Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

У липні 2023 року позивач АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулося у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 322 462,36 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 03 березня 2020 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір №22031000310830, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати зобов`язання за договором в повному обсязі. Банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту - 297 600,00 грн., дата надання кредиту: 03.03.2020 року, кінцева дата погашення кредиту: 03.03.2025 року, строк користування кредитом: 60 місяців. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 03.03.2020 по 02.07.2021 - 3% від суми кредиту; з 03.07.2021 по 02.10.2022 - 2,5% від суми кредиту; з 03.10.2022 по 02.01.2024 - 1,5 % від суми кредиту; з 03.01.2024 по 03.03.2025 - 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001% річних. Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0% річних. Станом на 18 травня 2023 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 322 462,36 грн., який складається з: залишок строкового кредиту - 187 245,78 грн., залишок простроченого кредиту: 51 422,22 грн., залишок прострочених відсотків - 1,93 грн., залишок прострочених комісій - 83 792,43 грн. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 109). 31.07.2023 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив по справі у якому останній просить суд відмовити у задоволені позову посилаючись на те, що позивачем порушені вимоги даного кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 03 березня 2020 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір №22031000310830, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти на споживчі потреби, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати зобов`язання за договором в повному обсязі. Банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума виданого кредиту - 297 600,00 грн., дата надання кредиту: 03.03.2020 року, кінцева дата погашення кредиту: 03.03.2025 року, строк користування кредитом: 60 місяців. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 03.03.2020 по 02.07.2021 - 3% від суми кредиту; з 03.07.2021 по 02.10.2022 - 2,5% від суми кредиту; з 03.10.2022 по 02.01.2024 - 1,5 % від суми кредиту; з 03.01.2024 по 03.03.2025 - 0,925% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість - 0,001% річних. Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0% річних. Станом на 18 травня 2023 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 322 462,36 грн., який складається з: залишок строкового кредиту - 187 245,78 грн., залишок простроченого кредиту: 51 422,22 грн., залишок прострочених відсотків - 1,93 грн., залишок прострочених комісій - 83 792,43 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Обґрунтовуючи поданий позов, АТ «Банк Кредит Дніпро» зазначає, що у порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 18 травня 2023 року складає 322 462,36 грн., який складається з: залишок строкового кредиту - 187 245,78 грн., залишок простроченого кредиту: 51 422,22 грн., залишок прострочених відсотків - 1,93 грн., залишок прострочених комісій - 83 792,43 грн. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною 1 статті 1048 ЦП України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплатити процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, відповідно до якої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 549 ЦП України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконання зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 18 травня 2023 року заборгованість за договором становить 322 462,36 грн. Наданий банком розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 4 836,94 грн.

Outcome: approved