Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 06.07.2023 р. до суду надійшов позов, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 24.07.2023 р., позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь в порядку спадкування за законом не отримані за життя її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , пенсійні виплати. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] . До складу спадщини входять нараховані, але не одержані за життя спадкодавцем кошти в розмірі 443387,20 грн, присуджені відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 року в справі № 240/6839/21. [PERSON] зауважує, що рішення суду від 28.07.2021 р. не виконано, її чоловік [PERSON] за життя не отримав кошти, право на які в нього виникло на підставі судового рішення, а тому вона, як спадкоємець за законом після смерті чоловіка, має право на їх отримання. При цьому посилається, що її право в повному обсязі не може бути захищене шляхом звернення з відповідною заявою про заміну сторони в порядку адміністративного судочинства, оскільки відповідач в принципі заперечує її право на отримання таких виплат. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 10.07.2023 р. позовну заяву залишено без руху. 24.07.2023 р. на виконання вимог ухвали суду від 10.07.2023 р. позивач направила уточнену позовну заяву (а.с. 25-29). Ухвалою суду від 26.07.2023 р. уточнену позовну заяву залишено без руху. 14.08.2023 р. на виконання вимог ухвали суду від 26.07.2023 р. позивач направила уточнену позовну заяву (а.с. 36-40). 17.08.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; витребувано з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) інформацію про те, чи перебуває на виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/6839/21 від 28.07.2021 року про задоволення позову [PERSON] до ГУ ПФУ в Житомирській області про визнання протиправним та зобов`язання нарахувати, виплатити доплату до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка сума заборгованості за рішенням суду за повідомленнями відповідача; чи проводились дії щодо заміни сторони - стягувача у даному виконавчому провадженні. 06.09.2023 р. на виконання вимог ухвали суду від 17.08.2023 р. Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області направив повідомлення (а.с. 54). 07.09.2023 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю (а.с. 56-58). Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. У відзиві на позовну заяву викладено нормативне врегулювання питань виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган. Представник відповідача посилається на те, що виплата донарахованої суми, яка перевищує бюджетні призначення на відповідний рік, може бути здійснена виключно за наявності відповідного фінансування з державного бюджету України. Сторона звертає увагу на передбачені вимогами Бюджетного кодексу України умови порушення бюджетного законодавства, якими, зокрема, є здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень. Посилається на те, що з 01.01.2013 року набув чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким передбачено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів, де боржником є державний орган, шляхом списання Державною казначейською службою України в межах бюджетних призначень коштів з рахунків такого державного органу, саме органом ДВС в порядку виконання повинно вирішуватись питання внесення даних про судове рішення до реєстру рішень, виконання яких гарантується державою. Представник відповідача вказує також на те, що з 01.04.2021 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», якою внесено зміни до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596. Постановою одночасно внесено зміни до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280, відповідно до яких Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплат пенсій. У відзиві на позовну заяву зазначено, що покладений судом обов`язок вчинити дії щодо перерахунку і виплати коштів у справі № 240/19075/20, передбачений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виконаний відповідачем у повному обсязі в порядку, встановленому судовим рішенням та в межах повноважень, покладених на управління фонду. Частиною 2 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконавчі документи про стягнення коштів, боржником за якими є територіальний орган фонду, тобто державний орган, пред`являються на примусове виконання виключно до Державної казначейської служби, та відповідні рішення розподіляються в порядку черговості. Крім того, відповідач звертає увагу, що питання здійснення виплат за рішенням суду може бути вирішено за умови заміни сторони стягувача. Представник відповідача вказує, що наданий позивачем розрахунок невиплаченої пенсії в розмірі 443387,20 грн є невірним, здійснений позивачем самостійно в довільній формі та не підтверджений належними доказами. Ухвалою суду від 25.09.2023 р. витребувано у приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Паламарчука І.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . На виконання вимог ухвали суду від 25.09.2023 р. приватний нотаріус Олевського районного нотаріального округу Житомирської області Паламарчук І.В. направив матеріали спадкової справи (а.с. 66-89). Інших заяв по суті справи не надходило. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 року, ухваленого в справі № 240/6839/21, задоволено адміністративний позов [PERSON] , визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та не виплати з 17.07.2018 року підвищення до пенсії [PERSON] , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язано відповідача здійснити із 17.07.018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії [PERSON] , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). Рішення суду набрало законної сили 22.12.2021 року (а.с. 14-16). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується змістом свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 9). З матеріалів спадкової справи № 121/2022, яка надійшла від приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Паламарчука І.В., вбачається, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після смерті чоловіка [PERSON] (а.с. 69-89). 09.05.2023 р. позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській областіз заявою, в якій просила виплатити їй не отримане за життя її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , пенсійних виплат, а у випадку відмови надати їй довідку про розмір пенсійних виплат, які були нараховані та не виплачені її чоловікові [PERSON] (а.с. 12) Листом №21699-20160/М-02/8-0600/23 від 13.06.2023 р. Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило [PERSON] , що вказані виплати можливі лише за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України. Крім того, виплата заборгованості може бути вирішена у разу зміни сторони стягувача (а.с. 13). Зі змісту відповіді з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області від 01.09.2023 року встановлено, що на виконанні в даному відділі перебуває виконавче провадження № [NUMBER] з виконання виконавчого листа № 240/6839/21 від 12.04.2022 року, виданого Житомирським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок і виплатити пенсію [PERSON] . З повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вбачається, що [PERSON] перебував на обліку в даному управлінні, отримував пенсію за віком, виплата пенсії припинена у зв`язку зі смертю. Боржник не повідомив державного виконавця про суму доплати по даному виконавчому провадженню; державним виконавцем не виносилась постанова про заміну сторони виконавчого провадження в ньому (а.с. 54) ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Матеріалами справи підтверджується, що позивач дійсно є дружиною [PERSON] , а відтак за правилами ст. 1261 ЦК України належить до першої черги спадкоємців за законом. За правилами ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно зі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. [PERSON] у встановлений законом строк подала заяву про вступ в спадщину після смерті [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Отже, позивач, як спадкоємець за законом, яка в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка, що підтверджується матеріалами спадкової справи, заведеної щодо майна померлого [PERSON] , має право на отримання нарахованої, але не отриманої останнім за життя пенсії. Таким чином, суд вважає, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті чоловіка відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач мотивувувала позовну заяву порушенням приписів цивільного законодавства та права власності на успадковані кошти. Предметом позовних вимог є зобов`язання відповідача виплатити позивачу нараховані, але не отримані спадкодавцем за життя суми пенсії, що ввійшли до складу спадщини. Вказані вимоги є майновими. Тому спір слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Такий висновок викладений в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц, від 3 квітня 2019 року у справі №808/1346/18, від 26 червня 2019 року у справі № 284/252/17 та від 04 вересня 2019 року у справі №750/7865/18. Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на норми Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», оскільки порядок виконання судового рішення, боржником за яким є державний орган, не є тотожним з порядком розгляду справи в суді у разі, якщо вимоги заявлені до відповідача, яким є державний орган. Відповідач допускає невірне тлумачення правових норм, ототожнюючи склад учасників судового провадження, особу, яка повинна відповідати за позовом, тобто особу, яка допустила порушення прав позивача, та порядок виконання судових рішень, які підпадають під сферу регулювання норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно якого врегульовується вже порядок виконання судових рішень, боржником за яким є державний орган, який допустив порушення прав позивача, а відтак залучення до участі в справі відповідного органу казначейської служби не є необхідним. Зазначені вище положення підлягають застосуванню виключно на стадії виконання ухваленого судового рішення, яке набрало законної сили, і жодним чином не визначають склад учасників судового провадження. Доводи представника відповідача про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не наділене повноваженнями щодо виплати пенсій, фінансування яких здійснюється виключно Пенсійним фондом України, не відповідають вимогам нормативно-правових актів, спростовуються матеріалами справи, а відтак є неспроможними. Відповідно до вимог Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22 грудня 2014 року № 28-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 21 грудня 2022 року № 28-2) саме на територіальні органи Пенсійного фонду України покладені обов`язки щодо здійснення нарахування (перерахунку) та виплати пенсій (пункт 4), а Пенсійний фонд України здійснює контроль за роботою його територіальних органів щодо призначення і виплат пенсій, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, що врегульовано нормами Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280 (з подальшими змінами). Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, саме цей державний орган здійснював нарахування та виплату йому пенсійних виплат, саме на нього був покладений обов`язок за судовим рішенням від 28.07.2021 року в справі № 240/6839/21 здійснити перерахунок і виплату [PERSON] невірно нарахованих пенсійних виплат, а відтак суд вважає, що вимоги позивача заявила до належного відповідача. Судом не встановлено, що виплату пенсії [PERSON] , а в подальшому і його спадкоємцеві, повинен був здійснити Пенсійний фонд України. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець після смерті [PERSON] , має право на отримання не виплачених пенсійних виплат на підставі положень ст. 1227 ЦК України, норм ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і саме відповідач відмовив позивачці у виплаті зазначених коштів. Доказів про те, що вимоги заявлені до неналежного відповідача представник не надав. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення її права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У своїх висновках Европейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини"). А тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на один з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатити на користь позивача в порядку спадкування недоотримані померлим [PERSON] пенсійні виплати є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача. Водночас, відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобов`язання не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 18.04.2018 р. у справі № 743/1216/17. Європейський Суд з прав людини у рішеннях проти України також вказував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, зокрема у у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року. Щодо розміру пенсії, який підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Зі змісту розрахунку суми, що підлягає виплаті по пенсійній справі 918160154547 [PERSON] на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 28.07.2021 р. по справі №240/6839/21 за період з 17.07.2018 р. по 31.01.2022 р. щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення (ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") вбачається, що розмір недоотриманої пенсії складає 149713,16 грн, заборгованість утворилась за період з 17.07.2018 року по 31.01.2022 р (а.с. 61). Суд відхиляє наданий позивачем розрахунок заборгованості за рішенням суду від 28.07.2021 р., згідно якого недоотримана пенсія становить 443387,20 грн, оскільки він здійснений позивачем в довільній формі і не підтверджений належними доказами. Наданий представником відповідача розрахунок заборгованості, який здійснений уповноваженим органом, позивач не спростувала. Беручи до уваги те, що позивач до матеріалів справи не долучила докази, які підтверджують суму, заявлену до стягнення в розмірі 443387,20 грн, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 149713,16 грн, розмір якої підтверджений належними доказами.

Outcome: approved