Держави України в особі Дніпропетровської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора на користь [PERSON] матеріальної шкоди у вигляді неотриманої, на його думку, частини пенсії посилаються на рішення Конституційного Суду України від 03.10.2001 № 12-рп/2001 у справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою). Так, Конституційним Судом України встановлено, що Конституція України, зокрема стаття 56, гарантує громадянам право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання вказаних у Рішенні органів, оскільки економічною класифікацією видатків зазначених у Рішенні органів не передбачено коштів на відшкодування шкоди. Пунктом 2.24 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 (в редакції Постанови Пенсійного фонду № 25-1 від 16.12.2020р.) передбачено, що при призначенні (перерахунку) пенсії відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру» для визначення розміру пенсії за нормами Закону для розмежування джерел фінансування особа надає пакет документів, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2.1 цього розділу. Вищевказане свідчить, що перерахунок пенсії [PERSON] відповідно до довідки Дніпропетровської обласної прокуратури від 14.07.2021р. № 21-287вих-21 (у якій зазначено надбавка за вислугу років у розмірі 50% відповідно до постанови Кабінету Міністрів країни від 09.12.2015 № 1090 у редакції, яка діяла у 2016 році), виданої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2021р., залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.06.2021р. у справі № 804/8909/16, має здійснюватися виключно територіальним органом Пенсійного фонду України, тобто ГУ Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, який, за наявності законодавчих підстав, розраховуватиме та виплачуватиме різницю у призначеній та фактично виплаченій пенсії за спірний період, оскільки ні Дніпропетровська обласна прокуратура, ні Oфic Генерального прокурора не наділені повноваженнями здійснювати перерахунок пенсії. Щодо правових підстав для перерахунку [PERSON] пенсії за період з 01.01.2016 по 30.11.2020р.р. зазначає наступне. Статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014р.№ 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) визначався порядок призначення та перерахунку пенсії працівникам прокуратури. 01.01.2015р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014р. № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. № 1789-XII (діяла до 15.07.2015р.) та частину двадцяту статті 86 Закону No 1697-VII (набрала чинності з 15.07.2015р.) викладено у новій редакції, відповідно до якої умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Водночас Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури. [PERSON] 12.11.2021о. вже звертався до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська, який 08.12.2021р. направив справу за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, з позовною заявою з тим самим предметом та з тих самих підстав до Дніпропетровської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора (треті особи - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державна казначейська служба України) про стягнення матеріальної шкоди (недоплаченої, на його думку, частини пенсії) у розмірі 19 991,58 грн за період з 01.01.2016 по 08.07.2019р.р. (справа № 204/8849/21). Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10.03.2022 у справі № 204/8849/21 у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Дніпропетровської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора (треті особи - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державна казначейська служба України) про стягнення матеріальної шкоди відмовлено. Вказане рішення суду набрало законної сили 19.04.2022р. Дніпропетровська обласна прокуратура подала відзив, яким позов не визнала, зазначивши, що відсутня необхідна умова для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення матеріальної шкоди, а саме відсутність належних та допустимих доказів підтвердження факту неправомірних дій саме відповідача при нарахуванні або перерахунку пенсії позивачу. Так, питання порядку та розміру нарахування або перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру», підставою для якого є довідка прокуратури від 13.06.2016р. №18-199вих-16, адміністративним судом у справі No804/8909/16 не розглядалося. Реалізація права позивача на перерахунок пенсії може здійснюватися компетентним органом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області лише за наявності відповідних документів та правових підстав. Розмір пенсійного забезпечення відповідного прокурора теж обраховується компетентним органом у відповідності до вимог законодавства. Вважає, шо позивачем не доведено наявність підстав для відшкодування на його користь майнової шкоди, оскільки зазначення відповідачем розміру надбавки за вислугою років у довідці не свідчить про безумовне виникнення у [PERSON] права на перерахунок пенсії у конкретному розмірі. Отже, посилання позивача про завдання йому майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню виходячи зі ймовірного розміру пенсії за певні періоди з 01.01.2016 по 30.11.2020р.р., є припущенням [PERSON] . Крім того, згідно з інформації ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, доданої до позовної заяви, з 08.07.2019р. позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до іншої довідки №18-781вих18 від 21.11.2018р. Позивач подав відповідь на ці відзиви з наведенням судової практики. Від третіх осіб заяв по суті справи не надійшло. Відповідачам пропонувалося надати заперечення на відповідь на відзив, і вони цим правом не скористалися. Відтак суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] - позивач, 02.09.2013 р. був звільнений з органів прокуратури Дніпропетровської області за власним бажанням з посади прокурора відділу. 13.06.2016 року та 07.11.2016 року позивач звернувся до прокуратури Дніпропетровської області з метою отримання довідки про розмір заробітної плати прокурора за відповідною посадою, з якої позивач вийшов на пенсію. На звернення позивача 13.06.2016 року за № 18-199 вих.16 за підписом заступника прокурора області [PERSON] та начальника відділу-головного бухгалтера Гіляки Р.Г., а також 07.11.2016 № 18-265 вих.16 за підписом першого заступника прокурора області [PERSON] та начальника відділу-головного бухгалтера Гіляки Р.Г. [PERSON] було надано відповіді-довідки про те, що позивач дійсно працював у прокуратурі Дніпропетровської області на посаді старшого прокурора відділу. Відповідна заробітна плата з 01.12.2015 згідно з постанов Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 31.05.2012 № 505, від 09.12.2015 № 1013 складається, зокрема, з: посадового окладу - 2083,00 грн., класного чину - 135,00 грн., вислуги років 40% - 887,20 грн., тощо. Усього: 10643,54 грн. Позаяк на виконання вимог Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2015 № 1697-VII відповідно до постанови КМУ від 09.12.2015 № 1090, яка набрала чинності з 05.01.2016, затверджено новий Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам та іншим працівникам органів прокуратури (далі Порядок 1090), який діяв на час звернень позивача до прокуратури у 2016р, і згідно якого прокурорам, які проходять службу в органах прокуратури на прокурорсько-слідчих посадах, виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад 1 рік - 10%, понад 3 роки - 15%, понад 5 років - 18%, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25%, понад 20 років - 30%, понад 25 років - 40%, понад 30 років - 45%, понад 35 років - 50% посадового окладу, то рішенням від 11.03.2021р. у справі ЄУН № 804/8909/16 Дніпропетровського окружного адміністративного суду визнано протиправними дії прокуратури Дніпропетровської області при наданні [PERSON] відповідей-довідок від 13.06.2016 №18-199 вих.16 і від 07.11.2016 № 18-265 вих.16 у частині зазначення надбавки за вислугу років у розмірі 40%, зобов`язано Дніпропетровську обласну прокуратуру надати [PERSON] відповідь-довідку із зазначенням надбавки за вислугу років у розмірі 50 % відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1090, у редакціях, що діяли на час звернень [PERSON] до прокуратури у 2016 році (а.с.18-25). Рішення оскаржувалося, набрало законної сили, видано виконавчий лист (а.с.26-33). Згідно довідки відділу опрацювання пенсійної документації Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України (а.с.40-43), позивачу з 01.01.2016 по 20.11.2020р. виплачувалася пенсія, розрахована на підставі довідки прокуратури Дніпропетровської області від 13.06.2016р. №18-199вих16. 14.07.2021р. Дніпропетровською окружною прокуратурою позивачу видано нову довідку за № 21-287вих21 із зазначенням правильної надбавки за вислугу років 50% відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 09.12.2015р. №1090 у редакції, яка діяла у 2016р. (а.с.35), замість 40% надбавки, вказаних у раніше виданих відповідях-довідках від 13.06.2016р. №18-199 вих.16 і від 07.11.2016р. № 18-265 вих.16, на підставі яких нараховувалася пенсія), а розрахунок та виплата пенсії позивача проводилися в меншому розмірі, через що позивачу недоплачено, за його розрахунком, в період з 01.01.2016 по 30.11.2020р.р. кожного місяця по 475грн 99коп, а всього за 59 місяців 28 083грн 41коп. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). [PERSON] пред`явив позов про стягнення упущеної вигоди, у тому числі на підставі положень ст.1173 ЦК України, яка передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно ч.2 ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її. Таким чином, вина Дніпропетровської обласної прокуратури у спричиненні позивачу збитків у частині недоотриманих доходів встановлена рішенням від 11.03.2021р. у справі ЄУН № 804/8909/16 Дніпропетровського окружного адміністративного суду, і згідно розрахунку недоплаченої суми пенсії позивача за період з 01.01.2016 по 30.11.2020р.р. кожного місяця по 475грн 99коп, всього недоплата за 59 місяців становить 28 083грн 41коп, і підлягає стягненню на користь позивача з Державного бюджету України у відповідності до ст.ст.22, 1173 ЦК України та ч.2 ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тотожні за змістом висновки викладені у Постанові КЦС ВС від 10.10.2020р. у справі № 308/6118/16-ц (провадження № 61-10242св19). Слід відмовити у стягненні суми шкоди з Дніпропетровської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора за період, що не охоплений рішенням від 10.03.2022р. Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, а саме - з 09.07.2019 по 30.11.2020р. Відповідно до частини 2 ст. 2, ч.1 1 ст. 170 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Згідно ч. 2 ст. 48 ЦК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Тлумачення 2 ст. 48 ЦК України дозволяє зробити висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяною органом державної влади, їх посадовою або службовою особою є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки ДКСУ чи її територіальний орган не є тим суб`єктом який порушив права чи інтереси позивача. Так, сам факт стягнення коштів із Державного бюджету України не може бути підставою для обов`язкового залучення до участі у справі відповідачем ДКСУ чи її територіального органу. У разі сприйняття подібного підходу до участі у справах про стягнення коштів, відшкодування шкоди завжди необхідно було б щоразу залучати суб`єкта, який здійснює управління рахунком, на якому розміщені грошові кошти відповідача. З урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Отже, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі № 242/4741/16-ц. Тому суд дійшов висновку, що позивачем невірно заявлені позовні вимоги про відшкодування шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України до органів прокуратури, оскільки належним відповідачем у даній справі є Держава Україна, і стягує заявлену по справі шкоду з Державного бюджету України. Відтак позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial