Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

28.02.2023 року адвокат Шевченко А.В. звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] , в обґрунтування якого вказала, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2015 по 16.03.2017 року з відповідачем [PERSON] , від якого мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із позивачем, перебуває на її повному утриманні. Відповідач після припинення шлюбних відносин припинив виконувати свої батьківські обов`язки, не цікавиться дочкою, не піклується про неї, не бере участь у вихованні. [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Просить суд: -позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] . 05.05.2023 року суддя відкрив загальне провадження по справі та призначив підготовче судове засідання (а.с.35). 03.10.2023 року суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду . В судовому засіданні представник позивача адвокат Шевченко А.В. позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У зв`язку з цим суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч.2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району Куркова К.В. позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІв усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 2015 року, який рішенням Енергодарського районного суду Запорізької області від 16 березня 2017 року був розірваний (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). 09.11.2022 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] (а.с. 11). Позивач [PERSON] разом із дочкою [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами, проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 15). Згідно довідки №01-33 від 16.01.2023 року директора Енергодарської початкової школи №9, дитина [PERSON] здобуває освіту у ЕПШ №9, відвідувала заклад. [PERSON] не приймав участі у вихованні дитини, навчальний заклад не відвідував (а.с. 17). Згідно довідки медичного центру «Медична зірка», під час нагляду за здоров`ям дитини [PERSON] всі обов`язку виконує матір (а.с. 18). Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю позивачки. Відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу взагалі не бачив свою дочку, не цікавився нею, матеріально не утримував, жодного разу не спілкувався із своєю дочкою Свідок [PERSON] пояснив, що він є чоловіком позивачки. З 2017 року він жодного разу не бачив [PERSON] . Відповідач своєю дитиною не цікавиться, йому ніхто не перешкоджає бачитись з дочкою. Дитина вважає його своїм батьком. Родичі відповідача не знають де знаходиться [PERSON] . Голова районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району затвердив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У висновку вказано, що була з`ясована думка дитини, яка повідомила, що вважає своїм батьком [PERSON] , який про неї піклується та з яким добрі стосунки. Вирішуючи наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, суд враховує, що [PERSON] не спілкується із своєю дочкою, не цікавиться її успіхами, не бере участі в її вихованні. Суд не встановив жодних об`єктивних, непереборних обставин, які заважали відповідачу підтримувати зв`язок із своєю дочкою. З досліджених по справі доказів суд робить висновок, що відповідач по справі ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї дитини, а тому він підлягає позбавленню батьківських прав. Також суд роз`яснює [PERSON] , що у відповідності до статті 169 СК України у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення його батьківських прав, він має право звернутись до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Судовий збір в сумі 1073,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved