Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької в м. Києві районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову позивач вказав, що з 31.05.2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, в якому у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 13.06.2022 року шлюб між ними розірвано. На даний час син проживає з ним та перебуває на його утриманні, він піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально його забезпечує. Позивач жодним чином не перешкоджає відповідачці у спілкуванні з сином. На даний час виникла потреба у визначенні місця проживання сина разом з ним на підставі рішення суду. Враховуючи викладене, позивач просить суд: визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з батьком - [PERSON] , [INFO] за місцем його проживання. Ухвалою суду від 05.06.2023 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.08.2023 року, яке відкладено на 03.10.2023 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України, а третій особі - строк для подання письмових пояснень. Ухвалою суду від 03.10.2023 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 17.10.2023 року, яке відкладено на 07.11.2023 року. Згідно поданої до суду заяви позивач просив розглянути справу у його відсутність, вказавши про підтримання позовних вимог. У судове засідання 07.11.2023 року відповідач не з`явилася, причини неявки суд не повідомила. Про розгляд справи повідомлялася належним чином через оголошення. Згідно поданого клопотання третя особа просила розгляд справи проводити за відсутності представника, рішення ухвалити відповідно до чинного законодавства, подала висновок органу опіки та піклування та акт обстеження умов проживання позивача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.05.2014 року (а.с. 4), який рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 13.06.2022 року - розірвано (а.с. 5). Від шлюбу сторони у справі мають сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7). Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Як вказав позивач та що не заперечила відповідач, на сьогоднішній день він має вільний графік роботи, працює в службі таксі, має час відводити дитину до школи, займатися його вихованням та навчанням, приділяє йому час та піклується про нього. Спиртними напоями він не зловживає, добре та любляче ставиться до сина, вважає, що в інтересах сина буде і надалі проживати разом з ним. Перешкод у спілкуванні відповідачки з сином й подалі він не чинитиме, задля того щоб дитина через розлучення не була позбавлена піклування матері. Відповідно до характеристики Середнього загальноосвітнього закладу «Слов`янська гімназія» Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 02.03.2023 року, [PERSON] , [INFO] є учнем 2-В класу гімназії. [PERSON] навчається у Слов`янській гімназії з 01.09.2021 року за Освітньою програмою розробленою авторським колективом під керівництвом [PERSON] . На даний час оволодів навчальним матеріалом на достатньому рівні. Читає відповідно нормі. Розуміє зміст прочитаного, правильно інтонує речення, дає повні відповіді на запитання, переказує текст близько до змісту. Пише під диктовку, іноді припускаючись незначних помилок. На уроці інколи буває неуважним, відволікаючись на сторонні речі, більше любить уроки математики. [PERSON] активний в позакласній діяльності. Переважно знаходиться в хорошому настрої. Хлопчик дуже товариський, спокійний, врівноважений. Не вступає в конфлікти та має друзів серед однокласників. Має в класі позитивний статус. [PERSON] до школи приходить завжди в чистому одязі, має охайний вигляд. Учень забезпечений всім необхідним шкільним приладдям та речами, які необхідні для навчання в школі. Завжди має гроші для сніданку та обіду. Проживає з батьком. Зранку на уроки дитина приходить вчасно в супроводі тата. Забирає зі школи завжди тільки батько. [PERSON] (мати) приходила до школи декілька разів на початку навчання в 1 класі. Після 24 лютого 2022 року та переходу освітнього процесу в он-лайн режим на зв`язок зі вчителем не виходила (а.с. 11). Відповідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] , [INFO] встановлено, що остання свідчить, що [PERSON] , [INFO] , (до реєстрації шлюбних стосунків [PERSON] ), місце перебування (проживання) останньої їй не відомо, є її рідною сестрою. Їй відомо, що малолітній син [PERSON] , [INFO] , а саме - [PERSON] , [INFO] , протягом тривалого часу, а саме з 2021 року по даний час постійно проживає зі своїм батьком - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Додатково свідчить (їй відомо), що вихованням дитини, [PERSON] , [INFO] , який протягом тривалого часу постійно проживає зі своїм батьком - [PERSON] , [INFO] , переймається останній, піклується про його здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечує одержання дитиною повної загальної середньої освіти, постійно здійснює медичне обстеження свого малолітнього сина. Підтверджує, що з останніми вона підтримує тісний зв`язок (а.с. 12). Також, своєю заявою [PERSON] , яка є матір`ю позивача та бабусею його малолітнього сина [PERSON] , підтверджує, що дитина проживає з батьком та знаходиться на його утриманні (а.с. 13). Позивач звертався до Служби у справах дітей та сім`ї з відповідною заявою про обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , про що своїм листом від 07.02.2023 року служба надала відповідну відповідь (а.с. 14). Згідно Свідоцтва про право власності від 12.10.2009 року квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 15). 21.06.2023 року комісією Служби у справах дітей та сім`ї складено Акт обстеження умов проживання позивача та його малолітнього сина за адресою: [ADDRESS] , з якого встановлено, що квартира знаходиться у задовільному санітарно-гігієнічному стані, в квартирі чисто, охайно, прибрано. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови проживання (а.с. 32). Відповідно до Висновку від 27.09.2023 року, Служба у справах дітей Дарницької в м. Києві районної державної адміністрації, враховуючи рекомендації комісії (протокол від 27.07.2023 року №14), з метою забезпечення прав та інтересів дитини, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] (а.с. 30-31). Вирішуючи вимоги за даним позовом суд виходить також з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Ч. 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ч. 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, враховуючи інтереси дитини, а також те, що позивач не чинить жодних перешкод у спілкуванні матері з дитиною, суд приходить до переконання про можливість визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, підстав для звільнення відповідача від стягнення судового збору судом не встановлено, позивачем при подачі позову сплачено 1073,60 грн. (а.с. 1), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved