Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з ним, [PERSON] . Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 жовтня 2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову (а.с.50). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 жовтня 2020 року позивачем подано заяву (вх. № 35541 від 26.10.2020 року), якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 13.10.2020 року (а.с. 51-57). У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 58). Відповідачем, [PERSON] подано зустрічну позовну заяву (вх. № 9171 від 09.03.2021 року; а.с. 74-82), в якій відповідач просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , громадянкою України (а.с. 74-82). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 березня 2021 року поновлено [PERSON] процесуальний строк для подання зустрічної позовної заяви. Зустрічну позовну заяву [PERSON] , до [PERSON] , про визначення місця проживання дитини, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано в одне провадження вимоги за зустрічним позовом з первісним позовом [PERSON] , до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, присвоївши єдиний номер № 404/5393/20 (номер провадження 2/404/1544/20) (а.с.92-93). Зустрічний позов мотивовано тим, що починаючи з 2005 року і до 25 червня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] тривалі спільні взаємні стосунки. Вони проживала разом, піклувались про стан здоров`я одне одного, разом вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. [INFO] у сторін народилась донька, [PERSON] . Як зазначає відповідач, 25 червня 2019 року позивач влаштував сварку та вигнав [PERSON] з будинку, доньку забрати заборонив, тому донька залишилась проживати з ним. Ввесь цей час відповідач намагалась домовитись з позивачем про мирне вирішення питання проживання доньки з нею, але [PERSON] постійно їй у цьому відмовляв. Однак відповідач не згодна щоб донька проживала разом з позивачем. Вважає, що в інтересах доньки проживати саме з мамою, а не з батьком, до того ж сама донька не бажає проживати з позивачем. Відповідач вказує, що вона працює і отримує заробітну плату, тому може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити її гармонійний розвиток. Зазначає, що піклується про дитину, цікавитися її досягненнями в школі, на танцях, коли донечка перебувала на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні, мати знаходилась разом з нею. Протягом всього часу [PERSON] постійно вказує на своє бажання жити разом з мамою. Отже відповідач вважає, що проживання доньки з мамою відповідає її інтересам та бажанню. Разом з тим, відповідач зазначила, що не чинитиме жодних перешкод для спілкування батька із донькою. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 травня 2021 року витребувано у Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області письмовий висновок щодо визначення місця проживання дитини, [PERSON] [INFO] (а.с.112). На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 травня 2021 року Соколівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області надано до суду витребувані докази (а.с.119-124). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 жовтня 2021 року на підставі частини першої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради. Витребувано в Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради письмовий висновок щодо визначення місця проживання дитини, [PERSON] [INFO] . Підготовче засідання відкладено (а.с.134-135). До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява (вх. № 2045 від 23.01.2023 року), про залишення первісного позову без розгляду. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 січня 2023 року позов [PERSON] , до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, залишено без розгляду (а.с.162). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 13 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.182). Під час судового розгляду позивач висловив свою думку щодо зустрічного позову відповідача, зазначивши, що наразі дитина проживає з відповідачем за кордоном, з початком повномасштабного вторгнення росії до України, позивач виявив ініціативу та бажання задля збереження життя та здоров`я малолітньої дитини, відправити останню разом з матір`ю проживати за кордон. Неодноаразово в судових засіданнях вказував на те, що [INFO] малолітній дитині [PERSON] виповниться чотирнадцять років, а отже остання саае зможе визначати своє місце проживання як передбачено статтею 160 Сімейного кодексу України. В судове засідання призначене на 13 листопада 2023 року позивач не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 42684 від 13.11.2023 року) про розгляд справи за його відсутністю, зазначив, що наразі оскільки в Україні триває воєнний стан, він не проти проживання малолітньої дитини з матір`ю за кордоном (а.с.235). Представник відповідача підтримала зустрічний позов. В судове засідання призначене на 13 листопада 2023 року відповідач не з`явилась, представником відповідача подано до суду заяву (вх. № 42567 від 13.11.2023 року) про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з перебуванням представника відповідача на лікарняному (а.с.236-237). Однак, доказів неможливості прийняти участь в судовому засіданні суду не надано. В матеріалах справи містяться клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, при цьому процесуальні дії представником відповідача на вчинялись. За таких обставин, зважаючи на те, що справа тривалий час знаходиться в провадженні суду, з метою дотримання найкращих інтересів дитини, дотримання розумності строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та її представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Соколівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, в судове засідання призначене на 13 листопада 2023 року не з`явилась, подала до суду заяву (вх. № 36226 від 29.09.2023 року) про розгляд справи за її відсутності (а.с.220-222). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради в судове засідання призначене на 13 листопада 2023 року не з`явилась, подала до суду клопотання (вх. № 22690 від 21.06.2023 року) про розгляд справи за її відсутності (а.с.195-197). Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 березня 2010 року видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, батьками [PERSON] [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Позивачем під час подання первісного позову надано до суду підтверджуючі документа на яких ґрунтувалися позовні вимоги, зокрема докази щодо підтвердження місця проживання малолітньої дитини з позивачем та докази приймання участі [PERSON] у вихованні [PERSON] (а.с.15-16; 21-36). Водночас, в матеріалах справи містяться і документи на підтвердження участі у вихованні дитини і відповідача. Згідно довідки «Дитячої міської лікарні «Міської ради міста Кропивницького» № 121 від 25.02.2021 року [PERSON] знаходилась по догляду за дитиною [PERSON] , яка перебувала на стаціонарному лікуванні в педіатричному відділенні з 12.08.2019 року по 28.08.2019 року (а.с.77). Також в матеріалах справи наявні докази спроможності відповідача забезпечувати утримання дитини та характеризуючі дані відповідача. Згідно довідки Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області [PERSON] перебуває на обліку в Кропивницькій державній податковій службі як фізична особа-підприємець з 09.10.2018 року, задекларована сума доходу за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року складає 162500,00 грн. (а.с.78). Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «кіровоградський обласний наркологічний диспансер» № 501 від 05.02.2021 року та довідки Комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня «Психоневрологічне диспансерне відділення» № 05 від 25.02.2021 року [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває, та за допомогою не зверталась (а.с.79). З наданих пояснень представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (вх. № 17740 від 07.05.2021 року) з`ясовано, що до служби у справах дітей Соколівської сільської ради Кропивницького району у січні місяці 2020 року звернувся громадянин [PERSON] із заявою про надання висновку про визначення місця проживання своєї малолітньої дитини [PERSON] з ним за адресою [ADDRESS] . З метою підготовки висновку про визначення місця проживання [PERSON] , враховуючи, що мати дитини, [PERSON] , проживає у [ADDRESS] у відповідності до пункту 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, служба у справах дітей Соколівської сільської ради Кропивницького району звернулася до Управління з питань захисту прав дітей міської ради міста Кропивницького з проханням надати акт обстеження умов проживання громадянки [PERSON] за вказаною адресою. Відповідно до актів обстеження умов проживання громадян [PERSON] та [PERSON] , умови проживання обох є задовільними та достатніми для проживання малолітньої дитини. [PERSON] була присутньою на засіданні комісії з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Соколівської сільської ради Кропивницького району, мала можливість брати активну участь у обговоренні питання визначення місця проживання дитини, усно виявила бажання, щоб дитина проживала з нею, але з відповідною заявою до служби у справах дітей не зверталася. Враховуючи подані [PERSON] до заяви про надання висновку визначення місця проживання дочки [PERSON] документи, відношення батька до дитини, органи опіки та піклування Соколівської сільської ради вирішили, що доцільно визначити місце проживання [PERSON] разом з батьком, [PERSON] оскільки дитина з народження проживає з ним, з моменту припинення спільних відносин між [PERSON] та [PERSON] остання не зверталася ні до органів опіки та піклування, ні до суду вирішенням питання визначення місця проживання дитини разом з нею (97-105). На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 26 травня 2021 року Соколівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області надано до суду висновок № 19 від 25.02.2021 року, відповідно до якого комісія з питань захисту прав дітей Соколівської сільської ради рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.119-122). В свою чергу, Виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, надано до суду вже інший висновок № 90 від 30.06.2021 року, за яким комісією з питань захисту прав дітей Соколівської сільської ради рекомендовано визначити за доцільне місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.123-124). На виконання вимог ухвали Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 жовтня 2021 року третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управлінням з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради направлено до суду клопотання (вх. № 12945 від 13.04.2023 року), в якому повідомлено, що на даний час мати [PERSON] разом із донькою [PERSON] знаходяться за кордоном. Тому, надання висновку органу опіки та піклування не вбачається можливим (а.с.177-179). Отже, в матеріалах справи містяться два суперечливих висновки Виконавчого комітету Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області і відсутній висновок Управлінням з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради. Слід зазначити, що при поданні первісного позову дитина проживала з батьком. Під час розгляду справи дитина вже проживала з матір"ю, тому судом витребовувся висновок саме Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, за місцем проживання дитини. Наразі, дитина проживає з матір"ю за кордоном, що сторонами визнається. Відповідно до частини першої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно до частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України та частини першої статті 160 Сімейного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з положеннями статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Згідно до частини першої статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що дитина має право жити з батьками, має право на гармонійний розвиток в належних умовах. Батьки зобов`язані забезпечити дитині відповідні умови. В залежності від віку дитини спочатку місце проживання визначається законом з батьками, потім за їх спільною згодою. Після досягнення дитиною десятирічного віку вже враховується її думка щодо місця проживання з батьками які живуть окремо. За відсутності згоди, щодо визначення місця проживання дитини до чотирнадцяти років спір може бути вирішений судом. Після досягнення чотирнадцяти років дитина самостійно визначає місце проживання і у цьому випадку законом не визначено вирішення спору між батьками у судовому порядку. У рішенні Європейського суду з прав людини від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, проте не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, § 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків. Згідно з положеннями частин першої та другої статті 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішення між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини залежить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 Сімейного кодексу України). Згідно статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як роз`яснено в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Суд не приймає до уваги надані Соколівською сільською радою висновки щодо визначення проживання малолітньої дитини [PERSON] , оскільки подано до суду два суперечливих висновки, за одним висновком комісія з питань захисту прав дітей Соколівської сільської ради рекомендує визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , за іншим комісією з питань захисту прав дітей Соколівської сільської ради рекомендовано визначити за доцільне місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Крім того, за пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008року №866 передбачено, що для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Під час розгляду справи малолітня дитина [PERSON] змінила своє місце проживання та почала проживати разом з матір`ю [PERSON] , тобто подані Виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області висновки не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вказана рада в данному випадку є неналежним органом, який має надавати такі висновки. В свою чергу, оскільки як вже зазаначалось вище, малолітня дитина під час розгляду справи почала проживати разом з матір`ю, судом на підставі частини першої статті 53 Цивільного процесуального кодексу України залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, та в порядку статті 84 Цивільного процесуального кодексу України витребувано у управління висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Однак, Управлінням з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради повідомлено суд про неможливість надання такого висновку, оскільки відповідач разом з донькою виїхала проживати за кордон. Отже враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на обґрунтування обставин викладених в зустрічній позовній заяві, більш того, за весь час розгляду справи відповідач виявляла пасивну поведінку. Відповідач не сприяла органам опіки щодо можливості надати висновок щодо розв`язання спору, не вживала заходів щодо надання дитині можливості у реалізації її права бути вислуханою посадовими особами, а також судом з питань, що стосуються її особисто, питань сім`ї, висловити свою думку щодо бажаного місця проживання. Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання статті 8 Конвенції відповідно до якої, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine). Оскільки доказування не може грунтуватись на припущеннях, в свою чергу відповідачем не надано до суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обставин викладених у зустрічному позові, не вчинено жодних дій по сприянню повному, всебічному та об`єктивному розгляді справи, суд дійшов висновку, про відмову у задовленні зустрічного позову.

Outcome: dismissed