Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Керівник Гайсинської окружної прокуратури Гирба В.М. звернувся до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 19.10.2022 закрито кримінальне провадження № 12022020110000084 від 19.08.2022 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. [PERSON] обвинувачувався у тому, що 18.08.2022 у ході суперечки із [PERSON] кулаком правої руки, умисно наніс один удар в область обличчя [PERSON] , від якого останній впав на землю, після чого [PERSON] , продовжуючи свої неправомірні дії, правою ногою наніс 5 ударів в область лівої частини ребер. Внаслідок протиправних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 4-5 ребер зліва, лівобічного пневматориксу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 73 від 19.09.2022, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради», під час якого лікарнею понесено витрати на лікування потерпілого у сумі 7 722, 15 грн., з яких: 7 506 грн. за рахунок Національної служби здоров`я України (надалі - НСЗУ) за програмою медичних гарантій відповідно до укладеного договору та 216, 15 грн. за рахунок місцевого бюджету Гайсинської міської ради. У добровільному порядку [PERSON] витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення до бюджету не відшкодував. Ухвалою судді від 25.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Представник органу державної влади, який звернувся до суду в інтересах позивача прокурор Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури Бородіч О.О. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав заявлені позовні вимоги, з викладених у позовній заяві підстав, позов просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник Гайсинської міської ради у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Представник КНП «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради» у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтвержується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Представник Національної служби здоров`я України (надалі НСЗУ) у судове засідання не з`явився, на електрону адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст.\~174\~ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності врегульовано ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З огляду на викладене, розгляд справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та правовідносини, які врегульовані нормами права, що їм відповідають, і дійшов наступного висновку. Кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Позов правомірно пред`явлено прокурором в інтересах держави відповідно до положень ст. 131-1 Конституції України, ч. 4\~ст. 56 ЦПК України, ч. 3\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Законність представництва прокурором інтересів держави, наведене та обгрунтоване у позові, також підтверджується правовою позицією, викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц. Судом встановлено, що ухвалою Теплицького районного суду Вінницької області від 19.10.2022 у справі № 144/940/22 (КП № 12022020110000084 від 19.08.2022) [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення (а.с. 11-13). Як вбачається зі змісту ухвали суду, [PERSON] обвинувачувався у тому, що 18.08.2022 у ході суперечки з [PERSON] кулаком правої руки, умисно наніс один удар в область обличчя останньому, від якого потерпілий впав на землю, після чого [PERSON] , продовжуючи свої неправомірні дії, правою ногою наніс 5 ударів в область лівої частини ребер. Внаслідок протиправних дій [PERSON] [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому 4-5 ребер зліва, лівобічного пневматориксу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 73 від 19.09.2022, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Отже, між діями [PERSON] та перебуванням потерпілого на лікуванні наявний прямий причинний зв`язок. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Гайсинської міської ради «Гайсинська центральна районна лікарня» у період з 19.08.2022 по 24.08.2022 за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) у хірургічному відділенні на суму 7 506, 00 грн., що підтверджується довідкою КНП «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради» (а.с. 16). У відповіді Гайсинської міської ради Гайсинській окружній прокуратурі № 02.2.08/02.2-17-1309 від 26.07.2023 зазначено, що заходи щодо стягнення з [PERSON] витрат, понесених КНП «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради» на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення № 12022020110000084, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України [PERSON] у сумі 216,15 грн. (за рахунок коштів лікарні місцевого бюджету), Гайсинською міською радою не вживалися. Про даний факт міська рада повідомлена не була, проти вжиття заходів представницького характеру Гайсинською окружною прокуратурою не заперечують (а.с. 19). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 1191 ЦК України). Так, відповідно до ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Таким чином, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати витрати, здійснені КНП «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради» за рахунок коштів НСЗУ та місцевого бюджету Гайсинської міської ради на лікування потерпілого від злочину [PERSON] . Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Пунктом 4 вказаного порядку передбачено, що стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому на стаціонарному лікуванні перебував потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Під час досудового розслідування та судового розгляду цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення не заявлявся. У добровільному порядку [PERSON] кошти до бюджету не відшкодовано. Таким чином, наявні підстави для стягнення з [PERSON] витрат на лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, у порядку цивільного судочинства. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. У відповідності до п. 4 Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Як вбачається з інформації КНП «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради» фінансування витрат на лікування [PERSON] здійснювалось за рахунок коштів державного бюджету отриманих від надання послуг медичного обслуговування населення за програмою медичних гарантій та місцевого бюджету Гайсинської міської ради. Таким чином, контроль щодо ефективності використання коштів та їх повернення повинні здійснювати органи, які є розпорядниками коштів відповідного рівня. Неповернення витрачених бюджетних коштів на лікування потерпілих від злочинів порушує інтереси держави та суспільний інтерес відповідної територіальної громади у вигляді забезпечення належного та якісного медичного обслуговування громадян. Згідно довідки калькуляції КНП «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради» за період лікування потерпілого [PERSON] використано бюджетних коштів на суму 7 506 грн. 00 коп. (а.с. 16). Медичні послуги на лікування [PERSON] на вказану суму, що надані КНП «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради», оплачені НСЗУ, як замовником медичних послуг, за рахунок коштів Державного бюджету України за програмою медичних гарантій. Таким чином, розпорядником відповідних коштів Державного бюджету на оплату медичних послуг є НСЗУ та відповідно, як розпорядник коштів повинен здійснювати контроль за раціональним використанням та поверненням коштів до бюджету. Виходячи із вищенаведеного, грошові кошти у розмірі 7 506 грн., які витрачено КНП «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради» на лікування потерпілого від злочину, на підставі ст. 1206 ЦК України підлягають поверненню до Державного бюджету України. Крім того, лікування потерпілого [PERSON] проводилось КНП «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради», власником якого є Гайсинська міська рада, також за рахунок коштів місцевого бюджету Гайсинської міської ради у розмірі 216, 15 грн. Як вбачається з інформації КНП «Гайсинська центральна районна лікарня Гайсинської міської ради» фінансування витрат на лікування [PERSON] здійснювалось за рахунок коштів державного бюджету отриманих від надання послуг медичного обслуговування населення за програмою медичних гарантій та місцевого бюджету Гайсинської міської ради. Враховуючи викладене вище, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що на момент розгляду справи не надано доказів на підтвердження відшкодування витрат лікарні на лікування потерпілого з боку відповідача у справі, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Згідно з ч. 3 ст. 200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати у розмірі 50 відсотків судового збору за подання позову прокурором, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений при зверненні до суду.

Outcome: approved