Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

У червні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що 24.07.2012 між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 19.04.2016 у справі № 741/571/16 шлюб розірвано. під час перебування в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як стверджує позивач, діти проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] , та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, взагалі з дітьми не спілкується, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Крім того, відповідач не сплачує аліменти на утримання дітей, тому станом на 01.03.2023 борг по сплаті аліментів становить 89407,89 грн. Також зазначає, що відповідач неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї. Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 01.03.2023 [PERSON] був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. Враховуючи дані обставини, позивач просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 15 червня 2023 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 29 серпня 2023 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи служби у справах дітей Носівської міської ради у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що служба у справах дітей Носівської міської ради позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції від 15.11.2012, актовий запис № 181 (а. с. 14). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції у Чернігівській області від 14.11.2014, актовий запис № 167 (а. с. 13). Згідно з довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 4430 від 20.10.2023 [PERSON] та її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] ( а. с. 74). З копії розрахунку заборгованості по аліментах виданого головним державним виконавцем О. Чуб вбачається, що згідно судового наказу № 741/548/21 від 17.06.2021, що видав Носівський районний суд про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 (третини) заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, й не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто із 14.05.2021, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, заборгованість про аліментах станом на 01.03.2023 становить 89407, 89 грн. (а. с. 80). Висновком Носівської міської ради як органу опіки та піклування від 11.05.2023 установлено доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ухиленням від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей (а. с. 78). Рішенням виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області від 11.05.2023 № 118 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав вирішено: затвердити висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , жителя [ADDRESS] , відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ( а. с. 78, 79). Відповідно до акта обстеження умов проживання від 19.10.2023 за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [INFO] , дідусь, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мама, [PERSON] , [INFO] , донька, [PERSON] , [INFO] , син. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. В будинку чисто, затишно, тепло, наявна необхідна побутова техніка. [PERSON] та [PERSON] мають окремі умебльовані кімнати, забезпечені одягом, взуттям, засобами для навчання, іграшками. Батько [PERSON] не відновив спілкування з дітьми (зі слів мами) (а. с. 76). Вирішуючи по суті вимоги суд виходить із наступного. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повно загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Оцінюючи у сукупності докази, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки матеріали справи не містять жодного ґрунтовного доказу належного виконання батьком дітей свої батьківських обов`язків відносно доньки та сина. Як встановлено судом, діти проживають разом з матір`ю та перебують на її утриманні. Батько не приймає у часті у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей. Під час застосування наведених норм права суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70), Верховним Судом у постановах від 26.12.2018, 13.03.2019 та 06.05.2020 при розгляді справ № 404/6391/16-ц, № 631/2406/15-ц та № 753/2025/19, відповідно до яких ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд не враховує наявність у справі лише сам факт визнання позову відповідачем, а розглядає таку відмову в сукупності з іншими доказами, досліджуючи при цьому обставини справи. Таким чином, оскільки, відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дітей, не турбується про їх стан здоров`я, забезпечення, не сплачує аліменти, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Стосовно судових витрат по справі суд зазначає наступне. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved