Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Комарівська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області, як орган опіки та піклування, звернулася до суду з даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на його утримання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини [PERSON] , а саме: 21.12.2021 року до служби у справах дітей Комарівської сільської ради надійшло повідомлення від Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області про те, що 20.12.2021 року близько 02:00 год. до чергової частини Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області через службу «102» надійшло повідомлення про те, що до Ніжинської ЦМЛ екстреною медичною допомогою доставлений [PERSON] , [INFO] , що проживає в [ADDRESS] , з діагнозом гостре медикаментозне отруєння. Служба у справах дітей Комарівської сільської ради виїхала за місцем проживання хлопчика та з`ясувала наступне. Дитина навчається в Берестовецькій гімназії. Мати дитини не має тісного емоційного зв`язку з дитиною, матеріально не забезпечує дитину. Весь тягар виховання та забезпечення дитини ліг на плечі бабусі [PERSON] . Мати дитини [PERSON] ніде не працює, офіційних доходів немає. Попри те, що в жінки є вільний час, вона не знаходить можливості частіше бачитися з сином, займатися його вихованням. Емоційний стан [PERSON] дуже поганий, він потребує роботи з психологом. Дитина повернулася з лікарні знову в будинок бабусі, була взята на облік служби у справах дітей Комарівської сільської ради як така, що потрапила у складні життєві обставини, у зв`язку з ухилянням матері від виконання батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування Комарівської сільської ради прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та звернувся з відповідними позовними вимогами до суду. 18.08.2022 року Борзнянський районний суд Чернігівської області прийняв рішення про відмову в задоволенні позовних вимог органу опіки та піклування Комарівської сільської ради, адже заявлені докази про ухиляння матір`ю від виконання батьківських обов`язків не були достатньо вагомими, а сільська рада, як орган опіки та піклування, повинна надати соціальну підтримку даній сім`ї та допомогти встановити емоційний контакт матері та дитини. Також судом винесено окрему постанову про те, що в ході слухання даної справи було виявлено факти насильства над дитиною, і про що суд повідомляє правоохоронні органи. Після рішення суду на засіданні Комісії з захисту прав дитини Комарівської сільської ради питання стану виконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до її сина [PERSON] , [INFO] , розглядалося двічі: 23 серпня 2022 року та 12 січня 2023 року, де [PERSON] попереджували про можливість прийняття органом опіки та піклування рішення про доцільності позбавлення її батьківських прав в разі злісного невиконання батьківських обов`язків. На засіданнях Комісії матері було рекомендовано відвідувати дитину не рідше двох разів на тиждень. Та вона не дотримувалася даних рекомендацій. [PERSON] останній рік не відвідувала сина, не дарувала подарунків, матеріально не забезпечувала, зловживала спиртними напоями. Коли син [PERSON] приїздив до неї в гості, то знаходила привід не зустрічатися з ним. Бабуся [PERSON] повідомляє, що у червні 2023 року вони з [PERSON] вирішили відвідати його маму [PERSON] . Після цього хлопчик втік з дому. Потім, коли хлопця повернули додому працівники поліції, вона дізналася, що під час візиту до матері, коли вона перебувала в веранді, співмешканець її доньки [PERSON] та її донька [PERSON] завели [PERSON] в іншу кімнату, надавали стусанів та сильно сварили. Після цього [PERSON] на мотоциклі вивіз [PERSON] за село та наказав пішки іти додому в сусіднє село Берестовець. Дитина дуже плакала, а потім вирішила піти з дому. Про це їй потім розповів [PERSON] . Дану інформацію дитина підтвердила на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини 28 червня 2023 року в присутності бабусі. [PERSON] була запрошена, проте не прийшла. Малолітній [PERSON] говорить, що хоче жити з бабусею, що мама його не любить; коли він приїздить до неї в гості, ображає його. Фахівець соціальної роботи ЦНСП Комарівської сільської ради [PERSON] повідомляє, що співпрацювати з фахівцем соціальної роботи [PERSON] не бажає, сама просить скоріше позбавити її батьківських прав по відношенню [PERSON] , адже вона через нього тільки мучиться, можливості дбати про нього вона не має і з ним вона не справляється. Тому ЦНСП Комарівської сільської ради не вбачає доцільності в наданні соціальних послуг в підвищенні материнського потенціалу [PERSON] по відношенню сина [PERSON] . 22.06.2023 року [PERSON] написала заява до органу опіки та піклування про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Підпис під заявою був нотаріально посвідчений керуючою справами Комарівської сільської ради Оксаною Вороніною (секретар виконавчого комітету), до якої [PERSON] зверталася особисто декілька разів з проханням прийняти від нею таку заяву. В службі у справах дітей Комарівської сільської ради [PERSON] пояснила, що вона знати нічого не хоче про [PERSON] , і просить більше не викликати її на будь-які засідання комісії з цього приводу. 02.08.2023 року [PERSON] був поміщений до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернігівської обласної державної адміністрації у зв`язку з тим, що почав тікати з дому бабусі [PERSON] та більше не бажав проживати у бабусі. Мати дитини [PERSON] не виявила бажання забрати дитину для спільного проживання та виховання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що [PERSON] не займається доглядом та розвитком сина [PERSON] , жодних позитивних змін щодо виховання у матері не відбувається, хоча з нею постійно проводиться робота та профілактичні бесіди. Представник третьої особи позовні вимоги підтримав, зазначив, що мати не любить дитину, не бажає її бачити, особисто написала заяву про позбавлення її батьківських прав щодо дитини. Останнім часом мати все більше показує свою неприязнь до дитини. Жодні заходи впливу на матір щодо зміни свого відношення до дитини успіху не мали, остання не бажає мати нічого спільного з дитиною. Після того, як дитину знайшли на вулиці брудну, під мостом, було вирішено помістити його до Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. Емоційний зв`язок матері щодо дитини втрачено. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, з жодними клопотаннями чи заявами до суду не зверталася. Малолітній [PERSON] в судове засідання не викликався, оскільки, як пояснили в судовому засіданні представники позивача та третьої особи, це буде вкрай негативно для дитини, оскільки остання дуже емоційно переживає ситуацію після відмови спілкування з ним матері, намагалася навіть вкоротити собі віку, Після таких емоційно навантажених періодів потім дитину дуже важко привести до нормального психологічного стану, що вимагає постійної роботи психолога. Фактично дитина хоче спілкуватися з матір`ю, зі своїми сестрами, однак його до них не пускають, а мати сина бачити не хоче. Кожне таке відвідування [PERSON] місця проживання матері для дитини є сильною травмуючою подією, оскільки він тягнеться до сім`ї, де його не приймають. Останні зустрічі з матір`ю для дитини є неприємними та образливими. Чергове нагадування дитині про травмуючу для нього ситуацію є небажаним та протипоказаним. А тому, судом прийнято рішення в судове засідання дитину не викликати, з урахуванням того, що мати не бажає мати нічого спільного з дитиною, написала заяву про позбавлення її батьківських прав щодо дитини. Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У відповідності до ч.ч. 1-5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, і тільки потім права батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як установлено судом, [PERSON] народився [INFO] . Матір`ю дитини є [PERSON] (відповідач по справі), [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька дитини записані зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням виконавчого комітету Комарівської сільської ради № 40 від 12.07.2023 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав» вирішено за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] . Згідно копії наказу № 50 від 23.12.2021р. Служби у справах дітей Комарівської сільської ради, враховуючи результати проведення оцінки потреб дитини та її сім`ї, взято на облік дитину - [PERSON] , [INFO] , яка опинилась у складних життєвих обставинах, з підстави ухиляння матері, [PERSON] , [INFO] , від виконання батьківських обов`язків. Як убачається з копії характеристики [PERSON] , учня 8 класу Берестовецької гімназії, виданої 27.06.2023р., [PERSON] з 02.12.2016р. навчається в Берестовецькій гімназії. Навчальним матеріалом володіє на середньому рівні. На уроках неуважний, часто відволікається, займається сторонніми справами, домашні завдання виконує нерегулярно. Майже на кожному уроці отримує зауваження вчителів, на які, в більшості випадків, не зважає. Доброзичливий, щедрий, працелюбний. Живе у бабусі [PERSON] . Класний керівник здебільшого спілкується з мамою через вайбер та в телефонному режимі, бо вона живе в с. Комарівка. Відповідно до копій висновків оцінки потреб сім`ї [PERSON] , основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини, є зловживання спиртними напоями, ухилення від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , умови для спільного проживання наявні, проте мати не виявляє бажання для цього, відсутність у [PERSON] батьківського потенціалу відносно сина [PERSON] . [PERSON] не виконує свої батьківських обов`язків і не задовольняє базові потреби дитини. Згідно копії листа Центру надання соціальних послуг Комарівської сільської ради, [PERSON] ніде не працює, живе на утриманні співмешканця, який агресивно ставиться до сина жінки [PERSON] . Випадок визначено як «складний». Сім`я була поставлена на облік як така, що потрапила у складні життєві обставини. З 06.01.2022р. по 01.08.2022р. сім`я була отримувачем соціальних послуг. [PERSON] отримувала наступні види послуг: інформування щодо працевлаштування, але жінка відмовилася працювати, посилаючись на те, що потрібно доглядати ще двох дітей. Консультування з метою підвищення батьківського потенціалу. Надання натуральної допомоги у вигляді продуктів харчування. Було знайдено спонсора для купівлі сучасного мобільного телефону для [PERSON] , що значно покращило емоційний стан дитини. Були надані рекомендації та проведені відповідні бесіди щодо консультації психолога для сина [PERSON] . Як убачається з рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 18.08.2022р. у справі № 730/92/22 за позовом Комарівської сільської ради, поданим в інтересах дитини [PERSON] , до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Комарівської сільської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у процесі судового розгляду знайшов своє підтвердження той факт, що [PERSON] не в достатній мірі піклується про фізичний і духовний розвиток сина [PERSON] , не займається його вихованням, майже не відвідує його у бабусі, не забезпечує його спілкування з сестрами, що негативно впливає на емоційний стан дитини. Мати не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, а наявний обсяг спілкування не забезпечує її потреб. [PERSON] дійсно неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки щодо сина [PERSON] , не приділяє йому достатньо часу та не забезпечує фінансово, однак судом не встановлено факту саме беззаперечного ухилення [PERSON] від виконання нею батьківських обов`язків. Рішенням суду у позові було відмовлено, було надано шанс матері виправити свою поведінку та своє відношення щодо дитини, однак такий шанс мати не використала, жодних позитивних змін немає, намагання виправити ситуацію відсутнє. Відповідно до копії Плану соціального супроводу сім`ї/особи від 06.02.2023р., основними цілями соціального супроводу сім`ї/особи, спрямованими на подолання складних життєвих обставин, є формування навичок відповідального батьківства, налагодження емоційних контактів між членами сім`ї, профілактика шкідливих звичок. Згідно копії акту про відвідування сім`ї [PERSON] № 02 від 06.01.2023р., будинок складається з 2 кімнат, санітарно-гігієнічні норми проживання в нормі, в наявності місце для навчання та дозвілля дітей. Батьківські обов`язки стосовно [PERSON] та [PERSON] виконуються в повній мірі. Син [PERSON] - [PERSON] разом з матір`ю не проживає. Є випадки вживання батьками алкогольних напоїв. Проведено профілактичну бесіду. Насильство в сім`ї відсутнє. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Комарівської сільської ради від 23.08.2022р. рекомендовано [PERSON] встановити емоційний контакт з сином [PERSON] , відвідувати дитину не рідше, ніж два рази на тиждень; звернутися до психолога для сина [PERSON] ; виїхати мобільній групі з питань протидії домашньому насильству за адресою: [ADDRESS] для проведення відповідної роботи з співмешканцем матері дитини [PERSON] . Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Комарівської сільської ради від 12.01.2023р. вирішено попередити [PERSON] про можливість позбавлення її батьківських прав по відношенню сина [PERSON] ; взяти сім`ю [PERSON] під соціальний супровід фахівця соціальної роботи [PERSON] ; начальнику ССД Комарівської сільської ради [PERSON] посилити контроль за умовами проживання дітей в сім`ї [PERSON] та за місцем проживання малолітнього [PERSON] ; рекомендувати (повторно) матері [PERSON] встановити емоційний контакт з сином [PERSON] , відвідувати дитину не рідше, ніж два рази на тиждень. Рекомендувати (повторно) матері [PERSON] звернутися за допомогою до психолога для сина [PERSON] . Як убачається з копії акту про відвідування сім`ї/особи № 24 від 30.03.2023р., син [PERSON] . [PERSON] проживає окремо. Разом з мамою має бажання жити, але вона проти цього. Рекомендовано [PERSON] підвищувати батьківський потенціал, вести здоровий спосіб життя, звернути увагу на питання повернення дитини в сім`ю. Згідно копії відповіді т.в.о. інспектора СЮП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області № 306/124/45-2023 від 04.01.2023р. на запит начальника ССД Комарівської сільської ради № 14-27/95 від 26.12.2022р., здійснювалась перевірка сім`ї [PERSON] за місцем її проживання, під час якої було встановлено, що відносно [PERSON] 14.09.2022р. складались постанови про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 175-1 та ч. 1 ст. 184 КУпАП (винесені попередження). [PERSON] характеризується з позитивного боку, скарг на його поведінку з боку сусідів не надходило. На профілактичному обліку в Ніжинському РВП ГУНП в Чернігівській області не перебуває. 05.06.2023р. фахівцем з соціальної роботи [PERSON] проведено профілактичну бесіду з [PERSON] на теми: «Чи знаєте Ви свою дитину?», «Майбутнє дітей в руках батьків». За результатами бесіди доцільності у подальшому проведенні бесід з питань виховання сина [PERSON] немає, мати відмовляється від дитини. 22.06.2023р. [PERSON] було написано заяву на ім`я голови органу опіки Комарівської сільської ради [PERSON] , в якій вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Центру надання соціальних послуг Комарівської сільської ради до ССД Комарівської сільської ради № 63 від 26.06.2023р., в Центрі з надання соціальних послуг в зв`язку з складними життєвими обставинами з 06.01.2022р. перебуває сім`я [PERSON] . Ведення справи складається з соціальної карти, акту оцінки потреб, плану соціального супроводу. Випадок сім`ї визначається як складний. [PERSON] ніде не працює, живе на утриманні співмешканця, який агресивно ставиться до сина жінки [PERSON] . З 06.01.2022р. по 23.06.2023р. сім`я була отримувачем наступних соціальних послуг: інформування щодо працевлаштування, але жінка відмовилася працювати, посилаючись на те, що потрібно доглядати ще двох дітей. Соціального супроводу з метою підвищення батьківського потенціалу. Мета не досягнута. Надання натуральної допомоги у вигляді продуктів харчування. В зв`язку з ухилянням від виконання батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] та частковим виконанням плану соціального супроводу Центр надав висновок про недоцільність в подальшому надання соціальних послуг сім`ї [PERSON] . Як вбачається з копій актів обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , бабуся виховує свого внука [PERSON] сама понад шість років. Мати участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не забезпечує, не цікавиться життям та здоров`ям дитини. [PERSON] не спілкується зі своїми сестричками, хоча дуже цього хоче. Співмешканець матері [PERSON] з хлопчиком не спілкується тривалий час. Участі в його вихованні не приймає, з матір`ю [PERSON] проживають в іншому населеному пункті. Дитина утримується на бабусину пенсію. Згідно інформації Берестовецького старостинського округу Комарівської сільської ради № 394/1 від 28.12.2022р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю бабусею [PERSON] . [PERSON] навчається за дистанційною формою навчання в Берестовецькій гімназії. Бабуся утримує підсобне господарство. Вона постійно піклується про [PERSON] та наглядає за ним. Мама останнім часом дуже рідко приїжджає до [PERSON] і рідко спілкується з ним по телефону. Співмешканець мами взагалі тривалий час вже не приїздить і не спілкується з [PERSON] . Відповідно до повідомлення Ніжинського центру соціально-психологічної реабілітації дітей ССД Чернігівської ОДА № 329/01-13 від 02.08.2023р., з 02.08.2023р. у їх закладі перебуває дитина [PERSON] , [INFO] . Отже, в судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина [PERSON] , його виховання, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання. Усі вищезазначені обставини, у своїй сукупності, вказують на свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Визначаючи найкращі інтереси дитини щодо збереження її зв`язків із сім`єю, та чи є ця сім`я придатною та благополучною, суд ураховує, що у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. При цьому, суд бере до уваги, що така поведінка матері є умисною та свідомою, оскільки неодноразові намагання попередити її про зміну свого ставлення до сина успіху не мали. Так, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON] , без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи. Доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. На думку суду, на сьогоднішній день [PERSON] не створила жодних умов для виховання сина [PERSON] . Ба більше, й не намагається такі створити. Як зазначив Верховний Суду у постанові від 06.05.2020 року у справі № 641/2867/17-ц, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У цій справі, суд бачить, що у матері відсутнє бажання вчиняти зміни на кращу сторону. Враховуючи, що відповідач звернулася із заявою, у якій не заперечує щодо позбавлення ї батьківських прав щодо сина [PERSON] , суд констатує, що жодними судовими або іншими рішеннями змусити любити дитину та належним чином виконувати батьківські обов`язки просто неможливо. Одночасно суд погоджується з міркуваннями представника третьої особи, що у даному разі вже мова йде не про ухилення матері від виконання нею батьківських обов`язків, а про загрозу життю та здоров`ю дитини, оскільки, фактично, дитина є без нагляду, батьки нею не цікавляться, через що у дитини були спроби суїциду. Також суд звертає увагу на таке. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органи опіки та піклування забезпечують вирішення питань щодо надання опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, та застосування інших форм влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно п. 1.3 Правила опіки та піклування, що затверджені наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 р. № 34/166/131/88 (далі - Правила), органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно п. 3.1 зазначених Правил, для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. Відповідно до вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, а піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна чи піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що подання про призначення опікуна чи піклувальника до суду не надходило, такої вимоги не зазначено й у позовній заяві. А тому, в межах розгляду даної справи, суд не має достатніх передбачених законом підстав для призначення опікуна [PERSON] , натомість це питання в подальшому може бути вирішене відповідним органом опіки та піклування відповідно до ст. 63 ЦК України. Вказане узгоджується із положеннями частини четвертої та п`ятої статті 167 СК України, згідно з якими, якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим; якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідні роз'яснення органам опіки та піклування надано Державним департаментом з усиновлення та захисту прав дитини у пункті 2 листа від 24 лютого 2010 року № 4.1/6-49/630. А тому, у вказаній ситуації, суд вважає за необхідне малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , передати виконавчому комітетові Комарівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, як органу опіки та піклування, для їх подальшого влаштування. Що стосується стягнення аліментів, то суд враховує таке. За змістом вимог ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину; у разі, якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При вирішенні розміру аліментів суд враховує, що статтею 182 СК визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів та встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У цій справі позивач ставить питання про стягнення з [PERSON] на користь та утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду. Тобто, фактично позивач просить стягнути з матері не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь дитини з усіх видів заробітку. Однак, суд враховує, що мінімальний розмір аліментів визначається за допомогою прожиткового мінімуму. Відтак сума аліментів не може бути меншою, ніж 50 % від прожиткового мінімуму. В Україні є гарантований розмір аліментів на одну дитину, тобто мінімальний розмір, та рекомендований розмір аліментів. За першим - сума аліментів, яку сплачує батько чи матір у разі низьких доходів, має складати не менше 50 % від прожиткового мінімуму. А от за другим - суму для дитини відповідного віку встановлює суд у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Одночасно законодавством України передбачені розміри аліментів в залежності від кількості дітей, на користь яких стягуються аліменти, а саме: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. У цій справі, позивачем не надано доказів, що відповідач має достатній заробіток (дохід), або які інші обставини, що дають їй можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж встановлено законом, а тому, в цій частині, позов підлягає задоволенню частково. Судовий збір має бути вирішений у порядку ст. 141 ЦПК. На підставі викладеного,

Outcome: partial