Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Кам`янської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Жидкова Ірина Володимирівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та поновлення строку для прийняття спадщини. У своїм позові просить суд встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: у період з травня 2005 року по день смерті спадкодавця, а саме [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Визнати [PERSON] , [INFO] спадкоємцем четвертої черги після смерті з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що він є сиротою та з травня 2005 року проживав з [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . Оскільки у [PERSON] не було дітей, він фактично був їй як син. Допомагав їй по дому, купував харчі, давав кошти на сплату комунальних послуг, допомагав з ліками. [PERSON] не реєструвала його в своєму будинку по [ADDRESS] , з тих підстав, що вона була пенсіонеркою та отримувала субсидію. [INFO] померла [PERSON] . Позивач після її смерті, взяв на себе всі витрати по її похованню. 01.06.2022 року, він звернувся до приватного нотаріуса Жидкової І.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . На підставі моєї заяви було відкрито спадкову справу № 45/2022. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, яка складається з 67/100 будинку [ADDRESS] , також з грошових коштів які знаходяться на рахунках [PERSON] в банках АТ "А-Банк", АТ КБ "Приватбанк", АТ "ПУМБ". 03.04.2023 року позивач отримав у нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови було те, що він не є спадкоємцем за законом або за заповітом. Позивач з цим не погоджуюся, тому звернувся до суду. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилався на обставини зазначені в позові. Представник відповідача Кам?янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника, та пояснив, що відсутні заперечення відносно позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Першої кам?янської державної нотаріальної контори у Дніпропетровській області надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, винести рішення згідно чинного законодавства, надала копію спадкової справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою з 2000 року, позивач проживав разом постійно з [PERSON] , вона його сприймала як свою дитину, а після її смерті займався її похованням. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що є сусідкою [PERSON] з початку 2000 року. позивач разом проживав з [PERSON] приблизно 18 років, разом ходили до магазину, їздили на дачу вона його сприймала як прийомного сина, жили вони як одна сім`я. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] до [PERSON] ставилась добре, разом ходили до магазину, він для неї був як син, допомагав їй у всьому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що кожен день їх бачив разом, торгували разом, разом в лікарню їздили, він за нею доглядав та відносини були сімейні. Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 17 травня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі. 02 серпня 2023 року ухвалою суду витребувана копія спадкової справи. Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту № 8/1/2 від 28.02.2023 року видано квартальним комітетом Заводського району м. Кам`янське, [PERSON] з травня 2005 року проживав з [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Оскільки у [PERSON] не було дітей, він фактично був їй як син. Допомагав їй по дому, купував харчі, давав кошти на сплату комунальних послуг, допомагав з ліками. Відповідно до свідоцтва про смерть актовий запис № 935 видане Заводським відділом державної реєстрації акті цивільного стану Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від [INFO] померла [PERSON] (а.с.16). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, яка складається з 67/100 будинку [ADDRESS] , також з грошових коштів які знаходяться на рахунках [PERSON] в банках АТ "А-Банк", АТ КБ "Приватбанк", АТ "ПУМБ". 01.06.2022 року, на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу № 45/2022 у приватного нотаріуса Жидкової І.В.(а.с.14). 03.04.2023 року постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови було те, що позивач не є спадкоємцем за законом або за заповітом. Згідно до спадкової справи № 45/2022 від 01.06.2022 року заява про отримання свідоцтва про право на спадщину подано позивачем, інших спадкоємцем немає (а.с.35-68). Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Окрім того, відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів суд враховує, що позивач своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини, також в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] проживав разом з померлою [PERSON] з 2005 року за адресою: [ADDRESS] по день смерті останньої, а тому суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved