Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд та просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 150 000грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує наступним. 28.03.2020р. о 14.20год. [PERSON] керуючи автомобілем марки "Вольво" д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом-цистерною "ЛАГ" д.н.з. [NUMBER] , рухаючись в межах с.Бендюга Львівської області по дорозі сполученням Червоноград-Сокаль, яка є другорядною дорогою, наближаючись до перехрестя вказаної автодороги з автодорогою Т-1410 (Червоноград-Радехів-Броди), що являється головною дорогою, проявив неуважність та неналежно оцінив дорожню обстановку, проігнорував вимоги дорожнього знаку 2.1. розділу 33 ПДР України не дав дорогу автомобілю марки "ВАЗ0211540" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який мав перевагу при проїзді вказаного перехрестя. В результаті ДТП автомобіль під керуванням [PERSON] отримав значні механічні пошкодження. Позивачці, як пасажиру даного автомобіля спричинено тілесні ушкодження, а саме: поєднана черепно-торако-абдоміальна травма, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, множинні переломи кісток обличчя та носа. Перелом поперечного паростка L1 справа. Післятравматичний крововилив паренхіми лобної долі зліва. ФНГ-фокально-нодулярна гіперплазія С: печінки. Забій грудної клітки. Забій передньої черевної стінки. На момент проведення первинної судово-медичної експертизи у позивачки, як потерпілої були виявлені синці на обличчі, садно на верхній губі, синці на лівій руці та синець на лівому колінному\~ суглобі. Вказані тілесні ушкодження утворилися від\~ дії тупого предмета та могли виникнути при ударах до виступаючих частин салону автомобіля під час ДТП 28.03.2020р. та за ступенем тяжкості відносяться до\~ середнього тілесного ушкодження за ознаками тривалості розладу здоров`я. За фактом ДТП СВ Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області було відкрито кримінальне провадження та\~ [PERSON] і [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України. У даному кримінальному провадженні вона була визнана потерпілою. ПрАТ СК "Уніка", де був застрахований транспортний засіб, яким керував [PERSON] виплатила позивачці страхові відшкодування у зв`язку із шкодою завданою здоров`ю на загальну суму\~ 123 585,83 грн., на підставі ст.26 Закону України " Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Однак в результаті ДТП, з вини водія [PERSON] позивачці завдано і моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона знаходилась на стаціонарному та амбулаторному\~ лікуванні. Окрім цього, у зв`язку з отриманою травмою кісток носа внаслідок ДТП вона буде змушена провести ринопластику носа, тобто пластичну операцію на перегородці носа. Крім цього, внаслідок отриманих травм позивачку визнано інвалідом 3 групи. Вказані обставини спричинили та спричиняють позивачці сильні душевні страждання. У зв`язку з отриманою травмою вона не могла працювати, була змушена брати в борг гроші на придбання ліків та лікування і ці обставини приносили та приносять їй дискомфорт і душевні страждання. До початку\~ судового розгляду у справі №454/1547/22 нею було подано цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, однак ухвалою від 10.05.2023р. провадження у справі було закрито і заявлений нею позов було залишено без розгляду. Також, зазначає, що автомобіль марки "Вольво" д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом-цистерною "ЛАГ" д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] належав ТОВ "ТК "Дніпртранснафта", а сам водій [PERSON] на час ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ "ТК "Дніпртранснафта". Зазначає, що\~ протиправною поведінкою відповідача їй заподіяно моральної шкоди, яка полягає у\~ душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї\~ та у зв`язку з ушкодженням здоров`я та вважає, що розумним і справедливим у розмірі 150 000грн. Крім цього вказує, що\~ нею понесені витрати на правову допомогу\~ у розмірі 4600грн., оскільки між нею та адвокатом Лущанець М.В. на час розгляду справи №454/1547/22 було укладено договір про надання правової допомоги. Згідно Акту виконаних робіт від 10.05.2023р. загальна вартість наданих юридичних послуг та витрат, що пов`язані з поїздкою в інші населені пункти для участі в судових засіданнях у справі становить 4600грн. 14.08.2023р. третя особа\~ [PERSON] надав пояснення у справі, в яки зазначив, що ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 10.05.2023р. у справі №454/1547/22 винними у скоєнні ДПТ є [PERSON] під керуванням якого був автомобіль марки "ВАЗ-211540", саме в якому в якості пасажира перебувала позивачка та він, [PERSON] під керуванням якого перебував транспортний засіб марки "Вольво" д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом-цистерною "ЛАГ" д.н.з. [NUMBER] . Також, даною ухвалою [PERSON] та [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито. Також, зазначає, що позивачка отримала від ПрАТ СК "Уніка" в період з вересня 2020 року по грудень 2021 року грошові кошти у зв`язку\~ зі шкодою завданою здоров`ю отриманою внаслідок ДТП 28.03.2020р. на загальну суму 123 586,83грн.. З них 12 113,10грн. у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, 56 676грн. - у зв`язку із стійкою втратою працездатності. Страхова компанія\~ у повній мірі відшкодовано завдані матеріальну\~ та моральну шкоду, але отримана сума позивачку не влаштовує. Крім цього, він за час знаходження позивача у Червоноградській міській лікарні на лікуванні передав родичам [PERSON] 15 000грн., однак розписки так і не отримав. На даний час він не працює у ТОВ ТК "Дніпротранснафта" та перебуває на пенсії. Вважає, що він та СК "Уніка" сплатили кошти, що підтвердила позивач про оплату її витрат на лікування за чеками, тому зараз повторно стягувати з відповідача витрати за лікування та втраченої працездатності не має правових підстав. 28.08.2023р. представник відповідача ТзОВ "ТК "Дніпротранснафта" надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення мотивує наступним. Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 10.05.2023р. у справі №454/1547/22 винними у скоєнні ДПТ є [PERSON] під керуванням якого був автомобіль марки "ВАЗ-211540" та\~ [PERSON] під керуванням якого перебував транспортний засіб марки "Вольво" д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом-цистерною "ЛАГ" д.н.з. [NUMBER] на\~ підставі ст. 49 КК України було звільнено від кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. Цивільний позов залишено без розгляду. ТОВ "ТК "Дніпротранснафта"\~ підтверджує, що [PERSON] працював на посаді водія автотранспортних засобів з\~ 13.03.2020р. по 01.12.2020р. Також, не заперечують, що автопоїзд в складі сідлового тягача "Вольво" д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом-цистерною "ЛАГ" д.н.з. [NUMBER] належить ТОВ "ТК "Дніпротранснафта". Крім того, вказані транспортні засобом були закріплені за [PERSON] на весь період роботи на посаді водія транспортних засобів з правом використання у робочий час. Проте, Правилами внутрішнього трудового розпорядку та Протоколом загальних зборів трудового колективу\~\~ ТОВ "ТК "Дніпротранснафта"\~ регулюється робочий час та час відпочинку. Зокрема, п.5.3.1. Правил, для водіїв вантажних автотранспортних засобів встановлюється режим робочого часу у суботу з 08.00год.\~ до 14.00год. з перервою на обід. [PERSON] був ознайомлений з режимом робочого часу. Згідно обставин кримінального провадження, які були досліджені та встановлені судом [PERSON] 28.03.2020р. керував транспортним засобом близько 14.20год.. При цьому, 28.03.2020р. була субота, тобто робочий час водія [PERSON] тривав до\~ 14.00год. Враховуючи викладене водій [PERSON] дійсно перебував з ТОВ "ТК "Дніпротранснафта"\~\~ у трудових відносинах та мав дійсне, проте обмежене у часі право користування автопоїздом в складі сідлового тягача "Вольво" д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом-цистерною "ЛАГ" д.н.з. [NUMBER] , які належать відповідачу. Однак без достатніх підстав та з невідомих причин використав дані транспортні засоби\~ поза робочим часом\~ та не у зв`язку з виконанням трудових відносин, що виключає відповідальність ТОВ "ТК "Дніпротранснафта" за заподіяні збитки третім особам. Тобто, [PERSON] , який вчинив ДТП під час використання ним службового автомобіля не у зв`язку з виконанням\~ трудових (службових) обов`язків, поза робочим часом та з врахуванням Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" має самостійно відповідати за заподіяну шкоду, а не юридична особа - власник транспортного засобу. Крім цього,\~ зазначає, що позивачем жодним чином не підтверджується співвідношення її страждань з визначеним розміром відшкодування та не надано доказів на підтвердження заподіяної моральної шкоди і розміру витрат на майбутнє проведення операції в ділянці носа. Також, ухвалою суду від 10.05.2023р. було визнано вину обох водіїв [PERSON] та [PERSON] , проте позивач без достатнього обгрунтування визначає, що моральну шкоду їй було завдано саме у зв`язку з діями [PERSON] . Представник позивача - адвокат Лущанець М.В. надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що із запереченнями відповідача\~ жодним чином погодитись не можна. З наведених Правил внутрішнього трудового розпорядку, які діють на підприємстві для водіїв перед вихідними днями, тобто до 14.00год. не зазначено до якої категорії водіїв\~ це стосується. Також, зазначає, що\~ згідно Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010р. "Про затвердження положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів" запроваджено підсумковий облік робочого часу і саме такий облік робочого часу стосувався роботи водія [PERSON] при перевезені ним вантажу на день настання ДТП Дана ДТП була вчинена [PERSON] під час виконання ним трудових обов`язків, а саме перевезення вантажу для ТОВ "ТК "Дніпротранснафта" є законними та обгрунтованими\~ та жодним чином не суперечать законодавству та підтверджено заподіяну їй моральну шкоду.\~ При цьому трудові відносини між [PERSON] та ТОВ "ТК "Дніпротранснафта" після 14.00год. 28.03.2020р. не припинились. Представник відповідача - адвокат Коваленко О.М. надала\~ заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що\~ у п. 5.3.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку, які діють на підприємстві зазначено, що для водіїв вантажних автотранспортних засобів встановлюється режим робочого часу у суботу з 08.00год. по 14.00год. з перервою на обід. Тобто , Правила внутрішнього трудового розпорядку визначають категорію працівників (водіїв), для яких встановлено відмінний від інших працівників режим роботи. Також, зазначає, що ТОВ "ТК "Дніпротранснафта" не застосовує підсумковий облік робочого часу і такі твердження представника позивача нічим не підтверджені. 28.09.2023р. представник відповідача - адвокат Коваленко О.М. надала\~ додаткові пояснення, в яких зазначила, що під час вирішення даної справи просить врахувати, що ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 10.05.2023р. у справі №454/1547/22 обох учасників ДТП визнано\~ винними у порушенні Правил дорожнього руху і\~ [PERSON] і\~ [PERSON] , тому вони повинні спільно відповідати за заподіяну позивачці шкоду. Заслухавши учасників та дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України). Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч. 1 ст. 78 ЦПК України). Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 10.05.2023 року [PERSON] та [PERSON] на підставі ст.49 КК України звільнені від кримінальної відповідальності за вчинений злочин передбачений ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження відносно [PERSON] та [PERSON] \~ за ч.1 ст.286 КК України закрити. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди залишено без розгляду. Вказаною ухвалою встановлено, що [PERSON] , 28.03.2020 року, близько 14.20год., керуючи технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача «Volvo FH 13.400» реєстраційний номерний знак [NUMBER] з напівпричіпом н/пр цистерна «LAG 0-3-39» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , що являється засобом підвищеної небезпеки, рухаючись в межах села Бендюга, Львівської області по автодорозі сполученням Червоноград-Сокаль, яка являється другорядною дорогою, наближаючись до перехрестя вказаної автодороги з автодорогою Т-1410 (Червоноград-Радехів-Броди), що являється головною дорогою, проявив неуважність та неналежно оцінив дорожню обстановку, не дав дорогу автомобілю «ВАЗ-211540» р.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який мав перевагу при проїзді вказаного перехрестя. В результаті таких протиправних дій водія [PERSON] на перехресті автодороги сполученням Червоноград-Сокаль з автодорогою Т-1410 (Червоноград-Радехів-Броди), у селі Бендюга, Львівської області, відбулось зіткнення між керованим ним автопоїздом у складі сідлового тягача «Volvo FH 13.400» р.н.з. [NUMBER] з напівпричіпом н/пр цистерна «LAG 0-3-39» р.н.з. [NUMBER] , та керованим [PERSON] автомобілем «ВАЗ-211540» р.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ-211540» [PERSON] , отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної черепно-торако-абдоміальної травми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, множинних переломів кісток обличчя та носа, перелому поперечного паростка L1 справа, післятравматичного крововиливу паренхіми лобної долі зліва, ФНГ-фокально-нодулярної гіперплазії С6 печінки, забою грудної клітки, забою передньої черевної стінки, синців на обличчі, садна на верхній губі, синців на лівій руці та лівому колінному суглобі, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Згідно довідки МОЗ МСЕК, серія 12 ААВ №042792 від 04.11.2021року позивачу [PERSON] встановлено третю групу інвалідності. Також, з досліджених медичних виписок та довідок встановлено, що [PERSON] \~ перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, зокрема, з 28.03.2020р. по 21.04.2020р. на стаціонарному лікуванні в Червоноградській міській лікарні. Згодом з 19.05.2020р. по 28.05.2020р., 16.06.2020р. по 25.06.2020р., 01.02.2021р. по 12.02.2021р., 18.10.2021р. по 25.10.2021р., з 13.06.2022р. по 23.06.2022р., з 04.11.2022р. по 11.11.2022р. та з 22.05.2023р. по 31.05.2023р. на амбулаторному лікуванні у Кам`янка-Бузькій ЦРЛ. Крім цього, як визнається сторонами ПрАТ СК "Уніка", де був застрахований транспортний засіб, яким керував [PERSON] виплатила позивачці страхові відшкодування у зв`язку із шкодою завданою здоров`ю на загальну суму\~ 123 585,83 грн. Статтею 23 ЦК України встановлено, що кожна особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою зокрема щодо членів її сім`ї. За змістом статті 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зазначено, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Шкода, завдана внаслідок ДТП, з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, виходячи із наведених норм права, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП, з вини водія, який виконував трудові обов`язки та керував автомобілем, що належить роботодавцю, на відповідній правовій підставі, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Як встановлено з досліджених в судовому засіданні наказів\~ від 13.01.2020р. №18-п та від 27.11.2020р.\~ №86-з [PERSON] працював у ТзОВ "ТК "Дніпротранснафта" на посаді водія автотранспортних засобів. З дослідженого наказу №18-т від 13.03.2020р. встановлено, що за водієм [PERSON] ТЗОВ "ТК "Дніпротранснафта" закріплено з правом\~ керування транспортні засоби\~ «Volvo FH 13.400» р.н.з. [NUMBER] \~ та напівпричіп н/пр цистерна «LAG 0-3-39» р.н.з. [NUMBER] . Транспортні засоби, автомобіль марки «Volvo FH 13.400» р.н.з. [NUMBER] \~ та напівпричіп н/пр цистерна «LAG 0-3-39» р.н.з. [NUMBER] зареєстровані за ТОВ "ТК"Дніпротранснафта". Разом з цим, є помилковим твердження представника відповідача про те, що водій [PERSON] вчинив дорожньо-транспортну пригоду поза межами робочого часу та виконання трудових обов`язків, оскільки ДТП з його участю мала місце в суботу біля 14 год. 20 хв., а згідно з правилами внутрішнього трудового розпорядку у суботу робочий день останнього починається о 08:00 год., а закінчується о 14:00 год. На підтвердження вказаних обставин представником відповідача долучено протоколи загальних зборів трудового колективу ТОВ "ТК "Дніпротранснафта" та правила внутрішнього трудового розпорядку. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наказ Міністерства транспорту та зв`язку України\~ від 07.06.2010\~ № 340 "Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.10.2010 р. за № 811/18106, (далі Наказ №340 від 07.07.2010р.) встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.\~ Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. Пунктом 2.1. Наказу №340 від 07.07.2010р. встановлено, що До робочого часу водія включаються: змінний період керування; Пунктом 2.3 Наказу №340 від 07.07.2010р. встановлено, що якщо за умовами роботи не може бути додержана встановлена для водіїв щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин. Рішення про запровадження підсумованого обліку робочого часу приймається Перевізником за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). У разі підсумованого обліку робочого часу водія нормальна тривалість робочого дня (зміни) без урахування часу перерви не може перевищувати 10 годин. Тривалість періоду керування не може перевищувати 56 годин на тиждень та 90 годин протягом двох тижнів. Пунктом 6.2. Наказу №340 від 07.07.2010р. встановлено, що облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни. Також, пунктом 5.8.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку, затвердженого\~ Протоколом загальних зборів трудового колективу ТОВ "ТК "Дніпротранснафта" №15/12/17/10 від 15.12.2017р. передбачено, що направлення працівників у відрядження регулює Положення про відрядження працівників ТОВ "ТК "ДТН", затверджене наказом директора. Дні вибуття у відрядження та прибуття з нього, які припадають на вихідні, є робочими днями й оплачуються як звичайні робочі дні. Дні вибуття у відрядження (прибуття з ідрядження), що припадають на вихідні, компенсуються працівникам іншими днями відпочинку. Інші дні відпочинку надають працівникам через один робочий день після повернення з відрядження (якщо працівник і директор не домовились про інше). Таким чином, , твердження представника відповідача, що [PERSON] на час ДТП, яка мала місце 28.03.2020р. біля 14.20год.\~ не виконував роботи в межах робочого часу та своїх повноважень, як працівник ТзОВ "ТК "Дніпротранснафта"\~ не підтвердженими належними доказами. Разом з цим, щодо тверджень представника відповідача про те, що потерпіла [PERSON] звернулася з позовом про відшкодування моральної шкоди лише до ТзОВ "ТК "Дніпротранснафта", а не до обох учасників ДТП, оскільки ухвалою Сокальського районного суду від 10.05.2023р. і [PERSON] і [PERSON] визнано виннуватими в порушені правил дорожнього руху слід зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Звернення із позовом лише до одного з винуватців ДТП - [PERSON] , а не до обох учасників ДТП, є правом позивача, а не обов`язком. Крім цього, суд врахував твердження третьої особи [PERSON] про те, що він\~ передав родичам [PERSON] 15 000грн на лікування позивачки [PERSON] , однак таке не підтверджено належними та допустимими доказами. Також, суд враховує і те, що згідно з виписки з медичної карти\~ стаціонарного хворого 3667 КНП "Кам`янка-Бузька центральна районна лікарня" [PERSON] у\~ 2018 році вже\~ перенесла черепно-мозгову травму. При цьому суд зазначає, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує, характер вчиненого діяння, яке характеризується необережною формою вини, глибину фізичних та душевних страждань позивача,\~ та вимоги розумності і справедливості,\~ а тому, позовну вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 150 000грн., суд задовольняє частково в сумі 20 000грн. Разом з цим,\~ що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача в користь [PERSON] витрат на правову допомогу надану адвокатом\~ Лущанець М.В. під час розгляду кримінальної справи №454/1547/22 у Сокальському районному суді Львівської області в\~ розмірі 4600грн. слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269). Відповідно до статей 141, 142 ЦПК України\~ суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані. Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні суду або ухвалою. Особи, які беруть участь у справі, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів. Під час постановлення ухвали\~ чи ухвалення рішення суд, у тому числі, вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому згідно з частиною першою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом зазначених норм за своєю правовою природою витрати, пов`язані із розглядом справи, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством. Витрати, понесені позивачем в кримінальній справі\~ 454/1547/22, є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді відповідної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні. У пункті 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2020 року\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ у справі № 925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством. Таким чином, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з ТзОВ "ТК "Дніпротранснафта" в користь [PERSON] витрат на правову допомогу надану адвокатом\~ Лущанець М.В. під час розгляду кримінальної справи №454/1547/22 у Сокальському районному суді Львівської області в\~ розмірі 4600грн. слід відмовити. За змістом ст. 133 ЦПК України\~ судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Та згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача. В судовому засіданні досліджено\~ платіжне доручення за сплату судового збору в розмірі 2684, 00 грн., що є судовими витратами. Однак беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог дійшов до висновку про часткове стягнення судового розміру в користь позивача у процентному співвідношенні сумі задоволених вимог.

Outcome: partial