Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача і просить стягнути з останньої на свою користь заборгованість за розписками у загальномурозмірі 432 100,00 грн та судовий збір. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 14 липня 2020 року він з відповідачем уклали договір позики, котрий був оформлений розпискою. Згідно умов вищезазначеного договору, позивач передав, а відповідач прийняла в борг грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. 16 лютого 2021 року позивач з відповідачем уклали наступний договір позики, котрий був оформлений розпискою. Згідно умов вищезазначеного договору, позивач передав, а відповідач прийняла в борг грошові кошти в сумі 174 550,00 грн. 13 квітня 2021 року позивач з відповідачем уклали черговий договір позики, котрий був оформлений розпискою. Згідно умов вищезазначеного договору, позивач передав, а відповідач прийняла в борг грошові кошти в сумі 247 550,00 грн. У зв`язку з безпідставним неповерненням відповідачем коштів за вказаними вище розписками, позивач 22.08.2022 направив на адресу останньої вимогу про повернення грошових коштів, проте зазначена вимога була проігнорована позичальником. 01 червня 2023 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження по справі. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14 липня 2020 року позивач [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали договір позики, котрий був оформлений розпискою. Згідно умов вищезазначеного договору, позивач передав, а відповідач прийняла в борг грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. 16 лютого 2021 року позивач з відповідачем уклали наступний договір позики, котрий був оформлений розпискою. Згідно умов вищезазначеного договору, позивач передав, а відповідач прийняла в борг грошові кошти в сумі 174 550,00 грн. 13 квітня 2021 року позивач з відповідачем уклали черговий договір позики, котрий був оформлений розпискою. Згідно умов вищезазначеного договору, позивач передав, а відповідач прийняла в борг грошові кошти в сумі 247 550,00 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У зв`язку з безпідставним неповерненням відповідачем коштів за вказаними вище розписками, позивач 22.08.2022 направив на адресу останньої вимогу про повернення грошових коштів, проте зазначена вимога була проігнорована позичальником. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Станом на день звернення до суду відповідач взяті на себе зобов`язання перед позивачем належним чином не виконала та борг за розписками у повному обсязі не повернула. Таким чином з неї підлягають стягненню боргова заборгованість в загальній сумі 432 100,00 грн. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 321,00 грн, які підтверджуються долученою до справи квитанцією про їх оплату. На підставі викладеного, ст. 525, 526, 527, 1046-1049 ЦК України,

Outcome: approved