Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

16 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 01 квітня 2023 року позивач уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . В шлюбі дітей не мають. Однак, розірвати шлюб через органи РАЦСу не мають можливості, оскільки сторони взагалі не спілкуються та не підтримують ніяких зв`язків. Сімейне життя між сторонами не склалося по причині діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя та різних інтересів. Сторони не проживають спільно та не підтримують сімейних відносин з моменту реєстрації шлюбу. За цей час між ними розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та взаємоповаги. Спільного господарства сторони не ведуть, кожен з них має окремий бюджет. Наразі шлюбні стосунки існують лише формально. Дані обставини, на думку заявниці, є істотними та обґрунтованими для розірвання шлюбу і спонукають її для звернення до суду з відповідною позовною заявою. Позивач просить суд розірвати шлюб між нею - [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 01 квітня 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 530. Ухвалою суду від 28 серпня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте через свого представника адвоката Чирви О.В. надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують і наполягають на розірванні шлюбу; проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 квітня 2023 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.7). Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сім`ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі подружжя, тому, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при подачі позову. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (а.с. 1). Тому, з відповідача на користь позивача стягується судовий збір в розмірі 536,80 грн. та підлягає поверненню з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при подачі позову, оскільки, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті. На підставі викладеного,

Outcome: approved