Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивачка), звернулась до суду із позовом до Бишівської сільської ради (далі - відповідач), в якому вказала, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , яка до дня смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на автомобіль марки ВАЗ-2106, 1976 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Спадкоємцем першої черги за законом являється позивачка у справі, як донька померлої. Інші спадкоємці відсутні. Проте, при зверненні позивачки до державного нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав н майно померлої матері [PERSON] , позивачці було відмовлено з причин пропуску нею встановленого строку для прийняття спадщини. Позивач вказує, що причина пропуску нею строку на прийняття спадщини пов`язана із введенням 24.02.2022 року воєнного стану в Україні. Так, у зв`язку із розпочатою військовою агресією росії проти України було прийнято декілька нормативно-правових актів, що визначають важливі питання процедури спадкування в період дії воєнного стану. Зокрема, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», на час дії воєнного стану строки для прийняття спадщини зупиняються. Згідно ж Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022р №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану», перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Проте, всі наведені вище зміни, що стосувалися питання строку прийняття спадщини та відображені в зазначених вище нормативних документах не призвели до змін Цивільного кодексу України, зокрема статті 1270, що в свою чергу має вищу юридичну силу по відношенню до Постанов. У зв`язку з наявністю розбіжностей в нормативних документах, які регулюють питання строків прийняття спадщини, у позивачки [PERSON] виникло хибне уявлення про те, що вона може подати заяву про прийняття спадщини після завершення війни, або у будь-який час дії воєнного стану, не обмежуючись 6-ма місяцями, що слідують після смерті спадкодавця. У зв`язку з цим вона пропустила визначений законом 6-місячний строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Також заявниця зазначила, що визначення їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] не порушить прав жодних третіх осіб, оскільки інших спадкоємців до майна померлої ні за законом, ні за заповітом немає. Враховуючи наведене, позивачка вважає, що вона з поважних причин не мала можливості вчасно звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою, та посилаючись на ст. ст. 1269, 1272 ЦК України просила суд визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті матері, як пропущеного з поважної причини. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 21.06.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Вказаною ухвалою також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 23.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.11.2023 року. В судове засідання 09.11.2023 року позивачка не прибула, її представник адвокат Ганенко Р.А. згідно поданого письмового клопотання просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.37). Належним чином повідомлений про день та час слухання справи (а.с.33, 36), представник відповідача Бишівської сільської ради, в судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розглядові справи. Протягом встановленого судом строку відповідач відзиву на позов не подав, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; на день її смерті разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований, що підтверджується копіями наступних документів, які містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2021 року (а.с.9), довідкою Бишівської сільської ради №761 від 30.11.2021 року (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема на автомобіль марки ВАЗ-2106, 1976 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМО№001228, виданого 29.08.2009 року державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Грисюк О.В. (а.с.11). Позивачка у справі, [PERSON] , належить до спадкоємців першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] , як донька померлої. Факт родинних відносин підтверджується копіями наступних документів, які містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про народження заявниці серії [NUMBER] від 07.07.1960 року (а.с.12), де її матір`ю вказана « [PERSON] »; Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00023814392 від 30.08.2019 року (а.с.13), звідки вбачається зміна прізвища заявниці з « [PERSON] » на « [PERSON] »; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08.08.1992 року (а.с.14), звідки вбачається зміна прізвища заявниці з « [PERSON] » на « [PERSON] ». При зверненні позивачки до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав після смерті матері їй було у цьому відмовлено у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується Постановою державного нотаріуса Другої Фастівської державної нотаріальної контори Бігіч С.Ю. від 16.05.2023 року (а.с.15). В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що причина пропуску нею строку на прийняття спадщини пов`язана із введенням 24.02.2022 року воєнного стану в Україні та прийняттям у зв`язку з цим декількох нормативно-правових актів, що визначають важливі питання процедури спадкування в період дії воєнного стану. Так, 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, строк дії якого постійно продовжувався, останнього разу Указом Президента України від 26.07.2023 року №451/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», на час дії воєнного стану строки для прийняття спадщини зупиняються. Згідно ж Постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022р №719 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану», перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Проте, всі наведені вище зміни, що стосувалися питання строку прийняття спадщини та відображені в зазначених вище нормативних документах не призвели до змін Цивільного кодексу України, зокрема статті 1270, що в свою чергу має вищу юридичну силу по відношенню до Постанов. У зв`язку з наявністю розбіжностей в нормативних документах, які регулюють питання строків прийняття спадщини, у позивачки [PERSON] виникло хибне уявлення про те, що вона може подати заяву про прийняття спадщини після завершення війни, або у будь-який час дії воєнного стану, не обмежуючись 6-ма місяцями, що слідують після смерті спадкодавця. У зв`язку з цим вона пропустила визначений законом 6-місячний строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [INFO] [PERSON] судом не встановлено. Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №72772418 від 09.06.2023 року (а.с.16), спадкова справи до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Спадкування - особливий правовий інститут. Можливість стати спадкоємцем не залежить від соціального статусу особи, її дієздатності, громадянства тощо. Водночас, законодавство встановлює певні умови, дотримання яких є обов`язковим для оформлення прав на спадкове майно. Однією із таких умов є дотримання спадкоємцем строку на прийняття спадщини. Цивільний кодекс (ЦК) України встановлює для прийняття спадщини строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини (смерті спадкодавця). Протягом 6 місяців спадкоємець повинен подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо протягом вказаного строку заяву про прийняття спадщини не подано, спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину. Разом із тим, пропуск строку для прийняття спадщини не є безумовною підставою, що позбавляє спадкоємців права на спадок. Закон передбачає механізм захисту прав спадкоємців і дозволяє подати заяву про прийняття спадщини поза межами 6-місячного строку. Спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, може бути встановлений додатковий строк: за письмовою згодою інших спадкоємців, які прийняли спадщину; за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Чинне законодавство України не містить визначення поняття «поважні причини» та не встановлює переліку таких причин. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи наведене, суд вважає, що обставини на які посилалась позивачка, в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справу: початок воєнних дій, окупація, зміни в законодавстві, у своїй сукупності є поважними причинами пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивачка належать до спадкоємців першої черги за законом після смерті матері, інших спадкоємців, які би прийняли спадщину судом не встановлено, пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини. Оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved