Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Просить суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції та складено відповідний актовий запис №2116. Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) залишити проживати з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме понесені. В обґрунтування позову зазначає, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 08 серпня 2015 року. Під час шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Стосунки між сторонами розладились, зникло взаєморозуміння. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Вже більше року проживають окремо, донька проживає з позивачкою. Фактично сім`я припинила своє існування. А тому збереження шлюбу неможливе. Між сторонами досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 11.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Позивач в судове засідання не з`явилися, остання подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позовних вимог, проти задоволення позову заперечень не має. Згідно ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 08 серпня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції та складено відповідний актовий запис №2116, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2015 року. У шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Статтею 24 СК України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності до\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, проти чого не заперечує відповідач. За таких обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб слід розірвати. Згідно ч.2,3\~ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства"\~батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення належних умов для цього. Згідно з ч. ч. 7, 8\~ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина повинна бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними актами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини Статтею 141Сімейного Кодексу України\~передбачено, що мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ст. 151 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом (ст. 153 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ст. 155 СК України). 11 липня 2017 року Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», та зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України, викладених у п. 24 постанови Пленуму від 12 червня 1998 року №16 "Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишаються діти, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей та турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Водночас у постановах від 15.01.2020, 22.12.2021 у справах № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19), 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) відповідно Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. При цьому, судом було встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує проти визначення місця проживання доньки [PERSON] , [INFO] разом із позивачкою, відтак позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Щодо розподілу судових витрат позивач у позовній заяві просив суд судові витрати покласти на відповідача. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~та\~Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який сплачений останньою у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved