Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

02.10.2023 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 11 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області було зроблено запис №153 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що від шлюбу в сторін народилась донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 03 грудня 2009 року, актовий запис № 2133. Подружні стосунки тривали майже 20 років, але з початком війни в Україні вони фактично розірвані. Сторони припинили спільне проживання через різні погляди на життя, сімейні цінності та виховання дитини, перестали вести спільне господарство та сімейний бюджет. Подальше збереження шлюбу стало неможливим і недоцільним, суперечить інтересам позивачки і негативно впливає на її психологічне здоров`я. За взаємною згодою сторін, врахувавши думку дитини, донька [PERSON] залишилась проживати із позивачкою. На теперішній час позивачка з дитиною проживають у Нідерландах. Ухвалою суду від 03.10.2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до канцелярії суду надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без їх участі, позовні вимоги підтримують, строк на примирення просять не надавати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, жодних заперечень або клопотань не надавав, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В порядку ч.2 ст.\~247\~ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії. Ухвалою Роздільнянського\~районного суду\~Одеської області\~від 03.10.2023\~року відкрито\~провадження по\~справі в порядку спрощеного позовного провадження. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів громадянського стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №153. (а.с.13). Від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 грудня 2009 року, видане Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2133. (а.с. 12). Причиною розпаду сім`ї є різні погляди на життя. Сторони припинили спільне проживання через різні погляди на життя, сімейні цінності та виховання дитини, перестали вести спільне господарство та сімейний бюджет. Позивач на розірвання шлюбу згоден та наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Спору щодо місця проживання дітей подружжя не має. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу - позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши надані по справі докази, давши їм оцінку, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі жінці. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишить прізвище [PERSON] . Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, суд, при вирішенні питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне залишити позивачці прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст.114\~Сімейного кодексуУкраїни у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного\~кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п.1.3. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачений позивачкою при зверненні до суду в повному обсязі у сумі 1073,60 грн. На підставі\~ст.105\~ч.3,\~110,\~112,\~114,\~115\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved