Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулася до суду м із позовною заявою до ПАТ «Альфа-Банк», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., Приватний виконавець Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 07 грудня 2021 року позивачу стало відомо про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. виконавчого провадження ВП №63011158, щодо стягнення з нього на підставі виконавчого напису № 17484 від 14 серпня 2020 року на користь ПАТ «Альфа-Банк» суми заборгованості у розмірі 23\~426, 57 грн. Проте, будь які кредитні правовідносини у позивача з ПАТ «Альфа-Банк» були відсутні, оскільки жодні кредитні договору не укладалися. Враховуючи викладене, позивач вважає, що його права порушені, оскільки виконавчий напис вчинено із порушенням, через що просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 17484, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. від 14 серпня 2020 року про стягнення боргу у сумі 23 426,57 грн. на користь ПАТ «Альфа-Банк». Відзив на позовну заяву не надходив Процесуальні дії у справі Комунарський районний суд м. Запоріжжя своєю ухвалою від 30 березня 2023 року відкрив провадження у справі, призначив розгляд справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Суд своєю ухвалою від 03 серпня 2023 року підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Комунарський районний суд м. Запоріжжя своєю ухвалою від 21 вересня 2023 року витребував у Житомирського обласного нотаріального архіву копії документів на основі яких було вчинено виконавчий напис та витребував у приватного виконавця матеріали виконавчого провадження. 31 жовтня 2023 року витребувані документи надійшли на адресу суду. У судове засідання позивач, повідомлений своєчасно та належним чином, не прибув, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій вказав, що у разі неявки відповідачів не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, у судові засідання на 07 вересня 2023 року, на 21 вересня 2023 року та на 07 листопада 2023 року свого представника не направив, причини його неявки суду не відомі. Треті особи, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибули, надали заяви в яких розгляд справи просили проводити за їх відсутності. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки представників відповідачів, повідомлених належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рушення, то суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Установлені судом фактичні обставини у справі 14 серпня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. був вчинений виконавчий напис № 17484, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 426, 57 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. від 11 вересня 2020 року на підставі вказаного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження. Сторонами виконавчого провадження зазначенні: стягувач ТОВ «Вердикт Капітал», боржник [PERSON] . Позиція суду та нормативно правове обґрунтування Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Альфа Банк», як до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Однак, дослідивши виконавчий напис долучений до матеріалів справи, матеріали виконавчого провадження судом встановлено, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за заявою представника ТОВ «Вердикт Капітал», зазначено стягувачем саме ТОВ «Вердикт Капітал», також з матеріалів виконавчого провадження слідує, що сторонами виконавчого провадження зазначенні: стягувач ТОВ «Вердикт Капітал», боржник [PERSON] . Таким чином судом встановлено, що між ПАТ «Альфа Банк», яке позивачем зазначено в якості відповідача в цій цивільній справі, та [PERSON] відсутній спір про право, жодних правовідносин між сторонами не існує, зазначеним відповідачем не порушувались права позивача, Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено. що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорювань право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Виходячи з вище викладеного ПАТ «Альфа Банк» в цій справі не є належним відповідачем. Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та її розгляду). Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. З огляду на вищезазначене, оскільки пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`являти позов до належного відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що даним судовим рішенням позивачу відмовлено в позові, тому понесені ним судові витрати необхідно віднести на його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed