Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

12.06.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] , на 1/2 житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд, з прилеглою земельною ділянкою, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті залишився у спадок житловий будинок, 1/2 частку якого [PERSON] набув на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11.02.1971 після смерті батька [PERSON] , а іншу 1/2 частку - на підставі договору дарування від 27.09.2019. За життя її чоловік вчинив заповіт від 24.09.2013, згідно якого належну йому частину вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та прилеглу до нього земельну ділянку заповів [PERSON] . На момент складання заповіту [PERSON] належала лише 1/2 частка житлового будинку, яку він і заповів [PERSON] 27.04.2022 вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом на 1/2 частку житлового будинку після смерті [PERSON] . Однак, нотаріус їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку житлового будинку. У зв`язку з чим, позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивачки адвокат Фіщук В.М. подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримав. Також, просив повернути позивачу 50 % сплаченого судового збору і не стягувати з відповідача судовий збір. Представник відповідачки подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та у відсутності відповідачки. Позовні вимоги визнав повністю. Третя особа приватний нотаріус Гадайчук Є.А. подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, розглянути справу за відсутності учасників на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновків, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [INFO] в м. Волочиськ Волочиського району Хмельницької області помер чоловік позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.10.2019 та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.08.2008 (а.с. 7-8). На час відкриття спадщини [PERSON] на праві власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування частки житлового будинку від 27.09.2019, копією свідоцтва про право на спадщину від 11.02.1971, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.09.2019 (а.с. 9-10, 14). За життя [PERSON] вчинив заповіт від 24.09.2013, згідно якого належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та прилеглу до нього земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заповів [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 61). З копії спадкової справи № 34/2021, заведеної до майна померлого [PERSON] вбачається, що спадкоємиця за заповітом [PERSON] прийняла спадщину після його смерті. Крім того, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , які прийняли спадщину є його дружина [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 56-60). 27.04.2022 [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гадайчук Є.А. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, та прилеглу до нього частину земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] . Однак, нотаріус їй відмовила в оформленні права на спадщину посилаючись на те, що померлий [PERSON] залишив заповіт від 24.09.2013 на належну йому частину житлового будинку та земельну ділянку на ім`я [PERSON] , а на день смерті померлому належала ціла частина житлового будинку та земельної ділянки. Вказане підтверджується копією заяви [PERSON] від 27.04.2022 та копією постанови нотаріуса від 29.04.2022 № 112/02-31 (а.с. 12-13). З копії рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 10.08.2023 у справі № 671/1356/23, яке набрало законної сили 18.09.2023 вбачається, що 26.02.2021 приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Гадайчук Є. А., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що спадкове майно після смерті спадкодавця [PERSON] збільшилось у розмірі, оскільки на час відкриття спадщини йому вже належав цілий житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 49-50). Вказаним судовим рішенням розтлумачено, що в заповіті, вчиненому [PERSON] , посвідченому 24.09.2013 державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори Кочаток Т. В., реєстраційний № 1-3030, волевиявленням волі заповідача було розпорядження, згідно якого він заповів на ім`я [PERSON] належну йому станом на час його вчинення 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами і прилеглої до нього земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, даним рішенням встановлено, що мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] . Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. За правилами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 3 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах (ст. 1245 ЦК України). Частиною першою статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємиця за заповітом [PERSON] успадкувала 1/2 частку житлового будинку по [ADDRESS] . Дружина [PERSON] - [PERSON] прийняла спадщину після його смерті у порядку, встановленому цивільним законодавством, інших спадкоємців першої черги за законом, які прийняли спадщину немає. Тому, в силу ст.ст. 1223, 1245 ЦК України, [PERSON] має право на спадкування за законом на 1/2 частку житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в заявлених нею межах. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання відповідачкою позову та відсутність у суду сумнівів щодо добровільності її позиції, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню Щодо розподілу судових витрат. Позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 3260,80 грн. (а.с. 1). За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. Крім того, представник позивачки просив не стягувати з відповідачки судовий збір. Тому, суд вважає за можливе решту суми судового збору 1630,40 грн., покласти на позивачку.

Outcome: approved