Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Позивач звернувся в червні 2023р. до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами про надання правової допомоги в сумі 73080,00грн. та судові витрати. Позов обґрунтував тим, що між ним та [PERSON] було укладено договір №4ф/2022 про надання правової допомоги від 29.08.2022 року. Відповідно до п.1.1 цього Договору про надання правової допомоги адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник обов`язаний оплатити послуги адвоката у порядку та у строки, обумовлені сторонами. Згідно з п.п.4.1 Договору замовник зобов`язується сплатити адвокату вартість правової допомоги (гонорар), що надається, у порядку в строки та на умовах, визначених у додаткових угодах (замовленнях) до договору, які є невід`ємною частиною договору. У додатку 1 до договору №4ф/2022 сторонами було узгоджено суму наданих послуг, яка складає 1600 доларів США за надання правової допомоги обвинуваченому [PERSON] на стадії судового розгляду кримінального провадження №62022140150000003 від 26.05.2022 та 100 доларів США за участь у кожному судовому засіданні. Виконання ним умов договору №4ф/2022 про надання правової допомоги підтверджується зокрема підготовкою процесуальних документів, серед яких клопотання до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06.11.2022, клопотання про призначення судово-медичної експертизи від 06.11.2022, клопотання про повернення прокурору обвинувального акта від 06.11.2022, клопотання про перенесення дати судового засідання від 11.10.2022 та інші. Участь у судових засіданнях підтверджується записом в журналі судового засідання №1022453 від 07.11.200 та №1053861 від 17.11.2022. Загальна сума заборгованості за договором становить 1800 (одна тисяча вісімсот) доларів США. 18 січня 2023 року позивачем було направлено вимогу [PERSON] про сплату гонорару, рахунок на оплату згідно договору № 4ф/2022 від 29.08.2022, акт наданих послуг на загальну суму 1800 доларів США, відправлення було вручено [PERSON] особисто 02.02.2023р., а 08.02.2023 було повторно направлено вимогу про сплату гонорару, на час подання позову кошти на виконання умов договору не сплачено відповідачем. 14.09.2023 року [PERSON] надав суду відзив, в якому зазначив, що позивачем додано до позову договір № 4ф/2022 від 29.08.2022 року, строк дії договору якого згідно п.2 - до 29.08.2023 року. До закінчення цього строку, позивач передчасно, безпідставно почав висувати йому вимоги та надсилати їх поштою. Згідно самого договору, не вбачається, який результат повинен бути досягнутий за результатами правової допомоги. Вказав, що з позивачем повністю розрахувався сплативши йому в повному обсязі послуги за надання правової допомоги, зазначену в договорі № 4ф/2022 від 29.08.2022 року, а саме 29.09.2022 року у офісі позивача за адресою [ADDRESS] .\~ Позивач за своєю ініціативою припинив надання йому правової допомоги, взявши участь у 2 судових засіданнях в листопаді 2022 року, та припинив приходити в наступні судові засідання. Неодноразово телефонувавши позивачу та з`ясовувати чому не з`являється на судові засідання, позивач повідомив, що в нього є важливіші справи, тому він не планує надалі з ним співпрацювати, на що він просив повернути йому кошти, однак позивач на це нічого не повідомив. Просив в задоволенні позову відмовити. 26.09.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що розмір правової допомоги був узгоджений ними під час укладення договору, а послуги були прийняті клієнтом, а тому в нього був беззаперечний обов`язок їх оплатити. При цьому, на його неодноразові звернення оплатити вартість наданих послуг [PERSON] повідомляв, що зараз має проблеми з грошима і обіцяв розрахуватися пізніше в повному обсязі та просив продовжувати надавати йому правову допомогу. Повіривши клієнту та пішовши йому на зустріч, був наданий позивачем значний обсяг правової допомоги, який не був відповідачем оплачений, через що він змушений звернутись до суду для стягнення вказаних коштів. Щодо зазначеного відповідачем про нібито оплачено вартість правової допомоги 29.09.2023р, те, що він ухилявся від телефонних дзвінків та те, що його вимоги про оплату вартості наданої правової допомоги подані до закінчення строку договору про надання правової допомоги, є повністю надуманими, не обґрунтованими, суперечать змісту укладеного між ними договору та на його переконання спрямовані на ухилення від сплати заборгованості за договором про надання правової допомоги від 29.08.2022р.\~ Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про судові засідання належним чином, подав відзив та просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2022 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено письмовий договір №4ф/2022р. про надання правової допомоги (а.с.5-8). Згідно до п. 1.1. вказаного договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник обов`язаний оплатити послуги адвоката у порядку та у строки, обумовлені сторонами. Відповідно до п.п.4.1.Договору замовник зобов`язується сплатити адвокату вартість правової допомоги (гонорар), що надається, у порядку в строки та на умовах, визначених у додаткових угодах (замовленнях) до договору, які є невід`ємною частиною договору. При цьому суд зауважує, що п.4.2 узгодженого сторонами оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х робочих днів з дати підписання сторонами Акту виконаних робіт (наданих послуг). У разі не підписання та/або не направлення акту виконаних робіт замовником у 5-ти денний термін з його направлення адвокату або відмови від підписання акту з необгрунтованих підстав, роботи вважаються прийнятними в повному обсязі. В разі несплати вказаних коштів (в 3-х денний строк з дати підписання сторонами Акту виконаних робіт), адвокат має право в односторонньому порядку розірвати договір, направивши клієнту відповідний лист. У додатку 1 до Договору №4ф/2022 сторонами 29.09.2022р. було узгоджено суму наданих послуг, за надання правової допомоги обвинуваченому [PERSON] на стадії судового розгляду кримінального провадження №62022140150000003 від 26.05.2022 Тисменицьким районним судом, яка складає 1600 доларів США по курсу продажу на дату виставлення рахунку та 100 доларів США по курсу продажу на дату виставлення рахунку, оплата здійснюється невідкладено після закінчення відповідного судового засідання (а.с.9). 18 січня 2023 року адвокатом Саюк Н.В. було складено та підписано Акт наданих послуг на загальну суму 1800 доларів США, яка складається з вартості вступу захисника в судовий розгляд кримінального провадження, ознайомлення з матеріалами, розробка стратегії захисту, підготовка процесуальних документів - вартість послуги складає 1600 доларів США та участі у 2-ох судових засіданнях вартість послуги - 200 доларів США (а.с.13). Також 18.01.2023р. виставлено адвокатом рахунок на оплату по договору на загальну суму 1800 доларів США, по середньому курсу продажу, який публікується на сайті minfm.com.ua, на дату виставлення рахунку, курс валют на 18.01.2023р. становив 40.80грн. за 1 долар, а разом 73080грн. (а.с.12). Позивачем 18.01.2023р. було направлено вимогу відповідачу [PERSON] про сплату гонорару, рахунок на оплату згідно договору № 4ф/2022 від 29.08.2022, підписаний сторонами акт наданих послуг на загальну суму 1800 доларів США, яка складається з вартості вступу захисника в судовий розгляд кримінального провадження, ознайомлення з матеріалами, розробка стратегії захисту, підготовка процесуальних документів - вартість послуги складає 1600 доларів США та участі у 2-ох судових засіданнях вартість послуги - 200 доларів США (а.с.10-15). Документи відправлені поштовим зв`язком 18.01.2023р.. через AT Укрпошта (накладна №7601872826911). Згідно відомостей про відстеження посилок відправлення було вручено [PERSON] особисто 02.02.2023р. (а.с.94). Позивач доводив, що виходячи із положень Договору про № 4ф/2022 про надання правої допомоги від 29 серпня 2022 року, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Цивільного кодексу України у [PERSON] виникли зобов`язання оплатити надані йому послуги за договором про надання правової допомоги. Отже, суд констатує, що за умовами підписаного сторонами договору та складеного адвокатом акту виконаних робіт, оплата за даним договором здійснюється клієнтом не пізніше 3-х робочих днів з дати підписання сторонами Акту виконаних робіт (наданих послуг), або у 5-ти денний термін з його направлення адвокату (замовником після отримання) або відмови від підписання акту (замовником) з необгрунтованих підстав, роботи вважаються прийнятними в повному обсязі. 08.02.2023, 28.02.2023р.\~ позивачем було повторно направлено цю ж вимогу, відправлення не було вручено під час доставки: інші причини (а.с.16-21, 22-27). 16 лютого 2023 року позивач направив лист Івано-Франківській дирекції AT Укрпошта щодо роз`яснення причини невручення цінного поштового відправлення № 7601873050895 за 08.02.23р. Згідно відповіді AT Укрпошта від 23.03.2023 №1853-С-2023216105504-В повідомлено, що AT Укрпошта здійснила всі дії пов`язані з врученням, однак таке 23.02.23р. повернуто адресату (а.с.28-30). Таким чином, позив доводив, що [PERSON] був належно ним повідомлений про вимоги про сплату коштів за договором з отриманням Акту виконаних робіт та рахунку за надані послуги, починаючи з 02.02.2023р. Станом на 15 червня 2023 року заборгованість [PERSON] за договором № 4ф/2022 про надання правової допомоги від 29 серпня 2022 року у сумі 73080грн. сплачено не було. Відповідач на претензію жодним чином не відреагував та продовжує ухилятися від взятих на себе зобов`язань щодо виплати адвокатського гонорару. Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Заперечуючи позовні вимоги, відповідач у відзиві зазначив, що строк дії договору згідно п.2 - до 29.08.2023 року. Але до закінчення цього строку, позивач передчасно, безпідставно почав висувати йому вимоги та надсилати їх поштою. Згідно самого договору, не вбачається, який результат повинен бути досягнутий за результатами правової допомоги. При цьому, відповідач у відзиві не підтвердив і не заперечив, що вимогу позивача по крайній мірі за 18.01.2023р. він не отримував, а матеріали справи підтверджуються факт отримання 02.02.2023р. вимогу, з долученими розрахунок та Актом виконаних робіт. Однак, суд відхиляє дані заперечення сторони відповідача, оскільки сторони обумовлювали за п.4.2 оплату за даним договором, яка здійснюється не пізніше 3-х робочих днів з дати підписання сторонами Акту виконаних робіт (наданих послуг), або у 5-ти денний термін з його направлення адвокату (замовником після отримання) або відмови від підписання акту (замовником) з необгрунтованих підстав, а не до останнього дня строку дії договору, як помилково вважає відповідач. Отже, протягом 5-ти днів з часу отримання клієнтом (відповідачем) Акту про надані послуги адвокатом (позивачем), а саме до 07.02.2023р. включно відповідач за умовами укладеного договору мав обов`язок або провести розрахунок або пред`явити інші документи адвокату про непогодження з отриманими послугами, однак матеріали справи не містять таких доказів. Щодо того, що відповідач у відзиві вказав про повний розрахунок ним, сплативши позивачу в повному обсязі послуги за надання правової допомоги, зазначену в договорі № 4ф/2022 від 29.08.2022 року, а саме 29.09.2022 року у приміщенні офісу адвоката за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Незалежності 4, офіс 420, то слід зазначити таке.\~ Оскільки позивач виставив рахунок за надані послуги тільки 18.01.23р., підписав Акт виконаних робіт 18.01.2023р. і в Акті від 18.01.23р. вказується про необхідність в 3-х денний строк клієнту сплатити суму 1800 доларів США з часу підписання акту, то такі доводи відповідача про повний проведений ним розрахунок 29.09.2022 року з адвокатом, тобто ще до підтвердження адвокатом та складання 18 січня 2023 року передбачених договором документів про надані послуги, є голослівними і не підтверджені належними доказами. Так, відповідач у відзиві зазначив, що він в зв`язку з цим звернувся до Ради адвокатів Івано-Франківської області щодо шахрайських дій адвоката, однак у разі встановлення інших обставин щодо вчинення шахрайських дій адвокатом Саюк Н.В., однак відповідач не позбавлений буде права перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, якщо при розгляді такої скарги буде встановлено нечесність та шахрайство зі сторони адвоката, який міг би, як стверджує відповідач взяти кошти, однак додатково ще звернувся до суду про їх стягнення повторно. При цьому, відповідач у відзиві не обумовив чи він отримував Акт виконаних робіт 18.01.2023р., якщо кошти вже попередньо як він доводив 29.09.2022р. були оплачені ним за ці роботи (послуги) адвоката. Також доводи про те, що гонорар не враховує розумність розміру та витрачений час, то відповідач як сторона договору не позбавлений був права ініціювати внесення змін до підписаного договору та додатку, чи відмовитись від підписання як договору, так і додатка №1 до нього, або подати претензію адвокату щодо Акту виконаних робіт чи наданих послуг, або ставити питання розірвання договору за невиконання передбачених обов`язків чи вимогу повернення сплачених коштів (у разі якщо такі вже оплачені були відповідачем) тощо. Однак, станом на час розгляду справи судом, іншого матеріали справи не містять. Разом з тим, відповідач участі у судових засіданнях не брав, докази оплати коштів позивачу в його офісі не забезпечив свідками чи іншим способом доказування, окрім відзиву, доказів до нього ніяких не подавав. Кожна сторона вправі самостійно розпоряджатися правом доказування та змагальності сторін у процесі. Щодо того, що позивач за своєю ініціативою припинив надання відповідачу правової допомоги, взявши участь тільки у 2-х судових засіданнях в листопаді 2022 року, та припинив приходити в наступні судові засідання, неодноразово відповідач телефонувавши позивачу та з`ясовування чому не з`являється на судові засідання, позивач повідомляв його, що в нього є важливіші справи, тому він не планує надалі з ним співпрацювати, то дійсно позивач-адвокат за судові засідання в яких участь не брав і не виставляв рахунок клієнту-відповідачу, як свідчить Акт виконаних робіт (послуг), а участь позивача саме у 2-х судових засіданнях, відповідачем не заперечується і у відзиві. Позивач надав до матеріалів справи\~ докази проведеної ним роботи на даних послуг (а.с.31-52), і хоча це не є предметом доказування у спірних правовідносинах виконання договірних зобов`язань, відповідач отримавши такі як додатки до позову, оцінку таким наданим чи ненаданим послугам не надавав у своєму відзиві. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту,представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір,погодинна оплата),підстави для зміни розміру гонорару,порядок його сплати,умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19, Велика Палата Верховного Суду зробила наступні правові висновки. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Як вже зазначалось вище, сторони 29.09.2022р. обумовили за додатком №1 до договору вартість послуг по правовій допомозі, договір не містив визначеного об`єму такої допомоги, а отже замовник послуг погодився саме на таку суму та міг додатково вимагати за Актом наданих послуг від 18.01.2023р., від адвоката (позивача) чіткий\~ перелік та вид наданих адвокатом послуг. Статтею 204 ЦК України, передбачено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як передбачено ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено в ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом та суттю договірних правовідносин. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України). За змістом ст. 632, 903 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, оплата наданих послуг здійснюється у розмірі, строки та в порядку встановлених договором. Відповідно до положень ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі зазначеного, судом встановлено, що позиція позивача і надані докази на підтвердження заявлених позовних вимог, повністю обґрунтовані доказами дослідженими в ході судового розгляду за їх сукупністю, які є належними і допустимими. Відповідачем не спростовано доводи належними письмовими чи іншими доказами (в т.ч. свідками при яких можливо відбувались подальші зустрічі з адвокатом та проведений розрахунок, у сукупності з письмовою розпискою адвоката про отримання коштів, квитанціями, чеками тощо). Отже, аналізуючи в сукупності вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, так як станом на час розгляду справи, відповідачем не надано суду доказів, що він на виконання умов письмового договору від 29.09.2022р. про надання правничої допомоги оплатив позивачеві (адвокату) заборгованість за Актом виконаних робіт від 18.01.23р. (до його складання чи після), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості в розмірі 73080,00грн., що еквівалентно було на час складання Акту наданих послуг 18.01.2023р. по курсу долара до обумовленої суми 1800 доларів США. Щодо заявлених вимог про покладення на відповідача обов`язку по відшкодування понесених позивачем судових витрат у розмірі 1073,60 гривень, суми судового збору (а.с.53,56), то виходячи з приписів ст. 141 ЦПК України, зазначені витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача при задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved