Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

16.03.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява [PERSON] , згідно вимог якої останній просить суд стягнути на його користь з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 1 425 000 (один мільйон чотириста двадцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що03 червня 2020 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3014/227/006923. Відповідно до пункту 1.1 Сертифікату/заяви-акцепту № 3014/227/006923 добровільного страхування наземного транспорту (сертифікат), застрахованим транспортним засобом є автомобіль Lexus LX570 чорного кольору, VIN: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . 13 травня 2021 року у позивача стався страховий випадок - незаконне заволодіння належним позивачу автомобілем Lexus LX570 чорного кольору, VIN: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , що мало місце близько за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вулиця Київський Шлях, 2. Про вказаний випадок викрадення застрахованого транспортного засобу позивач 13.05.2021 року повідомив Бориспільське РУП ГУ НП в Київській області та надав відповідну заяву про вчинення кримінального правопорушення. 13 травня 2021 року [PERSON] надав до ПрАТ «СК «Універсальна» письмове повідомлення у формі заяви на виплату страхового відшкодування. Відповідно до акту прийому-передачі від 14 травня 2021 року, укладеного між сторонами, [PERSON] передав, а ПрАТ «СК «Універсальна» прийняло комплекти ключів та мітки іммобілайзера від ТЗ Lexus LX570, номерний знак [NUMBER] . Відповідач був обізнаний про здійснення досудового слідства Бориспільським РУП ГУ НП в Київській області в рамках кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР 14 травня 2021 року за №12021116100000209, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, адже відповідач неодноразово вживав заходи щодо отримання інформації від Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області щодо настання страхового випадку. У свою чергу Бориспільський РУП ГУ НП повідомляв про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні від 14 травня 2021 №12021116100000209 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Листом від 15 грудня 2022 року № 3682/24-101 Страховик повідомив Страхувальника про відмову у виплаті страхового відшкодування за заявою від 13 травня 2021 року з посиланням на пункти 11.1.6, 11.1.7, 11.1.9, 11.1.11, 11.1.3 Договору. Відмовлено у виплаті коштів було з причини ненадання страхувальником протягом року необхідних документів по страховому ризику «незаконне заволодіння ТЗ», надання Страховику завідомо неправдивої інформації, що унеможливлювало встановити всі обставини події, страхувальник не повідомив про заміну засобів проти викрадення. Зазначену відмову позивач вважає незаконною, оскільки обставини, на які посилається відповідач, не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Так,відповідач достеменно був обізнаний про хід та результати кримінального провадження від 14.05.2021 №12021116100000209 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та, відповідно до умов договору мав всі необхідні документи для здійснення страхового відшкодування, припущення страховика з приводу надання йому неправдивої інформації не ґрунтується на положеннях договору, застрахований автомобіль був обладнаний штатною системою охорони проти викрадення та ця система ніколи з ладу не виходила. Вказані обставини послугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, з метою захисту його прав шляхом стягнення страхового відшкодування з відповідача. 16.03.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яку передано судді Ільєвій Т.Г. 20.03.2023, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 22.03.2023 дану позовну заяву було прийнято до провадження судді Ільєвої Т.Г. та було вирішено проводити розгляд в порядку загального позовного провадження. 30.06.2023 до суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», в якому представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог виходячи з того, що дії страховика повністю відповідають умовам договору добровільного страхування наземного транспорту № 3014/227/006923 від 03.06.2020 року, оскільки страховиком було вчинено безліч заходів щодо оформлення всіх необхідних документів. Страховик з`ясував причини та обставини страхового випадку для встановлення необхідної інформації для визнання чи невизнання заявленої події страховим випадком. Страховиком були направлені запити до: начальника СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області, Управління патрульної поліції в Київській області, Головного управління Національної поліції в м. Києві, начальнику Бориспільського ВП ГУНП в Київській області. Станом на 15.12.2022 р. страхувальником не було надано страховику жодного документу, які необхідні для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування, в тому числі і про початок кримінального провадження щодо незаконного заволодіння транспортним засобом. Термін надання страхувальником всіх необхідних документів по настанню страхового випадку сплив 13.05.2022р., оскільки заявлена подія мала місце 13.05.2021р. Згідно отриманої інформації кримінальне провадження було відкрито за ст. 356 КК України - самоправство. 23.02.2022р. Печерським УП ГУНП у м. Києві було зареєстровано в ЄРДР заяву представника Страховика про вчинення кримінального правопорушення, за фактом шахрайських дій Страхувальника, номер кримінального провадження 12022100060000306 за ч. 3 ст. 190 КК України. В рамках даного кримінального провадження Печерським УП ГУНП у м. Києві повідомлено страховика, що в матеріалах кримінального провадження №12021116100000209, що здійснюється Бориспільськім управлінням поліції міститься встановлена слідством інформація, що начебто страхувальник неодноразово здійснював заміну номерних знаків [NUMBER] на [NUMBER] , не зазначив у поясненнях, що з ним були пасажири, які потім і викрали автомобіль, замінивши при цьому номерні знаки на [NUMBER] , тобто страхувальник завідомо надав страховику неправдиву інформацію, що унеможливлювало встановити всі обставини події, яка мала місце 13.05.2021р. Крім того, страхувальник не повідомив страховика про заміну засобів проти викрадення. Все вищезазначене є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, відповідно до пунктів 11.1.6, 11.1.7, 11.1.9, 11.1.11, 11.1.3 Договору. 18.07.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. Зазначив, що Страховик достеменно був обізнаний про хід та результати кримінального провадження від 14.05.2021 №12021116100000209 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та відповідно до умов Договору мав всі необхідні документи для здійснення страхового відшкодування, обґрунтування відмови у здійсненні страхового відшкодування отриманням інформації від Печерського УП ГУНП у м. Києві про результати досудового слідства, що здійснюється Бориспільським ВП ГУНП в Київській областіє безпідставним, оскільки така інформація не є доказом неправомірних дій позивача, на момент настання страхового випадку застрахований автомобіль був обладнаний штатною системою охорони проти викрадення, а також додатковою сигналізацією. Ухвалою суду від 28.08.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без фіксації технічними засобами, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в позові та відповіді на відзив обставинам. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи без фіксування технічними засобами, заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву обставинам. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ч. 3 ст. 208, ч. 1 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, судовий розгляд закінчується ухваленням рішення суду, яке проголошується негайно після закінчення судового розгляду і прилюдно. Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Приписами статті 4 Закону України «Про страхування» визначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Видами добровільного страхування можуть бути зокрема і страхування наземного транспорту (крім залізничного). Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 10.01.2019 р. автомобіль Lexus LX570 чорного кольору, VIN: [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] . 03.06.2020 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3014/227/006923. Договір складається з Сертифікату/заяви-акцепту № 3014/227/006923 від 03.06.2020 року та Публічної оферти добровільного страхування наземного транспорту № 708/10-111 від 04 травня 2020 року, що містить умови страхування (надалі Договір). Предметом договору є майнові інтереси, пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом. Додатком 1 до Договору є Заява на добровільне страхування наземного транспорту від 03.06.2020р. Відповідно до пункту 1.1 Сертифікату/заяви-акцепту № 3014/227/006923 добровільного страхування наземного транспорту (сертифікат), застрахованим транспортним засобом є автомобіль Lexus LX570 чорного кольору, VIN: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Страхова сума та вартість ТЗ визначена на рівні 1 500 000 грн. Страховий тариф становить 3,92%, а страховий платіж становить 58 800 грн (пункти 1.3. - 1.5. Сертифікату, та Додаток1 до Договору). Франшиза у разі викрадення становить 75 000,00 грн (пункти 1.2. та 1.7 Сертифікату). Відповідно до п. 2.1, п. 2.2 Договору, страховим випадком є факт понесення збитків Страхувальником (Вигодонабувачем) внаслідок пошкодження, знищення або втрати застрахованого транспортного засобу, складових частин, деталей або додаткового обладнання в результаті дії страхових ризиків, які відбулися протягом строку та на території дії Договору. Страховими ризиками є такі події (в т.ч.), як незаконне заволодіння ТЗ внаслідок крадіжки, грабежу, розбою. Відповідно до п. 1.12, п. 1.13 Сертифікату, строк дії договору становить з 00 год. 00 хв. 05 червня 2020 року до 24 год. 00 хв. 04 червня 2021 року. Територія дії Договору - Україна. Пунктом 6.4.2 Договору передбачено, страхувальник має право отримати страхове відшкодування у розмірі та в порядку, що передбачені Розділом 9 Договору. Пунктами 6.3.1., 6.3.4., 6.3.7. Договору запитувати у Страхувальника (його представника, водія, особи, допущенної до керування) відомості щодо предмета Договору, перевіряти виконання Страхувальником своїх обов`язків за Договором, а також перевіряти отриману інформацію, яка має відношення до Договору та до страхового випадку; відмовити у виплаті страхового відшкодування згідно з умовами Розділу 11 Договору; направляти запити в компетентні органи пов`язані з з`ясуванням причин страхового випадку і визначенням розміру та характеру збитку, що нанесений застрахованому ТЗ, або самостійно проводити з`ясування причин та обставин страхового випадку. Згідно п. 6.1.2., п. 6.1.3. Договору, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення виплати страхового відшкодування. При настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у строк, передбачений п.9.5 Договору. Аналогічні норми містить і ст. 988 ЦК України. Відповідно до ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов`язаний зокрема і повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов`язки страхувальника. Відповідно до п. 6.2.9., п. 6.2.14. Договору, страхувальник зобов`язаний у разі настання події, яка має ознаки страхового випадку, діяти відповідно до умов Розділу 7 Договору та повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений 7.1.1. Договору; надати страховику документи, що стосуються страхового випадку та його наслідків. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п. 7.1.1., п. 7.1.9. Договору, у разі настання події, що має ознаки страхового випадку) із ТЗ страхувальник зобов`язаний негайно, але не пізніше 48 (сорока восьми) годин (у випадку незаконного заволодіння ТЗ Страхувальника протягом 6 (шести) годин), з моменту, як тільки йому стане відомо про настання події, повідомити Страховика за телефоном 0 800 500 381 (для дзвінків в межах України) або за телефоном [NUMBER] (для дзвінків в Україну з-за кордону) з подальшим письмовим повідомленням у формі заяви на виплату страхового відшкодування в строки, зазначені в п. 7.1.7. Договору; в разі незаконного заволодіння ТЗ Страхувальника - протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту, як Страхувальник довідався про настання події (у випадку прибуття представника Страховика до Страхувальника - негайно) вчинити наступні дії: надати Страховику пояснення, які стосуються незаконного заволодіння ТЗ; передати Страховику свідоцтво про реєстрацію ТЗ та повний комплект ключів від ТЗ, повний комплект карток активних і пасивних активаторів всіх електронних та електронно - механічних засобів (пристроїв) проти викрадення, усіх ключів від механічних засобів проти викрадення та пультів управління охоронною сигналізацією, що застосовуються на застрахованому ТЗ (за винятком випадків, коли їх залучено до матеріалів кримінального провадження, що підтверджується відповідними процесуальними документами на підтвердження їх вилучення у Страхувальника та залучення до матеріалів кримінального провадження), крім випадків, коли вони були викрадені шляхом грабежу чи розбою разом з ТЗ, про що подається копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), в іншому випадку Страховик може відмовити у виплаті страхового відшкодування. Факт такої передачі фіксується в Акті прийому-передачі, що складається Страховиком і підписується Сторонами. Пунктом 8.1.1.1. Договору передбачено, що основними документами, які підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків є, зокрема: при настанні страхових випадків за ризиками «Незаконне заволодіння ТЗ» - належним чином завірена копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР), що включає всі необхідні для витягу з ЄРДР відомості, а також: - у разі встановлення винної особи - документ органу МВС або суду, що містить відомості про винну особу; - у разі невстановлення винної особи - копії постанови (або довідка) органів МВС про прийняття рішення у кримінальному провадженні та оформленого у відповідності з вимогами КПК України Протоколу огляду місця події. Відповідно до п. 8.3 Договору, якщо документів, зазначених в п.8.1 Договору страховику недостатньо для визначення обставин страхового випадку та здійснення страхового відшкодування, або існують сумніви щодо наданих документів, він може вимагати надання інших документів щодо страхового випадку (з письмовим обґрунтуванням причин своєї вимоги) і страхувальник зобов`язаний їх надати. Відповідно до п. 10.7.3. Договору, при настанні страхового випадку за ризиком «Б. «Незаконне заволодіння ТЗ»» Страховик здійснює виплату страхового відшкодування в розмірі дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку (але не більше страхової суми) за вирахуванням франшизи. Частиною 1 ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» визначені умови, за яких страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування. Зазначеними нормами законодавства передбачено, що договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Відповідно до п. 11.1.10 Договору передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є, зокрема, і відмова страхувальника надати документи, визначені цим Договором, які необхідні для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, чи надання документів, які містять недостовірну інформацію щодо строку, причин, обставин страхового випадку та розміру заподіяного збитку. Як вбачається з матеріалів справи, 13.05.2021 позивач звернувся до Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області по факту незаконного заволодіння автомобіль Lexus LX570 чорного кольору, VIN: [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , що мало місце близько 11.00 год. 13 травня за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вулиця Київський Шлях, 2. Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.05.2021р. Заява зареєстрована в ЄРДР за №12021116100000209 14 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. Зазначені обставини підтверджуються копією відповідного витягу з ЄРДР від 14.05.2021. 13.05.2021 р. позивач подав до страховика письмове повідомлення у формі заяви на виплату страхового відшкодування, в якому зазначив, що 13 травня 2021 року відбулось протиправне позбавлення ТЗ Lexus LX570 номерний знак [NUMBER] . Подія відбулась за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вулиця Київський Шлях, 2. Відповідно до акту прийому-передачі від 14 травня 2021 року, укладеного між сторонами, [PERSON] передав, а ПРАТ «СК «Універсальна» прийняло комплекти ключів та мітки іммобілайзера від ТЗ Lexus LX570, номерний знак [NUMBER] . Листом від 15.12.2022р. № 3682/24-101 ПрАТ «СК «Універсальна» повідомило позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування за заявою від 13.05.2021р., мотивуючи тим, що що страхувальник не надав повний пакет документів, які необхідні для прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування згідно розділу 8 та 9 Договору, термін надання документів минув 13.05.2022р., кримінальне провадження закрите та не оскаржено процесуальне рішення про закриття цього провадження, що свідчить про задоволення страхувальника таким розвитком подій; Печерським УП ГУНП у м. Києві в рамках кримінального провадження № 12022100060000306 повідомлено Страховика, що в матеріалах кримінального провадження, що здійснювалося Бориспільськім управлінням поліції щодо викрадення автомобіля Страхувальника міститься «встановлена» слідством інформація, що Страхувальник неодноразово здійснював заміну номерних знаків [NUMBER] на [NUMBER] , не зазначив у поясненнях, що з ним були пасажири, які потім і викрали автомобіль, замінивши при цьому номерні знаки на [NUMBER] ; Страхувальник не повідомив про заміну засобів проти викрадення; все вищезазначене є порушенням пунктів 11.1.6, 11.1.7, 11.1.9, 11.1.11, 11.1.3 Договору, у зв`язку із чим і прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного кримінального правопорушення, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Частиною 2 статті 26 Закону України «Про страхування» передбачено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. У відмові у виплаті страхового відшкодування, Страховик посилається як на підстави для відмови саме на пункти 11.1.6, 11.1.7, 11.1.9, 11.1.11, 11.1.3 договору добровільного страхування наземного транспорту від 03 червня 2020 року № 3014/227/006923. Відповідно до зазначених пунктів Договору підставою для відмови Страховика у здійсненні страхового відшкодування є: «11.1.3. подання Страхувальником (Вигодонабувачем або особою, допущенною до користування ТЗ) свідомо неправдивих відомостей про предмет Договору або про факт настання страхового випадку (при цьому факт надання таких неправдивих відомостей може бути встановлено Аварійним сертифікатом, висновком експерта та ін.)»; «11.1.6. невиконання Страхувальником (особою, допущенною до користування ТЗ) будь-яких обов`язків за Договором без поважних на це причин»; «11.1.7. створення Страховику перешкод у визначенні обставин страхового випадку, характеру та розміру збитків»; «11.1.9. неповідомлення Страховика у встановлені п. 6.2.3 Оферти строки про суттєві зміни, що сталися з ТЗ (зміна кузова, реєстраційного номеру, комплектності, додаткового обладнання; використання ТЗ як таксі; втрата ключів, документів; поломки протиугінних пристроїв, сигналізації), про зміну власника транспортного засобу та збільшення кількості допущених до управління водіїв»; «11.1.11. відмова Страхувальника (Вигодонабувача) від права вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або коли здійснення цього права стало неможливим з вини Страхувальника (Вигодонабувача)». Суд, приходить до висновку, що підстави, на які посилається страховик для відмови у виплаті страхового відшкодування не ґрунтуються на положеннях Договору, якими передбачені підстави для такої відмови. Так, перша підстава відмови у виплаті страхового відшкодування у даному випадку вмотивована положеннями розділу 6 Договору «Права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору» та розділу 7 Договору «Дії страхувальника, та осіб, допущених до користування ТЗ, у разі настання страхового випадку», невиконання яких в свою чергу не є підставою для зазначеної відмови, а передбачають лише обов`язок страхувальника у випадку незаконного заволодіння ТЗ передати страховику документи, що стосуються страхового випадку та його наслідків. Судом встановлено, що відповідач був обізнаний про здійснення досудового слідства Бориспільським РУП ГУ НП в Київській області в рамках кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР 14.05.2021р. за №12021116100000209, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, адже відповідач неодноразово вживав заходи щодо отримання інформації від Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області щодо настання страхового випадку. Зокрема, 14.05.2021р., 26.07.2021р., 03.08.2021р. та 30.08.2022 р. Страховиком запитувалась інформація щодо вжитих заходів по розшуку викраденого ТЗ. У свою чергу, 24.01.2022р., 31.01.2022р. Бориспільський РУП ГУ НП в Київській області запитував інформацію у Страховика щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування, повідомляючи при цьому про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні від 14.05.2021 №12021116100000209 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України Крім того, пунктом 6.1.2. Договору передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення виплати страхового відшкодування. Відповідно до п. 8.3. Договору якщо документів, зазначених в п.8.1 Договору Страховику недостатньо для визначення обставин страхового випадку та здійснення страхового відшкодування, або існують сумніви щодо наданих документів, він може вимагати надання інших документів щодо страхового випадку (з письмовим обґрунтуванням причин своєї вимоги) і Страхувальник зобов`язаний їх надати. Страховиком на адресу позивача ніяких вимог або повідомлень про недостатність поданих для здійснення страхового відшкодування документів не надсилалося, що у свою чергу підтверджує наявність у відповідача повного пакету документів, необхідного для здійснення страхового відшкодування. Обґрунтування ж страховиком відмови у здійсненні страхового відшкодування закриттям кримінального провадження, також є безпідставним, оскільки відповідно до п. 9.10.2. Договору закриття кримінального провадження є підставою для здійснення страховиком остаточного розрахунку по сплаті страхового відшкодування. Отже, судом встановлено, що на день прийняття страховиком рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування, останній достеменно був обізнаний про хід та результати кримінального провадження від 14.05.2021р. за №12021116100000209 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та відповідно до умов Договору мав всі необхідні документи для здійснення страхового відшкодування. Щодо посилання страховика, у якості підстави для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування на надання страхувальником завідомо неправдивої інформації страховику, що унеможливлювало встановити всі обставини події, суд зазначає, що в даному випадку це є лише припущеннями страховика, що також не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки не ґрунтується на положеннях Договору, якими передбачені підстави для такої відмови. Відмова у виплаті страхового відшкодування у даному випадку вмотивована листом, яким Печерське УП ГУНП у м. Києві повідомляє страховика, що в матеріалах кримінального провадження №12021116100000209 від 14.05.2021р., що здійснюється Бориспільським РУП ГУНП в Київській області є інформація, що [PERSON] неодноразово змінював на застрахованому автомобілі номерні знаки, та у ніч перед викраденням підвозив у застрахованому автомобілі двох людей, які потім і викрали цей автомобіль. Зазначений лист Печерського УП ГУНП у м. Києві не є процесуальним документом у розумінні КПК України, тому не може розглядатися як доказ якихось неправомірних дій позивача, якому не висунуто а ні підозри, а ні обвинувачення у завідомо неправдивому повідомленні про кримінальне правопорушення, тим паче, не має і обвинувального вироку з цього приводу. Стосовно третього пункту відмови у виплаті страхового відшкодування, суд зазначає наступне. Пунктом 11.1.9. Договору передбачено, що неповідомлення страховика у встановлені п. 6.2.3 Оферти строки про суттєві зміни, що сталися з ТЗ (зміна кузова, реєстраційного номеру, комплектності, додаткового обладнання; використання ТЗ як таксі; втрата ключів, документів; поломки протиугінних пристроїв, сигналізації), про зміну власника транспортного засобу та збільшення кількості допущених до управління водіїв є підставою для відмови Страховика у здійсненні страхового відшкодування. Зазначений пункт Договору кореспондується з пунктом 2.3. Договору відповідно до якого, якщо на момент укладення Договору ТЗ - легковий автомобіль, не був обладнаний хоча б одним із засобів проти викрадення (іммобілайзер (електричне блокування двигуна), механічна система блокування, GPS (супутникова система проти викрадення), система проти викрадення з датчиками руху, розбиття скла та контролю об`єму), - то зобов`язання Страховика за цим Договором по ризику "Незаконне заволодіння ТЗ" виникають з моменту надання ТЗ для огляду Страховику після встановлення відповідного обладнання та фіксації результатів такого огляду в Акті огляду. З наведених положень договору вбачається, що обов`язки страховика з виплати страхового відшкодування по ризику "Незаконне заволодіння ТЗ" настають коли застрахований автомобіль обладнаний хоча б одним із засобів проти викрадення, і цей обов`язок Страховика, з метою недопущення залишення автомобіля без жодного засобу проти викрадення, пов`язаний з обов`язком Страхувальника повідомити Страховка про поломку такого засобу. Проте, відповідно до технічних характеристик, які були добре відомі страховику на момент укладення Договору добровільного страхування, автомобіль марки Lexus LX570, номерний знак [NUMBER] , був обладнаний штатною системою охорони проти викрадення. Зазначена система ніколи з ладу не виходила. Сигналізація «Старлайн» була встановлена як додаткова і заміна цієї сигналізації на іншу ніяким чином не впливала на загальну безпеку автомобіля. Таким чином, на момент настання страхового випадку автомобіль марки Lexus LX570, номерний знак [NUMBER] , був обладнаний штатною системою охорони проти викрадення, а також додатковою сигналізацією. Страховиком доказів протилежного суду не надано. Верховним Судом у постанові від 29.07.2020р. по справі № 500/1286/17 зроблено наступний висновок: «… З урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкоджало страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом в кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК України, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК України) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.». Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.06.2022р. по справі № 216/1806/20. Відповідач у своїй відмові в здійсненні страхового відшкодування не зазначив, яким чином будь-яке порушення положень Договору Страхувальником перешкоджало Страховику переконатись, що викрадення автомобіля Lexus LX570, номерний знак [NUMBER] є страховим випадком. За таких обставин суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо прийняття рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування позивачу від 19.12.2022 року не ґрунтуються на положеннях законодавства та умовах договору добровільного страхування наземного транспорту № 3014/227/006923від 03.06.2020 року, а подія, яка сталась із легковим автомобілем Lexus LX570, номерний знак [NUMBER] є страховим випадком та у відповідача виник обов`язок сплатити позивачеві страхове відшкодування. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Пунктом 9.10. Договору передбачено, що у випадку незаконного заволодіння ТЗ Страховик сплачує страхове відшкодування в два етапи: - 40% суми розрахованого страхового відшкодування (авансовий платіж) - протягом 12 (дванадцяти) календарних днів з дня прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Рішення про виплату страхового відшкодування приймається протягом 12 (дванадцяти) календарних днів від дати отримання всіх документів, зазначених в Розділах 8 та 9 Оферти (крім документа, що підтверджує закриття кримінального провадження або направлення до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у зазначеному кримінальному проваджені); - 60% суми страхового відшкодування - протягом 12 (дванадцяти) календарних днів після отримання Страховиком копії документа, який підтверджує закриття кримінального провадження або направлення до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у зазначеному кримінальному проваджені або закінчення шестимісячного терміну (строку) з дати початку/відкриття/порушення цього кримінального провадження за умови, що надані всі інші документи, зазначені в Розділах 8 та 9 Оферти (крім документа, що підтверджує закриття кримінального провадження або направлення до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у зазначеному кримінальному проваджені). У зв`язку із тим, що відповідач обізнаний про настання страхового випадку, стан досудового слідства в рамках кримінального провадження від 14.05.2021 №12021116100000209 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та відповідно до умов Договору має всі необхідні документи для здійснення страхового відшкодування, останній повинен здійснити виплату 100% страхового відшкодування на користь позивача. Пунктом 1.3. Сертифікату та Заявою на добровільне страхування наземного транспорту від 03.06.2020р. передбачено, що страхова сума та вартість автомобіля становлять 1 500 000,00 грн. Відповідачем вартість викраденого автомобіля Lexus LX570, номерний знак [NUMBER] не оспорювалася. Крім того, згідно ст.9 Закону України «Про страхування» та п.9.6 Договору страхування виплата страхового відшкодування здійснюється з вирахуванням франшизи, зазначеної в п. 1.7 Сертифікату.Згідно п. 1.7. Сертифікату франшиза становить 75 000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 1 425 000 (один мільйон чотириста двадцять п`ять тисяч) грн. 90 коп. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 420 грн 00 коп. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Так, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Outcome: approved