Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

03 січня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнених вимог, посилалася на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області за р.№ 09, у відповідності до якого, на випадок смерті все майна, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла доньці - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що її батько [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06 грудня 2022 року, а тому вона є єдиним спадкоємцем як за законом, так і заповітом після смерті своєї матері. [PERSON] зазначає, що 23 листопада 2022 року вона звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Бовдуй Ольги Олексіївни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , проте, постановою нотаріуса від 23 листопада 2022 року їй було відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. [PERSON] у позові зазначила, що від прийняття спадщини вона не відмовляється, будь-яких заяв подібного змісту до нотаріальної контори не подавала, є єдиним спадкоємцем як за законом, так і за заповітом після смерті матері, оскільки на час смерті останньої фактично проживала разом із спадкодавцем, а тому, вважає, що фактично прийняла спадщину. Водночас, позивач вказує, що на час перебігу та спливу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини вона хворіла, що підтверджується відповідними медичними документами. Також [PERSON] просила врахувати, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало те, що на час перебігу та спливу шестимісячного строку діяли карантинні заходи, направлені на запобігання поширенню на всій території України коронавірусної інфекції, а з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан по всій території України у зв`язку з воєнною агресією російської федерації. Зазначені вище обставини стали перешкодою для позивача у вчиненні відповідних дій щодо прийняття спадщини після смерті її матері. За вказаних обставин [PERSON] вважає, що причина пропуску нею строку для прийняття спадщини є поважною, а тому є достатні підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . У зв`язку з наведеним, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, [PERSON] просила суд: визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , терміном у три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою суду від 06 січня 2023 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року зобов`язано приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Бовдуй Ольгу Олексіївну надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини та підстави позову, викладені в позовній заяві, просили суд задовольнити позов. Представник відповідача Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу за його відсутності. Третя особа - приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Бовдуй Ольга Олексіївнав судове засідання не з`явилася, згідно заяви, просила суд розглядати справу за її відсутності. Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] в м. Балаклія Балаклійського району Харківської області, актовий запис про народження № 133 від 09 квітня 1964 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 квітня 1964 року. Її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що батьки позивача 08 вересня 1963 року зареєстрували шлюб в міському бюро записів актів громадянського стану м. Балаклія Харківської області, актовий запис № 196, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08 вересня 1963 року. Встановлено, що 30 липня 1983 року Андріївською селищною радою Балаклійського району Харківської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 68. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00042036421 від 27 жовтня 2023 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 04 вересня 1998 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 04 вересня 1998 року, про що Балаклійським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області зроблено запис за № 272. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишено без змін. Зазначене також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00042036421 від 27 жовтня 2023 року. Судом встановлено, що [INFO] у віці 77років померла мати позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , про що 04 листопада 2021 року Балаклійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)складено відповідний актовий запис № 1251, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04 листопада 2021 року. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Виконавчого комітету Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області за р.№ 09, зі змісту якого на випадок її смерті усе її майна, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла доньці [PERSON] , [INFO] (номер у спадковому реєстрі: 62078353), що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 74296463 від 11 жовтня 2023 року. Встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не заводилася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкова справа та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74296422 від 11 жовтня 2023 року. Встановлено, що 23 листопада 2022 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Бовдуй Ольги Олексіївни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , проте постановою нотаріуса від 23 листопада 2022 року їй було відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини, оскільки заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у встановлений шестимісячний строк спадкоємець не надав, зокрема докази фактичного прийняття спадщини. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. Стаття 3 Конституції України\~визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держав. Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1217 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1223 ЦК України\~визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері ( ст. 1262 ЦК України). У третю чергу право на спадкування мають за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України). У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Згідно до приписів ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та єдиним спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців як за законом, так і заповітом судом не встановлено. Згідно з\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1\~ст. 1269 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] була зареєстрована та проживала(по день смерті [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] разом із нею були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Андріївського старостинського округу Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області від 01 грудня 2022 року за вих. № 614. При цьому, відомості про зареєстроване місце проживання позивача [PERSON] за адресою реєстрації та проживання спадкодавця [PERSON] відсутні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України про місце проживання серії [NUMBER] , виданого 02 лютого 2000 року Балаклійським РВ УМВС України в Харківській області. При цьому, судом було досліджено акт № б/н. від 014 грудня 2022 року, складений депутатом Донецької селищної ради Бабаковим Є.О. в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого було проведено обстеження домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] , яке належало [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , під час якого виявлено, що в даному будинку зареєстровані позивач [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зі слів мешканців вказаного будинку та сусідів, а також за даними домової книги, позивач [PERSON] з 1978 року та по день смерті матері [PERSON] була зареєстрована та проживала з останньою за даною адресою. В той же час, суд не може взяти до уваги даний акт, як доказ, в частині реєстрації місця проживання позивача [PERSON] за адресою проживання та реєстрації спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] по [ADDRESS] , оскільки він суперечить відомостям у паспорті позивача [PERSON] місце реєстрації якої зазначено: [ADDRESS] Згідно з\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1\~\~ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. В той\~же час,\~позивач [PERSON] \~з заявою\~про встановлення\~факту постійного\~проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини до суду не зверталась, а тому постійне її проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим приватним нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини. Посилання сторони позивача на акт, як на доказ проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] на момент її смерті, судом не приймається до уваги, оскільки даний акт може бути доказом проживання позивача разом із спадкодавцем на момент його смерті лише у справі за заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи те, що позивач не зверталася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у суду відсутні підстави вважати, що остання відповідно до приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Водночас встановлено, що позивач [PERSON] на час перебігу та спливу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини вона хворіла, а після виписки її з лікарні, тобто з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан по всій території України у зв`язку з воєнною агресією Росії. Зазначене стало перешкодою для реалізації її прав на прийняття спадщини. Так, у відповідності до\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно зі\~ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, доказів спільного проживання позивача із спадкодавцем станом на час відкриття спадщини матеріали справи не містять. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. За диспозицією вказаної норми закону у разі встановлення поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд визначає додатковий строк спадкоємцю, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до абз. 1,3,6\~п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судовий порядок продовження даного строку застосовується у випадках, коли інші спадкоємці, які прийняли спадщину, або хоча б один із них, заперечують проти вступу у спадщину особи, що пропустила вказаний строк; якщо спадщина перейшла до територіальної громади і немає інших спадкоємців; або усі спадкоємці, крім позивача, відмовилися від спадщини. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, є визнання причин пропуску строку на прийняття спадщини поважними. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Поважність пропуску позивачем строку на прийняття спадщини підтверджується випискою із медичної карти хворого № 13391. Крім того, на час прийняття спадщини з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан по всій території України у зв`язку з воєнною агресією Росії. Так, постановами Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року № 211, від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» зі змінами було запроваджено та продовжено карантин на всій території України, у зв`язку з чим був припинений прийом громадян у всіх підприємствах, установах, органах юстиції, а також зупинено рух громадського транспорту та обмежено пересування громадян, діяли ряд інших обмежень. Зазначеною\~постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~на період дії карантину не було зупинено прийом громадян у нотаріальних конторах. Зокрема, листом Міністерства юстиції України від 17 березня 2020 року № 1534/19.5/32-20 «Щодо організації роботи державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів на час дії карантину» було рекомендовано державним та приватним нотаріусам обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії. Водночас, з 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан по всій території України у зв`язку з воєнною агресією Росії. Загальновідомим є те, що м. Балаклія Харківської області було окуповане, а тому нотаріуси не здійснювали прийом громадян, транспортне сполучення взагалі було відсутнє, деокупація м. Балаклії відбулася у вересні 2022 року. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд приймає до уваги пояснення позивача, викладені у позовній заяві, про те, що через хворобу, а також, що з 24.02.2022 року введено воєнний стан по всій території України у зв`язку з воєнною агресією Росії, вона не змогла своєчасно використати своє право на звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Ці пояснення узгоджуються зі змістом доказів, які надані позивачем. Вказані докази узгоджуються з іншими матеріалами справи, не суперечать їм, не заперечуються і не спростовуються відповідачем. Внаслідок викладеного, суд приходить до переконання, що позивачем [PERSON] пропущено строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] ,\~померлої [INFO] з поважних причин, і є підстави для застосування приписів ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~до спірних правовідносин, а тому позов підлягає задоволенню, та позивачу належить визначити додатковий строк для прийняття спадщини терміном у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати. В тому числі на професійну правничу допомогу. На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. В той же час, враховуючи відсутність вини відповідача у пропущенні позивачем строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що судові витрати повинні бути покладені на позивача.

Outcome: approved