Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування позову вказавши наступне. На підставі Заяви про надання банківських послуг у ПриватБанку від 11.08.2008 року, [PERSON] отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, зобов`язався повернути Банку суму отриманого кредиту, сплатити відсотки, виконати всі інші зобов`язання, згідно умов договору, однак зобов`язання за вказаним договором відповідачем належним чином виконані не були. У зв`язку із неналежним виконанням умов укладеного договору відповідачем, виникла заборгованість, яка станом на 11.06.2023 року становить 43\~441,55 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 35\~537,27 гривень, заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом у сумі 7\~904,28 гривень. Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку та стягнути на його користь понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2\~684,00 гривні. Ухвалою суду від 06.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, за змістом якого позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву на позов суду не подавав. У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок платіжної картки, шляхом підписання та подання Закритому акціонерному товариству Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», Заяви від 11.08.2008 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 34). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана нм заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором було передбачено порядок та умови погашення кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Згідно долучених до позову Умов та правил надання банківських послуг, підписаних відповідачем [PERSON] , позичальник зобов`язався повернути отримані кредитні кошти та сплатити відсотки за їх користування відповідно до Умов Договору. На підставі Заяви від 11.08.2008 року, Банк встановив відповідачу кредитний ліміт у розмірі 10\~000,00 гривень на картковий рахунок платіжної картки «Універсальна», із встановленням базової процентної ставки 2,5% річних. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, відповідно до Умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором, проте відповідач своєчасно не надав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Згідно з п.п. 1.3, 1.5 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, реальна річна процентна ставка для карт «Універсальна» - 42,0%, для карт «Універсальна Gold» 40,8%; реальна річна процентна ставка за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування кредитними коштами в межах пільгового періоду для карт «Універсальна» - 0%, для карт «Універсальна Gold» 1,2%; реальна річна процентна ставка за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашення кредиту мінімальними щомісячними платежами для карт «Універсальна» - 51,09%, для карт «Універсальна Gold» 51,76%; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту для карт «Універсальна» - 84,0% річних, для карт «Універсальна Gold» 81,6% річних; Згідно з п. 1.4 Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше ніж 100,00 гривень щомісячно; у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення, розмір мінімального обов`язкового платежу 10% від заборгованості, але не менше 100,00 гривень щомісячно. Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов Договору, Банк за наявності вільних грошових коштів та на підставі аналізу кредитоспроможності Клієнта надає йому споживчий кредит у розмірі та на умовах встановлених Договором, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених Договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що умови кредитного договору Банком були виконані у повному обсязі шляхом надання кредитних коштів відповідачу [PERSON] , що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 60-79). Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки на ім`я [PERSON] , розмір встановленого кредитного ліміту було збільшено від 08.08.2022 року до 35\~540,00 гривень (а.с. 21). Відповідно до розрахунку позивача у зв`язку із неналежним виконанням умов договору, заборгованість позичальника [PERSON] за наданим кредитом, станом на 11.06.2023 року, становить 43\~441,55 гривень та складається із: заборгованості за тілом кредиту 35\~537,27 гривень; заборгованості за простроченими відсотками 7\~904,28 гривень. Розрахунок позивача по заявленій сумі заборгованості відповідачем не спростований, відповідачем не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо повернення кредитних коштів. Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази порушення позичальником умов кредитного договору, шляхом неналежного виконання зобов`язань за договором, яким умови кредитного договору не оспорювалися, та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення суми заборгованості за кредитним договором. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості у розмірі 43\~441,55 гривень. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі\~2\~684,00 гривень, підтверджені платіжним дорученням № PROM8BN0Х5 від 28.08.2023 року (а.с. 59).

Outcome: approved