Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

18 вересня 2023 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з правової (правничої) допомоги в сумі 9987,85 грн. та 2684,00 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що 03 серпня 2020 року між ним та [PERSON] було укладено договір №03/08-01 про надання правової допомоги. Згідно з п. 2.1.1. даного договору адвокат зобов?язується надати правову допомогу клієнту із представництва та захисту, законних прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, відповідно до вимог чинного законодавства України та цього договору, а клієнт повинен сплатити гонорар та фактичні витрати адвокату в розмірі та в строк окремо погоджений відповідно до додаткової угоди №1 до договору від 03.08.2020 року №03/08-01, яка є його невід?ємною частиною. Згідно з додатковою угодою №1 до договору про надання правової допомоги №03/08-01 від 03.08.2020 року вартість послуги (гонорар) становить 8408,00 грн. Умови договору адвокатом виконані та надано [PERSON] правову допомогу, про що свідчить звіт про виконання договору про надання правової допомоги №03/08-01 від 03.08.2020, який наданий на вимогу відповідачки та отриманий нею особисто за підписом 14.01.2021 року. Як передбачено п.2 додаткової угоди, клієнт в день підписання даної угоди сплачує 2102 грн., а залишок суми - до закриття провадження у справі чи до винесення судом вироку у справі, який було ухвалено Сокирянським районним судом Чернівецької області 17 вересня 2020 року. У день підписання угоди відповідачка сплатила передбачені угодою 2102 грн., проте до винесення вироку у справі і з того часу не сплатила ще 6306 грн. Таким чином, із урахуванням суми інфляційних втрат та 3% річних станом на 06.09.2023 року у [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем у сумі 9987,85 грн. Ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 20 вересня 2023р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, судове засідання призначено на 10.10.2023р. о 12 год. 00 хв., яке відкладено на 24.10.2023р. о 14 год. 30 хв. та 07.11.2023р. о 12 год. 00 хв. 04 жовтня 2023 року відповідачка подала відзив, у якому зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог. Так, [PERSON] вважає, що відносно позовних вимог [PERSON] сплив строк позовної давності, оскільки датою виникнення права пред`явити вимогу про виконання зобов?язання є 13.08.2020 року, коли відповідачка підписала угоду про визнання винуватості із прокурором Кельменецької місцевої прокуратури. На думку [PERSON] , вона 13.08.2020 року фактично відмовилася від здійснення права на судовий розгляд та подання будь-яких доказів, що свідчили б на її користь, а тому правова допомога позивачем після укладення угоди про визнання винуватості не надавалася і договір про надання правової допомоги був припинений саме 13.08.2020 року. Відповідачка вважає, що останнім днем подачі позову є 14.08.2023 р., натомість позовна заява [PERSON] була подана 18.09.2023 р. з пропуском строку позовної давності, що має наслідком відмову в задоволенні позову. Окрім того, [PERSON] стверджує, що позивач не виконав п.2.1. договору, а саме, не надав відповідачці правову допомогу із представництва та захисту законних прав та інтересів в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування. Так, метою звернення [PERSON] до позивача було спростування інкримінованих злочинів та зняття всіх обвинувачень. До підписання договору позивачем було повідомлено, що він береться за виконання такої роботи, а саме, щодо надання правової допомоги по зняттю та спростуванню інкримінованих звинувачень [PERSON] . Як зазначає відповідачка, позивачем не було повідомлено чи роз?яснено про те, що відсутні фактичні та правові підстави для виконання такого доручення, а тому [PERSON] був підписаний договір про надання правової допомоги №03/08-01. Натомість, якби позивач одразу повідомив про те, що ніяких заходів по здійсненню захисту відповідачки та наданню їй правової допомоги не буде здійснювати, то [PERSON] не укладала би договір про надання правової допомоги із [PERSON] [PERSON] вказує, що перелік наданих [PERSON] юридичних послуг, які зазначені у звіті про виконання договору про надання правової допомоги № 03/0/-01 від 03.08.2020 року, не відповідає дійсності, оскільки жодного збору інформації не проводилося, запитів не робилося, процесуальні документи не готувалися, покази [PERSON] не були використані, сума штрафу (визначена вироком суду від 17.09.2020 р.) мала б бути меншою. На думку відповідачки, сума наданої правової допомоги в розмірі 8408 грн. є абсолютно необгрунтованою, в матеріалах справи відсутні докази надання послуг з правової допомоги. При особистій зустрічі із позивачем та при отриманні звіту [PERSON] одразу ж було озвучено [PERSON] незгоду із виставленою сумою гонорару, вказано на її безпідставність та повідомлено, що відповідачка не має наміру сплачувати іншу частину гонорару. На думку [PERSON] , посилання позивача на «вжиття заходів щодо зміни раніше повідомленої підозри та виключення ч. 1 ст. 366 КК України» є необгрунтованим, так як зазначену статтю було виключено органами досудового розслідування з інкримінованих [PERSON] дій через відсутність у останньої статусу спеціального суб`єкта. На цей факт відповідачка особисто неодноразово звертала увагу під час її допитів, починаючи з 15.07.2019 року. Таким чином, до залучення захисника Ватрич С.А. 13.08.2020 року було вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри за ознаками вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358,4.4 ст. 358, ч.1 ст. 190 КК України. У зв?язку з тим, що на момент вручення повідомлення про зміну підозри [PERSON] , зі слів позивача, зрозуміла, що ніяких дій по здійсненню її захисту ним проводитися не буде, відповідачка в той же день, а саме 13.08.2020 р., підписала угоду про визнання винуватості із прокурором Кельменецької місцевої прокуратури. Також, [PERSON] вважає, що розмір гонорару неспівмірний із наданими послугами, а зміст додаткової угоди до договору та підписання звіту про виконання договору від 24.12.2020 року та 14.01.2021 року про надання правової допомоги не може свідчити про безумовну домовленість сторін про порядок обчислення гонорару та фактичне надання правової допомоги, порядок його сплати. Так, в Договорі, укладеному 03.08.2020 року, не було зазначено порядок обчислення гонорару, зокрема погодинна оплата чи фіксований розмір. Пізніше, позивачем у звітах про надані послуги було зазначено погодинну оплату праці з розрахунку 50 % від прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», хоча на момент укладення самого договору та додаткової угоди до нього сторонами не було встановлено порядок обчислення адвокатського гонорару. Окрім того, при визначенні розміру гонорару [PERSON] не було враховано матеріальний стан [PERSON] , а саме, перебування на її утриманні двох дітей, розмір середньомісячного доходу, необхідність сплати визначеного вироком штрафу у розмірі 3400 грн. З огляду на відсутність підстав для стягнення основного боргу та невизнання відповідачкою позову, [PERSON] вважає, що не підлягають стягненню також суми інфляційних втрат та 3% річних як похідні позовні вимоги до вимоги про стягнення суми гонорару. 09 жовтня 2023 року [PERSON] надав відповідь на відзив, у якій зазначив, що не погоджується із доводами [PERSON] , оскільки вважає, що не пропустив строк позовної давності, так як сама відповідачка вимогою про надання звіту про надані послуги 03.08.2020 року фактично визнала борг, хоч і не врегулювала спір. Таким чином, [PERSON] перервала строк позовної давності. При цьому, позивач зауважив, що згідно договору про надання правової допомоги №03/08-01 від 03.08.2020 року в день підписання даної угоди клієнт сплачує 2102 грн., а залишок суми - до закриття провадження у справі чи до винесення судом вироку у справі. Оскільки завершення розгляду кримінального провадження відбулось шляхом ухвалення вироку Сокирянським районним судом Чернівецької області 17 вересня 2020 року, останнім днем сплати іншої частини гонорару позивачу є саме 17.09.2020 року. Позивач заперечує, що після підписання угоди про визнання винуватості правова допомога [PERSON] більше не надавалась і договір про надання правової допомоги був припинений. [PERSON] зауважив, що угода про визнання винуватості не була кінцевим рішенням у справі, договір про надання правової допомоги відповідачці нею не оспорювався та не припинявся, оскільки у вироці Сокирянського районного суду Чернівецької області вказані сторони захисник Батраков М.Ю. та обвинувачена [PERSON] . Таким чином, на момент ухвалення вироку позивач здійснював захист відповідачки та надавав їй правову допомогу. Окрім того, 19.10.2020 року Сокирянський районний суд Чернівецької області Батракову М.Ю. як захиснику Ватрич С.А. направлялась ухвала про виправлення описки у справі №719/366/20, що спростовує доводи відповідачки про припинення між сторонами договірних відносин. Позивач заперечує, що ним не було виконано п. 2.1. Договору про надання правової допомоги, оскільки у звіті про виконання договору про надання правової допомоги №03/08-01 від 03.08.2020 року перелічені всі види адвокатських послуг, які фактично були надані [PERSON] , остання підписала Додаткову угоду №1 до договору, у п.1 якої сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правової допомоги становить 8408 грн. Таким чином, відповідачка була обізнана про розмір гонорару і, у випадку незгоди із його розміром, в будь-який час могла ініціювати одностороннє розірвання договору із фактичною оплатою уже наданих послуг та витрат. Доводи [PERSON] про неврахування позивачем при визначенні суми гонорару її фінансового стану, сімейних обставин [PERSON] вважає необгрунтованими та надуманими, так як відповідачка могла скористатись послугами безоплатної вторинної правової допомоги у зв`язку з відсутністю коштів для оплати послуг адвоката. [PERSON] була обізнана про наявність у неї такого права з огляду на її місце роботи на час надання послуг позивачем, а саме, у Новодністровскому бюро правової допомоги Кельменецького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги. Відтак, [PERSON] просив стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 9987,85 грн., що складається із основної заборгованості в розмірі 6306 грн., 3% річних в сумі 562, 21 грн. та інфляційних втрат в сумі 3119,64 грн., а також судовий збір у розмірі 2684 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, проте 10.10.2023 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, 10.10.2023 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечує проти задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання у відсутності сторін по справі. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~ \~ \~ \~Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ \~ \~Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. \~ \~ \~ \~Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так,\~суд встановив,\~що 03\~серпня 2020\~року між\~адвокатом Батраковим\~МихайломЮрійовичем та клієнтом [PERSON] укладено договір №03/08-01 про надання правової допомоги (надалі - Договір), що підтверджується копією договору від 03.08.2020 року та визнається сторонами по справі. Предметом даного Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором (п.1.1 Договору). \~ \~ \~ \~Згідно з п. 2.1.1., п. 2.3.1 Договору адвокат зобов?язується надати правову допомогу клієнту із представництва та захисту, законних прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, відповідно до вимог чинного законодавства України та цього договору, а клієнт - сплатити гонорар та фактичні витрати адвокату в розмірі та в строк окремо погоджений між ними. \~ \~ \~ \~При цьому, у п.5.1 Договорі сторони погодили, що Детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати Клієнтом Адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язані із виконанням даного договору, окремо обумовлюється сторонами та може визначатися додатковою (ми) угодою (ми) до цього Договору. \~ \~ \~ \~На виконання п. 5.1 Договору сторони 03.08.2020 року уклали Додаткову угоду №1, у п.1 якої зазначили, що вартість послуг (гонорар) Адвоката за договором про надання правової допомоги становить 8408 грн. В день підписання даної угоди клієнт сплачує 2102 грн., а залишок суми до закриття провадження у справі чи до винесення судом вироку у справі (п.2 Додаткової угоди №1). \~ \~ \~ \~Сторони визнали, що [PERSON] у день укладення основного Договору та Додаткової угоди №1 сплатила [PERSON] 2102 грн., а отже, залишок склав 6306 грн. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач виступав захисником відповідачки у кримінальному провадженні №12020260230000072 від 21.07.2020 року, зокрема, брав участь у підписанні угоди про визнання винуватості 13.08.2020 року, судовому розгляді кримінального провадження, що підтверджується копією угоди про визнання винуватості, копією вироку Сокирянського районного суду Чернівецької області у справі №719/366/20 від 17 вересня 2020 року, копією супровідного листа та копією ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області про виправлення описки від 19.10.2020 року. \~ \~ \~ \~14 січня 2021 року позивач надав [PERSON] . Звіт про виконання договору про надання правової допомоги №03/08-01 від 03.08.2020 року, у якому адвокат Батраков М.Ю. вказав перелік послуг, які були надані ним згідно договору про надання правової допомоги №03/08-01 від 03.08.2020 року, а саме: 1.1. зустріч, консультація клієнта, узгодження правовох позиції (дві години); 1.2. вступ у справу, вивчення питання законності повідомленої клієнту підозри, участь у допиті Клієнта в якості підозрюваної, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, вжиття заходів щодо зміни раніше повідомленої підозри (у результаті зазначених дій у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри виключено ч.1 ст. 366 КК України) (шість годин); 1.3. участь при обговоренні та укладенні між прокурором та Клієнтом угоди про визнання винуватості (дві години); 1.4. участь у судових засіданнях у кримінальному провадженні (захист та представництво інтересів обвинуваченого)- 1 (одне) судове засідання (одна година). \~ \~ \~ \~Вищевказаний Звіт було отримано відповідачкою 14.01.2021 року. \~ \~ \~ \~06 вересня 2023 року [PERSON] направив [PERSON] претензію щодо спати заборгованості за договором про надання правової допомоги, однак дана претензія залишилась без відповіді. \~ \~ \~ \~Як вбачається із відзиву на позов, [PERSON] заперечує факт надання позивачем послуг, що зазначені у Звіті від 14.01.2021 року, вважає, що [PERSON] не виконав доручення клієнта, яке полягало у спростуванні усіх оголошених відповідачці підозр та призначення судом меншого розміру кримінального покарання у виді штрафу. \~ \~ \~ \~Однак, суд не погоджується із доводами [PERSON] ,з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Частиною 1 ст. 627 ЦК України закріплено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. \~ \~ \~ \~Виходячи з приписів норм ст. ст. 623, 906 ЦК України, тягар доказування факту невиконання або неналежного виконання договору про надання послуг покладається на замовника послуг. \~ \~ \~ \~За правилами ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. \~ \~ \~ \~Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~ \~ \~ \~Згідно із ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи доводи відповідачки про невиконання адвокатом умов договорів про надання правової допомоги, неналежне виконання професійних обов`язків не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи відсутнє замовлення клієнта [PERSON] на надання автокатом [PERSON] саме тих послуг, що вказані відповідачкою у її відзиві. \~ \~ \~ \~Окрім того, факт нібито існування домовленості між сторонами про зобов`язання адвоката спростувати всі пред`явлені [PERSON] підозри спростовується добровільним підписанням відповідачкою 13.08.2020 року Угоди про визнання винуватості у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України, та підтримання 17.09.2020 року даної угоди під час її затвердження Сокирянським районним судом Чернівецької області. Обидві процесуальні дії були вчиненні за участі адвоката Батракова М.Ю. та підозрюваної (обвинуваченої) [PERSON] . \~ \~ \~ \~Слід також зауважити, що розмір та вид кримінального покарання був погоджений [PERSON] та прокурором ще 13.08.2020 року, відповідачка добровільно погодилась на підписання Угоди про визнання винуватості та підтримала її затвердження в суді. \~ \~ \~ \~Таким чином, процесуальна поведінка [PERSON] в кримінальному провадженні №12020260230000072 від 21.07.2020 року спростовує її доводи про існування між сторонами іншої домовленості щодо предмету надання адвокатських послуг [PERSON] ніж та, яка закріплена у договорі про надання правової допомоги №03/08-01 від 03.08.2020 року та Звіті про виконання договору про надання правової допомоги від 14.01.2021 року. \~ \~ \~ \~На думку суду, позивач довів належними та допустимими доказами факт надання ним послуг, що перелічені у вищевказаному Звіті, оскільки сторонами узгоджувалась правова позиція у справі, з оголошеної [PERSON] підозри була виключена ч. 1 ст. 366 КК України вже після вступу у справу адвоката Батракова М.Ю., останній брав участь в обговоренні та укладенні між прокурором та Клієнтом угоди про визнання винуватості, судовому засіданні, у якому було затверджено угоду та проголошено вирок Сокирянським районним судом Чернівецької області. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та зазначаються самою відповідачкою у її відзиві на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Оскільки відповідачка не ініціювала в кримінальному провадженні питання щодо зміни чи відмови від захисника, не зверталась до уповноважених органів адвокатського самоврядування з приводу порушення [PERSON] Правил адвокатської етики (хоча у своєму відзиві на позов [PERSON] вказує на порушення адвокатом Правил адвокатської етики), а також не заявляла в односторонньому порядку про намір розірвання із позивачем Договору про надання правової допомоги №03/08-01 від 03.08.2020 року, суд дійшов висновку, що послуги за вищенаведеним Договором були надані позивачем в повному об`ємі та належним чином. \~ \~ \~ \~Окрім того, суд відхиляє доводи відповідача про неспівмірність гонорару позивача та відсутність порядку визначення його розміру, оскільки 03 серпня 2020 року сторони підписали Додаткову угоду №1 до основного Договору, у п.1 якої зазначили, що вартість послуг (гонорар) Адвоката за договором про надання правової допомоги становить 8408 грн. \~ \~ \~ \~Отже, за домовленістю між Адвокатом та Клієнтом гонорар був визначений у фіксованій сумі. А вже пізніше позивач надав Звіт про виконану роботу. \~ \~ \~ \~Суд звертає увагу, що договір про надання правової допомоги з додатковою угодою до нього укладались за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін, підписуючи його, відповідачка погодилася з умовами та розміром гонорару адвоката, правочин недійсним у судовому порядку не визнавався, а тому діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), умови правочину [PERSON] не оспорюються. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. \~ \~ \~ \~Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). \~ \~ \~ \~Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Питання гонорару адвоката врегульовані в статтях 28-30 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з?їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, із змінами затвердженими З?їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року (надалі - Правила). При цьому, Рада адвокатів України звертає увагу на статтю 31 Правил, згідно якої клієнт та/або особа, яка уклала договір в інтересах клієнта, має право розірвати договір з адвокатом в односторонньому порядку на умовах, передбачених договором. При цьому, клієнт та/або особа, яка уклала договір в інтересах клієнта, зобов?язаний сплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об?єднанню) гонорар за вою роботу, що була виконана (надані послуги) чи підготовлено до виконання, а також компенсувати усі витрати за цим договором. Розірвання договору про надання правової допомоги з ініціативи клієнта та/або особи, яка уклала договір в інтересах клієнта, не є показником незадовільної роботи адвоката (адвокатського бюро, адвокатського об?єднання). Також, Рада адвокатів України наголошує, що право адвоката, адвокатського бюро, адвокатського об?єднання на отримання невнесеного (недовнесеного) гонорару не залежить від результату виконання доручення, якщо інше не передбачене договором про надання правової допомоги (стаття 30 Правил). 3 огляду на вищевикладене, Рада адвокатів України зазначає, що відповідно до чинного законодавства України, клієнт не позбавлений права на односторонне розірвання договору про надання правової допомоги та при розірванні договору в односторонньому порядку за ініціативи клієнта, клієнт має сплатити адвокату гонорар за всю виконану роботу (підготовану для виконання) і компенсувати витрати адвоката, як це передбачено договором, при цьому клієнт не несе відповідальності (договірної, матеріальної) за розірвання договору в односторонньому порядку. \~ \~ \~ \~ Доводи відповідачки щодо неврахування [PERSON] при визначенні розміру гонорару матеріального та сімейного стану [PERSON] суд вважає необгрунтованими, так як відповідачка добровільно погодилась на визначений сторонами гонорар, не ініціювала питання одностороннього розірвання договору з метою зменшення суми гонорару, правом на отримання безоплатної правової допомоги через Центр надання безоплатної правової допомоги не скористалась, хоча була обізнана про наявність у неї такого права. Як передбачено п. 2 додаткової угоди, клієнт в день підписання угоди сплачує 2102 грн., а залишок суми - до закриття провадження у справі чи до винесення судом вироку у справі. Розгляд кримінального провадження, у якому інтереси [PERSON] представляв [PERSON] , було завершено шляхом ухвалення вироку Сокирянським районним судом Чернівецької області 17 вересня 2020 року. У день підписання угоди відповідачка сплатила передбачені угодою 2102 грн., проте на сьогоднішній день остання не виконала свої зобов`язання щодо оплати решти 6306 грн. гонорару, які повинна була виконати до 17.09.2020 року, а отже, допустила порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. У ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, позивач надав послуги з правової (правничої) допомоги відповідачці, а остання оплатила послуги не в повному розмірі, отже допустила порушення зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. У період з 01.10.2020 року по 06.09.2023 року індексація на суму 6 306,00 грн. визначаться наступним чином: [Сукупний індекс інфляції] = 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% ? 104,50% ? 103,10% ? 102,70% ? 103,10% ? 100,70% ? 101,10% ? 101,90% ? 102,50% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,80% ? 100,70% ? 101,50% ? 100,20% ? 100,50% ? 100,80% ? 99,40% ? 98,60% = 147,378% (за період Жовтень 2020 - Серпень 2023) [Інфляційні нарахування] = 6 306,00 грн. (сума боргу) ? 147,378% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 6306,00 грн. (сума боргу) = 2987,68 грн. При визначенні суми інфляційних нарахувань позивачем помилково не було враховано індекс інфляції за серпень 2023 року, а тому арифметично правильним є розмір інфляційних втрат станом на 06.09.2023 року в сумі 2987,68 грн. Що стосується розміру 3% річних, то вірним є період нарахування саме з 18.09.2020 року по 06.09.2023 року, а не з 17.09.2020 року, оскільки останнім днем виконання відповідачкою грошового зобов`язання є день ухвалення вироку, тобто 17.09.2020 року, а тому зобов`язання вважається простроченим з 18.09.2020 року. Отже, арифметично правильним є наступний розрахунок 3% річних на заборгованість в сумі 6306 грн. за період з 18.09.2020 року по 06.09.2023 року. Період розрахунку: з 18.09.2020 року по 31.12.2020 року - 105 днів [Проценти] = 6 306,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 105 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 54,27 грн. Період розрахунку: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 365 днів [Проценти] = 6 306,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 189,18 грн. Період розрахунку: з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року - 365 днів [Проценти] = 6 306,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 189,18 грн. Період розрахунку: з 01.01.2023 року по 06.09.2023 року - 249 днів [Проценти] = 6 306,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 249 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 129,06 грн. 54,27 грн.+189,18 грн.+189,18 грн.+129,06 грн.= 561,69 грн. Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що із відповідачки підлягають стягненню 2987,68 грн. інфляційних втрат та 561,69 грн. 3% річних. Отже, вимога про стягнення з [PERSON] інфляційних витрат та 3% річних заявлена позивачем правомірно та обґрунтовано та підлягає стягненню у вищезазначеному розмірі. Разом з тим, відповідачка у відзиві на позовну заяву просила застосувати до основних та додаткових вимог строк позовної давності, так як вважає, що він сплив 13.08.2023 року. На думку [PERSON] , після підписання нею 13.08.2020 року Угоди про визнання винуватості, остання фактично відмовилась від послуг адвоката, а тому Договір між сторонами було припинено. Однак, суд не погоджується із доводами [PERSON] та вважає їх помилковими з огляду наступне. Так, п.3.1. Договору про надання правової допомоги від 03.08.2020 року передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту досягнення позитивного результату або виконання Адвокатом всіх дій, необхідних для досягнення позитивного результату по справі для Клієнта або набрання рішення суду законної сили. Сторони також обумовили, що цей Договір може бути в будь-який час припинений за взаємною згодою Адвоката і Клієнта. У випадку дострокового припинення Договору за взаємною згодою сторін адвокату виплачується гонорар в частині, що відповідає обсягу фактично виконаної роботи з поверненням Клієнту зайво сплачених коштів (п.3.2 Договору). Як вбачається з матеріалів справи, досягнення позитивного результату по справі відбулось у день набрання вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області законної сили, таким чином до цієї події договір між сторонами припинено не було ні в порядку п.3.1, ні згідно п.3.2 Договору, так як для дострокового припинення договірних відносин потрібна згода обох сторін. Відтак, твердження [PERSON] про припинення Договору від 03.08.2020 року 13 серпня 2020 року є необгрунтованими та безпідставними. Окрім того, позиція відповідачки спростовується подальшою участю адвоката Братакова М.Ю. у захисті її інтересів в кримінальному провадженні після підписання Угоди про визнання винуватості, а саме у судовому засіданні 17.09.2020 року, отриманні ухвали про виправлення описки 29.10.2020 року. Згідно зі ст.ст. 256-257 ЦК України \~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 260-261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Судом встановлено, що п.2 Додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №03/08-01 від 03.08.2020 року передбачено, що в день підписання даної угоди клієнт сплачує 2102 грн., а залишок суми до закриття провадження у справі чи до винесення судом вироку у справі, тобто до 17 вересня 2020 року, коли було проголошено вирок Сокирянським районним судом Чернівецької області у справі №719/366/20. Таким чином, вже з 18 вересня 2020 року право позивача було порушено і з даної дати слід обчислювати строк позовної давності. Порядок визначення та обчислення строків регулюється Главою 18 ЦК України, зокрема, ст.ст. 251-254 закріплено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Останнім днем трьохрічного строку позовної давності є 17 вересня 2023 року, однак цей день припав на вихідний неділю, а тому днем закінчення строку є перший за ним робочий день 18 вересня 2023 року. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з позовом 18 вересня 2023 року, що підтверджується штампом про вхідну кореспонденцію, а отже в межах строку позовної давності. При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача про переривання строку позовної давності шляхом отримання відповідачкою 14.01.2021 року Звіту про надані послуги, оскільки згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Натомість, бажання [PERSON] отримати вищевказаний Звіт, факт його отримання за відсутності висловленої згоди із його змістом не може свідчити про визнання боргу відповідачкою, що висновується також із скрін-шотів переписки сторін у месенджері Viber. Оскільки [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] в межах строків позовної давності, а позовні вимоги є підставними та обгрунтованими в межах визначених судом сум, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню в частині стягнення із [PERSON] основного боргу у розмірі 6306,00 грн, 3% річних 561,69 грн. та інфляційних втрат 2987,68 грн., а загалом на суму 9855,37 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 9855,37/9987,85*2684= 2648,40 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: partial