Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Заступник керівника Прилуцької окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в особі Сухополов?янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області та [PERSON] про витребування земельної ділянки. В обґрунтування позову зазначено, що Прилуцькою окружною прокуратурою встановлені підстави для вжиття заходів представницького характеру у сфері законності використання земель сільськогосподарського призначення, що полягають у наступному. Встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру Чернігівській області від 28.12.2019 №25-10607/14-19-сг за результатами розгляду заяви [PERSON] вирішено затвердити документацію землеустрою та надати [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 7424186400:03:000:0596, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства розташовану на території Переволочнянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (на даний час входить до складу Сухополов?янської ОТГ). На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру Чернігівській області від 28.12.2019 №25-10607/14-19-сг державним реєстратором Малодівицької селищної ради [PERSON]. 24.01.2020 зареєстровано право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку (рішення про державну реєстрацію від 28.01.2020). В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу №304 від 30.01.2020, зазначену земельну ділянку [PERSON] відчужено на користь [PERSON] (право власності за останньою зареєстровано приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Радченко С.В. 30.01.2020). Пізніше, на підставі договору купівлі-продажу №116 від 05.02.2020 (земельну ділянку з кадастровим номером 7424186400:03:000:0596 [PERSON] відчужила на користь [PERSON] (право власності за останнім зареєстровано приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л.М. 05.02.2020). Крім цього, [PERSON] на підставі договору дарування №263 від 12.03.2021 земельну ділянку з кадастровим номером 7424186400:03:000:0596 площею 2 га подарував [PERSON] (право власності за останнім зареєстровано приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л.М. 12.03.2021). Водночас земельна ділянка з кадастровим номером 7424186400:03:000:0596 площею 2,0000 га, вартістю згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості - 40 538,91 грн., надана [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 28.12.2019 №25-10607/14-19-сг підлягає витребуванню у [PERSON] (останнього набувача) на користь територіальної громади в особі Сухополов?янської сільської ради, оскільки чинне законодавство забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, яке відкладено до 12 вересня 2023 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 вересня 2023 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, яке відкладено до 03 листопада 2023 року. Представник Прилуцької окружної прокуратури в судовому засіданні позов підтримала, просила суд задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явився, його представник адвокат Коваленко О.Ю. заявлені позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у судове засідання не з`явився, згідно письмового клопотання просив розглядати без їх участі. Просили врахувати, що наказ прийнятий з дотриманням норм законодавства. Управління не здійснює жодних дій, пов`язаних з веденням Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, такі функції на управління не покладались. Таким чином, прийняття наказу управління про затвердження технічної документації та надання земельної ділянки у власність, враховуючи вимоги ст.125, 126 ЗК України не пов`язано з виникненням права власності, не є оформленням права власності. Відтак посилання позивача є необгунтованими. Третя особа, [PERSON] у судове засідання не з`явився, згідно поданої через канцелярію суду письмової заяви, просить провести судове засідання без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , державний реєстратор Малодівицької селищної ради, дала показання, що з 2011 року реєструє нерухоме майно. До неї звертаються фізичні і юридичні особи, вона роз`яснює їм порядок реєстрації, надає перелік документів. Якщо достатньо документів то дає квитанцію на оплату, вносить до реєстру заяви, якщо заявлені права відповідають поданим документам, приймає рішення і потім реєструє право власності. У даному випадку заявник [PERSON] звернувся з Наказом держагенства (з документом компетентного органу), сумніві ніяких не виникло щодо самого наказу (оригіналу), був заплачений адмін. збір, вона прийняла ці документи. Зареєструвала 24.01.2020 о 15 год.43 хв. його заяву і розглядала 28.01.2020. При цьому вказала, що реєстратор під час розгляду заяви використовує в обов`язковому порядку відомості ДЗК, що це значить, перевіряє по кадастровому номеру чи сформована земельна ділянка, чи вона існує в ДЗК, більш нічого крім номера кадастрового реєстратор не заносить ні в розділ, ні у заяву (якщо раніше писали цільове призначення місце знаходження) то не вносять. Якщо земельна ділянка ніким не зайнята, на підставі правового акту, реєстратор реєструє право власності. Реєстратор зобов`язаний перевірити лише майно з приводу обтяжень і обмежень, з приводу підстав набуття права у власність реєстратор повноважень не має. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом установлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 26 травня 2015 року №2700-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03) орієнтовною площею 2,0 га пасовищ із земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с.11). Наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 11 травня 2016 року №14-4095/14-16-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі пасовищ площею 2,0000 га (кадастровий номер 4825483800:02:000:0119) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 4825483800:02:000:0119) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а.с.13). Відповідно до копії інформаційної довідки №329215529 від 14 квітня 2023 року з Державного реєстру речових прав, 30 травня 2016 року зареєстровано право власності за [PERSON] на вище вказану земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 4825483800:02:000:0119 для ведення особистого селянського господарства, на підставі витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, серія та номер: НВ-4802116362016, виданий 18.04.2016, видавник: Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області, наказ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення, серія та номер: 14-4095/14-16-СГ, видавник: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області (а.с.15-17). Крім того, Наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 28 грудня 2019 року №25-10607/14-19-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 7424186400:03:000:0596) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Переволочнянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області. Право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 7424186400:03:000:0596) виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а.с.10). Відповідно до копії інформаційної довідки №329215529 від 14 квітня 2023 року з Державного реєстру речових прав, 24 січня 2020 року зареєстровано право власності за [PERSON] на вище вказану земельну ділянку площею 2,0000га, кадастровий номер 7424186400:03:000:0596 для ведення особистого селянського господарства, на підставі наказу, серія та номер: 25-10607/14-19-сг, виданий 28.12.2019, видавник: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області (а.с.15-17). Згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 січня 2020 року [PERSON] продав, а [PERSON] придбала земельну ділянку площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 7424186400:03:000:0596, розташовану на території Переволочнянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, що також підтверджується записом в Державному реєстрі речових прав №35270712 (а.с.18,25,26). Згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05 лютого 2020 року [PERSON] продала, а [PERSON] придбав земельну ділянку площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 7424186400:03:000:0596, розташовану на території Переволочнянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, що також підтверджується записом в Державному реєстрі речових прав №35347059 (а.с.17 зворот, 21,22 зворот). Згідно копії договору дарування земельної ділянки від 12 березня 2021 року [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 7424186400:03:000:0596, розташовану на території Переволочнянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, що також підтверджується записом в Державному реєстрі речових прав №40951392 (а.с.17 зворот, 23,24). Відповідно до копії довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 19 травня 2023 року оціночна вартість земельної ділянки площею 20000,00 кв.м., для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 7424186400:03:000:0596 складає 26 405,38 грн. (а.с.20, зворот). Таким чином, земельна ділянка, що знаходиться в адмінмежах Сухополовянської сільської ради, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельної ділянки одного виду використання. 17 квітня 2023 року Прилуцька окружна прокуратура направила запит №54-75-2657ВИХ-23 Сухополов?янському сільському голові, з метою встановлення вжитих ним заходів реагування для їх поновлення чи захисту, в тому числі, шляхом звернення до суду з відповідною позовною заявою (а.с.27, зворот). Відповідно до копії відповіді Сухополов?янської сільської ради Прилуцького району Чернігівській області вбачається, що на даний час у Сухополов?янської сільської ради відсутня можливість витребування вказаної земельної ділянки із незаконного володіння. В зв`язку з чим просить Прилуцьку окружну прокуратуру представляти інтереси Сухополов ?янської територіальної громади шляхом подання позову до суду про витребування земельної ділянки у комунальну власність в останнього набувача [PERSON] (а.с.28). Отже, між сторонами виник спір щодо законності приватизації земельної ділянки та її подальшого відчуження. В свою чергу, прокурором, з метою захисту інтересів держави, заявлено віндикаційний позов про витребування у відповідача земельної ділянки. Згідно статей 13, 14 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Згідно п.б, ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ч.3 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 116 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, судом установлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 28.12.2019 №25-10607/14-19-сг за результатами розгляду заяви [PERSON] затверджено документацію із землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 7424186400:03:000:0596, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Переволочнянської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області (на даний час входить до складу Сухополов?янської ОТГ). На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 28.12.2019 №25-10607/14-19-сг державним реєстратором Малодівицької селищної ради [PERSON]. 24.01.2020 зареєстровано право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку (рішення про державну реєстрацію від 28.01.2020). В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу №304 від 30.01.2020, зазначену земельну ділянку [PERSON] відчужено на користь [PERSON] (право власності за останньою зареєстровано приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Радченко С.В. 30.01.2020). В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу №116 від 05.02.2020 земельну ділянку з кадастровим номером 7424186400:03:000:0596 [PERSON] відчужила на користь [PERSON] (право власності за останнім зареєстровано приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л.М. 05.02.2020). Крім цього, [PERSON] на підставі договору дарування №263 від 12.03.2021 земельну ділянку з кадастровим номером 7424186400:03:000:0596 площею 2 га подарував [PERSON] (право власності за останнім зареєстровано приватним нотаріусом Прилуцького міського нотаріального округу Могиленко Л.М. 12.03.202). [PERSON] як добросовісний набувач зареєстрував на своє ім`я право власності на вказану земельну ділянку. Водночас, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 11.05.2016 №4095/14-16-СГ отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер 4825483800:02:000:0119) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (право власності зареєстровано 30.05.2016). Отже, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] на момент набуття у власність земельної ділянки площею 2га з кадастровим номером 7424186400:03:000:0596 фактично повторно скористався своїм правом, передбаченим ст. 116 Земельного кодексу України, тобто з порушенням визначеного земельним законодавством порядку. Відповідно до ст.90 Земельного кодексу України порушені права власників земель ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п.3 ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Статтею 346 ЦК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника, у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника. У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав власника його майна за іншими особами, чи наявність у них правовстановлюючих документів, не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі №367/2022/15-ц. Враховуючи вибуття земельної ділянки площею 2 га з кадастровим номером 7424186400:03:000:0596 з володіння власника - держави в особі Сухополов?янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області внаслідок надання [PERSON] в ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області недостовірної інформації щодо відсутності перешкод у набутті ним права власності, а також її подальше неодноразове відчуження, суд вважає за необхідне витребувати спірну земельну ділянку у останнього [PERSON] як добросовісного набувача на користь держави. Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Як вбачається з матеріалів справи, на адресу Сухополов?янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області 17.04.2023 року Прилуцькою окружною прокуратурою було направлено лист щодо необхідності врегулювання питання правомірності повторного отримання [PERSON] земельної ділянки. Станом на травень 2023 року ані Сухополов?янська сільська рада Прилуцьеого району Чернігівської області, ані Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області реальних заходів по скасуванню наказу №25-10607/14-19-сг від 28.12.2019 здійснено не було, що свідчить про бездіяльність компетентного державного органу. Враховуючи значимість порушення інтересів держави та можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, з огляду на дотримання прокурором вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру», вбачаються обґрунтовані підстави для представництва. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18. Повернення у власність держави незаконно приватизованої земельної ділянки є умовою позбавлення безпідставних переваг [PERSON] та відновлення можливості справедливого (законного) розподілу такого обмеженого державного ресурсу, що становить державний інтерес /вказане цілком узгоджується із правовою позицією ЄСПЛ, п.п.70-71 рішення від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», п.54 рішення від 02.11.2004 р. у справі «Трегубенко проти України»/. Витребування земельної ділянки у [PERSON] за вище наведених обставин на користь держави не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закріплених ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Позовні вимоги про витребування земельної ділянки з незаконного володіння відповідача [PERSON] на переконання суду є обґрунтованими, а втручання держави у його право власності є виправданим, оскільки порушення загальновідомого, чітко визначеного законодавством порядку надання земельних ділянок порушує суспільний інтерес на законний обіг землі, як національного багатства та положення законодавства України про зобов`язання органів влади діяти в межах своїх повноважень та у порядку передбаченому законом. Недотримання такого порядку тягне за собою свавілля державних органів та знищення правового порядку у державі. З врахуванням того, що доведено незаконне набуття [PERSON] земельної ділянки розміром 2, 0000 га для ведення особистого селянського господарства, який не мав права на її відчуження, й вибуття її з державної власності з порушенням вимог закону, суд вважає, що є всі підстави для її витребування від [PERSON] на користь держави. Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги, що відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову Чернігівською обласною прокуратурою було сплачено судовий збір за пред`явлення позову у сумі 2 684,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №1048 від 18.05.2023, а позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь прокуратури необхідно стягнути 2 684,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved