Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

29.09.2023 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/844928 від 05.03.2020 року в розмірі 137 307,48 грн. та судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.03.2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] була укладена Заява-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/844928, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 94 276,84 грн. строком на 72 місяці, під фіксовану процентну ставку на період з 05.03.2020 по 05.05.2020. Розмір процентної ставки за кредитом складає 8,0% річних, а з 06.05.2020 процентна ставка за кредитом застосовується в розмірі 39,9% річних, без укладення додаткової до цієї Заяви-Договору, а позичальник зобов`язувався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно з умовами договору та тарифами кредитора, та виконати інші зобов`язання в порядку та у строки, визначені договором. Позичальник підтвердив, що перед укладенням Договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк» та орієнтовну загальну вартість кредиту. Відповідно до п. 1.2. Кредитор зобов`язаний надати позичальнику кредит в сумі - 94276,84 грн., а позичальник зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надавався шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта, відкритий в АТ «Райффайзен Банк» для подальшого використання його за цільовим призначенням. Таким чином, як на це посилається представник позивача, Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок в сумі 94276,84 гривень 05.03.2020, тобто в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. З укладенням заяви-договору у відповідача виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки у строки та розмірах чітко встановлених заявою-договором та Правилами, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотки. Проте, всупереч вимогам Кредитного Договору Відповідач не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснює щомісячно ануїтетними платежами погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 14.07.2023 року заборгованість боржника перед АТ «Райффайзен Банк» за Заявою-Договором становить 137307,48 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 119 769,42 грн., в тому числі простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 2212,89 грн., заборгованості за процентами в розмірі 17538,06 грн., в тому числі простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 16 359,73 грн. Ураховуючи викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Заявою-Договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» у сумі 137 307,48 гривень та судові витрати, сплачені позивачем в сумі 2684,00 гривень. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.10.2023 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, у поданій заяві підтримала позовні вимоги, у разі неявки в судове засідання відповідача просила - ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову (відзиву) та заяви про розгляд справи без його участі не надав. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 05.03.2020 відповідач [PERSON] звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву - Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014/380805/82/844928. 05.03.2023 банк надав позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 94276,84 гривень з датою видачі 05.03.2020 року строком на 72 місяці, під фіксовану процентну ставку на період з 05.03.2020 по 05.05.2020. Розмір процентної ставки за кредитом складає 8,0% річних, а з 06.05.2020 процентна ставка за кредитом застосовується в розмірі 39,9% річних, без укладення додаткової до цієї Заяви-Договору, а позичальник зобов`язувався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно з умовами договору та тарифами кредитора, та виконати інші зобов`язання в порядку та у строки, визначені договором. Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 94276,84 гривень. З наданого представником позивача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» розрахунку вбачається, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №014/380805/82/844928 від 05.03.2020 р., станом на 14.07.2023 року становить суму в розмірі 137307,48 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 119 769,42 грн., в тому числі простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 2212,89 грн., заборгованості за процентами в розмірі 17538,06 грн., в тому числі простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 16 359,73 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» на адресу [PERSON] було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань від 14.08.2023 за вих. №К-269581. Однак, у визначені Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» строки вимога відповідачем [PERSON] виконана не була, заборгованість залишилася непогашеною відповідачем. За змістом п.п. 10,11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правилами ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Положеннями ст. 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Правилами ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1 та 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. На час розгляду справи судом відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. Отже позивачем доведений факт наявності у [PERSON] перед АТ «Райффайзен Банк» заборгованості за кредитним договором №014/380805/82/844928 від 05.03.2020 р., станом на 14.07.2023 року, яка становить суму в розмірі 137307,48 гривень, та складається із заборгованості за кредитом в розмірі 119 769,42 грн., в тому числі простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 2212,89 грн., заборгованості за процентами в розмірі 17538,06 грн., в тому числі простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 16 359,73 грн. , у зв`язку з чим, відповідачем дійсно були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Враховуючи зазначене вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved