Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», в якому просила визнати нараховану КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість протиправною, та списати нараховану заборгованість за квітень 2023 року в сумі 8926,78 грн. Позов мотивовано тим, що позивач є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , та зареєстрована у даній квартирі, проте не проживає за даною адресою з 01.01.2023. 29.03.2023 в будинку за адресою: [ADDRESS] було встановлено прилад обліку гарячої води, про що не було попереджено позивача, та без погодження з мешканцями будинку. Про існування лічильника позивачу стало відомо лише після отримання рахунку за надані комунальні послуги, в якому їй було нараховано заборгованість за теплову енергію та гарячу воду у розмірі 8507,20 грн. Вказана сума є значно більшою за щомісячні суми, що нараховувались їй відповідачем до встановлення лічильника, що з урахуванням неотримання нею наданих відповідачем послуг викликає сумніви в правильності нарахування заборгованості. З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду з позовною заявою. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2023 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с. 40) 25.10.2023 представник позивача КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» - Коренюк М.В. надала письмові пояснення, в яких міститься обгрунтування того, що нарахування заборгованості позивачу були здійснені правомірно, а сума вказаних нарахувань є вірною. Крім цього, в поясненнях зазначено, що позивач сплатила нараховану їй суму заборгованості і станом на 25.10.2023 у неї відсутня заборгованість за житлово-комунальні послуги. (а.с.60-63) В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Крейдін В.О. позов підтримав, просив задовольнити, з підстав, зазначених у позові. Зазначив, що хоча позивач і сплатила нараховану їй заборгованість, вона не визнає її. В судовому засіданні представник відповідача КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» - Коренюк М.В. заперечувала проти задоволення позову, з підстав, зазначених у відзиві. Зазначила, що погашенням заборгованості позивач фактично визнала нараховану їй заборгованість. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Правилами\~ст. 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 15.04.2015 зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Вказана обставина сторонами не заперечується, а тому не підлягає доказуванню. Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.09.2019 №830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 №1022) та Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 №1182 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 №1023) та\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017\~за\~№2189-VІІІ та забезпечує будинок за адресою: [ADDRESS] послугами з централізованого теплопостачання. Відповідно до довідки, виданої 30.08.2023 ОСББ «Чайковського-13», 29.03.2023 на будинок [ADDRESS] , було встановлено лічильник обліку гарячої води. (а.с.8) Відповідно до акту №2166 складеного 30.03.2023 представником КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в особі інженера відділу з контролю якості теплової енергії служби збуту Себастіянським В.П., було проведено опломбування приладу обліку за адресою: [ADDRESS] в зв`язку з встановленням лічильника. Дата повірки лічильника 20.03.2023. Лічильник прийнято на абонентський облік 30.03.2023. (а.с. 66) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.07.2023, виданого державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовською В.С., спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її донька [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з квартири [ADDRESS] . (а.с.11) Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав №339666022 від 19.07.2023, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.12) Відповідно до акту №242 від 30.08.2023, складеного комісією в складі Голови Правління ОСББ «Чайковського-13» Перепелюк Л.С., членів правління [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , з 15.04.2015 зареєстрована [PERSON] (а.с. 9) Суд звертає увагу, що в графі «зареєстровані, але не проживають» вказаного акту нічого не зазначено. Згідно з довідкою, виданою 31.08.2023 ОСББ «Чайковського-13», [PERSON] мешкає по [ADDRESS] , є власником з 19.07.2023, зареєстрована з 15.04.2015. (а.с.14) Відповідно до довідки №13 від 05.09.2023, виданої головою правління ОСББ «Політехнік Вінниця» Кравченко Н.В., [PERSON] з 01.06.2022 проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . (а.с.15) [PERSON] зверталась до КП ВМР «Вінницьськтеплоенерго» з заявами, в яких просила надати їй показники загальнобудинкового лічильника та списати нараховану їй заборгованість за квітень 2023 року, з мотивів її необгрунтованості. (а.с.16-17) КП ВМР «Вінницьськтеплоенерго» у відповіді на звернення [PERSON] роз`яснило позивачу порядок нарахування плати за постачання гарячої води, та зазначило про необхідність сплатити нараховану заборгованість. У вказаній відповіді [PERSON] було надано детальний розрахунок суми заборгованості за квітень 2023 року. (а.с.38) Крім цього, з вказаної відповіді випливає, що [PERSON] 24.05.2023 облаштувала своє помешкання розподільним засобом обліку гарячої води, та надалі нарахування проводитимуться згідно його показів. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, позивач [PERSON] регулярно сплачувала за послуги з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до оборотної відомості за період з листопада 2021 року по жовтень 2023 року, по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , за квітень 2023 року за послуги з постачання гарячої видо було нараховано 8926,78 грн. При цьому, у вересні 2023 року заборгованість за послуги з гарячого водопостачання позивачем було сплачено в повному обсязі. (а.с.67) Вказана обставина не заперечувалась представником позивача. Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом. Відповідно до п.1, п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до положень ч.1 та ч.5\~ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Таким чином, укладення договорів про надання житлово-комунальних послуг, підготованих виконавцем послуг на основі типового договору, визначено як обов`язок, а не як право споживача. Відповідно дост.634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до зазначених норм, з 01.11.2021 діють індивідуальні договори без обслуговування внутрішньобудинкових систем на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, які являються публічними договорами. В матеріалах справи відсутні докази того, що від позивача у встановлений чинним законодавством термін до відповідача були направлені заперечення або протокол розбіжностей до типових договорів, отже позивач фактично підтвердила свою згоду з умовами про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води та приєдналася до запропонованих типових договорів в цілому. Таким чином, між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, які грунтуються на умовах договору приєднання, з огляду на те, що позивач отримує надані відповідачем послуги та здійснює їх оплату. У зв`язку із цим, такі відносини, відповідно до п.26 постанови КМУ від 11.12.2019 №1182, обсяги спожитої у будівлі гарячої води та обсяги теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) визначаються та розподіляються між споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, яка затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018р. № 315. Відповідно до п.2 Розділу ІХ цієї Методики, обсяг спожитої гарячої води в i-му приміщенні, не оснащеному вузлом (вузлами) обліку гарячої води (Vпр.іб.обл.гвп), розраховується за формулою: У вказаній формулі застосовуються наступні значення: -загальний обсяг спожитої гарячої води у будівлі/будинку, м-3; - сумарний обсяг спожитої гарячої води у\~j-их приміщеннях, що визначений за показаннями вузлів розподільного обліку, м-3; - обсяг гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби, визначений за показаннями вузла розподільного обліку або на підставі договору з виконавцем комунальних послуг на ці цілі, м-3; - обсяг витоку гарячої води із внутрішньобудинкових мереж ГВП, визначений та розподілений на особу, з вини якої стався такий витік, м-3. За відсутності витоків приймають\~Vгвпн.бал\~= 0; - кількість осіб, які фактично користуються послугою з постачання гарячої води в\~i-му приміщенні, не оснащеному вузлом (вузлами) розподільного обліку гарячої води, особа; - сумарна кількість осіб у будівлі/будинку, які фактично користуються послугою з постачання гарячої води в приміщеннях, що не оснащені вузлом (вузлами) розподільного обліку гарячої води, особа. Тобто, від показників загальнобудинкового лічильника віднімаються сумарні показники квартирних лічильників, а різниця розподіляється пропорційно кількості осіб, прописаних в квартирах не оснащеними приладами обліку. Судом встановлено, що розрахунок обсягу спожитої позивачем гарячої води за квітень 2023 року, і, відповідно, сума нарахувань за спожиті послуги, які були виконані відповідачем та надані позивачу у відповіді від 26.06.2023, були виконані відповідачем відповідно до вказаної вище Методики, є математично вірними та відповідають дійсності. Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на спростування вказаного розрахунку. Щодо тверджень позивача про те, що її не попереджали про встановлення приладу обліку в будинку, суд сприймає вказане твердження критично, з огляду на наступне. Згідно із\~ч.1,\~ч.3,ч.4,ч.5,\~ч.6,\~ч.7\~ст.\~3\~ЗУ «Про\~комерційний облік\~теплової енергії\~та водопостачання», оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у\~порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг. Оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол та вартість такого встановлення. Порядок такого інформування визначається Кабінетом Міністрів України.\~\~Власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців з дня отримання такого повідомлення має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про:\~\~згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах; намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку. У разі якщо протягом двох місяців з дати отримання повідомлення власник (співвласники) не надав згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах або не повідомив оператора зовнішніх інженерних мереж про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, а також у разі якщо власник (співвласники) повідомив про намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку, але не зробив цього протягом чотирьох місяців з дати повідомлення оператором про намір встановити вузли комерційного обліку, оснащення будівлі вузлами комерційного обліку здійснює оператор зовнішніх інженерних мереж. У разі якщо власник (співвласники) будівлі не дає згоди або створює перешкоди для встановлення вузла комерційного обліку в місцях вводу зовнішніх інженерних мереж у будівлю, оператор зовнішніх інженерних мереж, до яких приєднана (приєднується) будівля, може вимагати встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, в/на якій обладнується вузол комерційного обліку, для встановлення та обслуговування такого вузла обліку. У такому разі порядок відшкодування витрат на оснащення будівлі вузлами комерційного обліку, встановлений цією статтею, не змінюється. Вузли комерційного обліку, встановлені за рахунок власника (співвласників) будівлі, належать на праві власності власнику будівлі або є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку. Вузли комерційного обліку приймаються виконавцем відповідної комунальної послуги та оператором зовнішніх інженерних мереж на абонентський облік протягом 14 календарних днів з дня встановлення або дня отримання виконавцем та оператором звернення власника (співвласників). У разі порушення виконавцем відповідної комунальної послуги або оператором зовнішніх інженерних мереж строків прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку споживачі мають право вимагати, а виконавці і оператори на таку вимогу зобов`язані визначати обсяг спожитої комунальної послуги на основі показань вузла комерційного обліку з дати фактичного встановлення такого вузла, яка підтверджується відповідним актом, складеним між замовником і виконавцем робіт із встановлення (монтажу) вузла комерційного обліку. Відповідальність за збереження і цілісність вузлів комерційного обліку покладається на власника (співвласників) будівлі (її частини), в якій вони встановлені, або за договором на визначену власником (співвласниками) іншу особу. У разі встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку власником (співвласниками) будівлі оператор зовнішніх інженерних мереж відшкодовує такому власнику (співвласникам) будівлі фактично сплачені ним (ними) кошти на оснащення будівлі вузлом (вузлами) комерційного обліку за рахунок відповідних витрат, передбачених у тарифах на послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, за період дії цих тарифів до моменту встановлення відповідного вузла (вузлів) комерційного обліку та взяття їх на абонентський облік. Такі кошти відшкодовуються оператором зовнішніх інженерних мереж споживачам відповідних комунальних послуг шляхом зарахування їх у рахунок майбутніх платежів за послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. У разі якщо оператор зовнішніх інженерних мереж не є виконавцем комунальної послуги, він зобов`язаний перераховувати кошти, сплачені споживачами комунальних послуг на оснащення будівлі вузлом (вузлами) комерційного обліку, виконавцю відповідної комунальної послуги для подальшого їх відшкодування виконавцем споживачам. Власник (співвласники) будівлі, яка на день набрання чинності цим Законом була приєднана до зовнішніх інженерних мереж або яка приєднується до зовнішніх інженерних мереж, має право самостійно обладнати таку будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку. З вказаного випливає, що встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку може здійснюватися як оператором зовнішніх інженерних мереж, так власником (співвласниками) будівлі. При цьому, в чинному законодавстві відсутній обов`язок здійснювати таке попередження у разі встановлення лічильника власниками (співвласниками) будинку. З наданої ОСББ довідки від 30.08.2023 про встановлення лічильника не вбачається, хто саме встановив лічильник, а з акту опломбування приладу обліку від 30.03.2023 можна встановити лише факт опломбування лічильника, його технічні характеристики та взяття його на абонентський облік. Відомостей про те, хто саме встановив лічильник акт опломбування не містить. Таким чином, позивачем не надано, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що лічильник в будинку за адресою: [ADDRESS] було встановлено саме оператором зовнішніх інженерних мереж, через що він мав попередити співвласників про це не пізніше, ніж за два місяці. Щодо твердження позивача про те, що на момент нарахування заборгованості в квартирі більше року ніхто не проживав, через що послуги не споживалися, суд дійшов наступного висновку. Позивачем на підтвердження вказаного твердження були надані наступні докази: акт №242 від 30.08.2023, довідку, виданої 31.08.2023 ОСББ «Чайковського-13» та довідку №13 від 05.09.2023, виданої головою правління ОСББ «Політехнік Вінниця». Суд звертає увагу, що вказані докази містять у собі розбіжності щодо факту проживання/непроживання позивача за адресою: [ADDRESS] . Так, в акті №242 від 30.08.2023, в графі «зареєстровані, але не проживають», у [ADDRESS] , нічого не зазначено, тобто вказаний акт не підтверджує факт непроживання [PERSON] за вказаною вище адресою. В довідці, виданій 31.08.2023 ОСББ «Чайковського-13» зазначено, що позивач мешкає за адресою: [ADDRESS] , є власником даної квартири та зареєстрована за вказаною адресою. Довідку №13 від 05.09.2023, виданої головою правління ОСББ «Політехнік Вінниця» містить відомості про те, що [PERSON] з 01.06.2022 проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , проте вказана інформація не підтверджується іншими належними та допустимими доказами. Крім цього, в судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] регулярно сплачувала за послуги з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позивачем не було за допомогою належних і допустимих доказів доведено той факт, що позивач не отримувала у квітні 2023 року послуг з постачання гарячої води, наданих відповідачем. Як вбачається з матеріалів справи, що у серпні-вересні 2023 позивач сплатила суму заборгованості за послуги з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] в повному обсязі, тобто з урахуванням заборгованості, нарахованої їй за квітень 2023 року, і яку вона просить визнати неправомірною. Суд звертає увагу, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Таким чином, сплата [PERSON] нарахованої їй заборгованості свідчить про визнання вказаної заборгованості позивачем, через що суд не вбачає підстав для визнання суми нарахувань протиправною та її списання. Враховуючи викладене, позов задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 3\~ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів"\~споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року, справа №761/24881/16-ц, у\~статті 5 Закону України "Про судовий збір"\~визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22\~Закону України "Про захист прав споживачів"\~дає правові підстави для висновку про те, що сама по собі відсутність такої категорії у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому у\~статті 5 Закону України "Про судовий збір", не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки дана пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів. За основу приймається те, що\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів"). Оскільки позивач звернулась до суду з вимогами, що стосуються її прав як споживача комунальних послуг, вона звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з урахуванням того, що у задоволенні позову було відмовлено, судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed