Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ПАТ КБ «Надра», в якому просить визнати недійсним договір іпотеки №6/4/2007/980-І/143 від 06 березня 2007 року, укладений в забезпечення кредитного договору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 грудня 2010 року Дзержинським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення за позовом ПАТ КБ Надра до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Протягом квітня - жовтня 2013 року в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом ПАТ КБ Надра до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки. У вказаних справах банк ПАТ КБ Надра посилався на кредитний договір № 6/4/2007/840-К/141 від 06 березня 2007 року відповідно до якого [PERSON] було нібито надано в кредит 110 000 доларів США. Також з вказаного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова випливає, що забезпеченням зобов`язань за вказаним кредитним договором, згідно договору іпотеки № 6/4/2007/980-І/143 від 06 березня 2007 року є нерухоме майно: трикімнатна квартира [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 06 березня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО за реєстровим № 271. Позивач зазначає, що кредитний договір та договір іпотеки № 6/4/2007/980-І/143 від 06 березня 2007 року нею не підписувались, з текстом зазначених договорів вона не знайома, про їх існування дізналася після ознайомлення з матеріалами вказаних справ. Крім того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2019 року по справі № 640/13154/14 позовні вимоги [PERSON] задоволено та визнано недійсним кредитний договір № 6/4/2007/840-К/141 від 06 березня 2007 року, укладений між ВАТ КБ Надра та [PERSON] . Таким чином, позивач зазначає, що враховуючи вказане рішення Київського районного суду м. Харкова договір іпотеки № 6/4/2007/980-І/143 від 06 березня 2007 року є недійсним. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2019 року відкрито провадження по справі . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2019 року зупинено провадження у справі №638/6813/19 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» про визнання договору іпотеки недійсним до набрання законної сили судовим рішенням в справі №640/13154/14-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору. 23 липня 2019 року до суду від представника ПАТ КБ Надра надійшов відзив в якому він зазначає, що відповідно до норм та положень ЦПК України рішення суду набирає законної сили після проголошення судом апеляційної інстанції постанови або ухвали. Рішення Київського районного суду м. Харкова № 640/13154/14 від 17 квітня 2019 року на яке посилається позивач як на доказ своїх вимог, оскаржується ПАТ «КБ «Надра». Постановою Харківського апеляційного суду по справі № 640/13154/14 від 15 липня 2017 року відкрито провадження. Також зазначає, що Київський районний суд м. Харкова по справі № 640/13154/14 від 17 квітня 2019 року ухвалив рішення на підставі неналежних та недостатніх доказів. В основу рішення покладено висновок судово-технічної експертизи №1464 від 20.06.2018 року. Однак, відповідно до наказу Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» - технічна експертиза документів проводиться для експертизи реквізитів документів, експертизи друкарських форм та експертизи матеріалів документів. Натомість основним завданням почеркознавчої експертизи є ідентифікація виконавця рукописного тексту, обмежених за обсягом рукописних записів (літерних та цифрових) і підпису. Таким чином суд заздалегідь знаючи, що у справі відсутні оригінали документів для проведення почеркознавчої експертизи маючи повідомлення судового експерта № 17394 від 08.11.2017 року про неможливість проведення експертизи в тому числі, через відсутність оригіналів досліджуваних документів призначає судово-технічну експертизу копій документів і на цій підставі виносить неправомірне рішення не маючи при цьому жодного іншого доказу по справі і застосовуючи висновок судово-технічної експертизи на яке не мав права. Суд першої інстанції не надав значення, що заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова №2-953/10 від 20 грудня 2010 року за позовом ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено і набуло законної сили. Позичальником вказане рішення не оскаржувалось і для суду воно має преюдиційне значення. Також суд в своєму рішенні зазначає, що: «в матеріалах кредитної справи замість вказаного в описі до неї - оригіналу іпотечного договору, міститься «дублікат договору іпотеки №6/4/2007/980-1/143 від 06.03.2007 року», який не містить підписів [PERSON] . Проте всупереч принципам цивільного процесу (змагальності, законності, об`єктивності) суд не залучив нотаріуса до справи, який посвідчував договір іпотеки в якості третьої особи, адже нотаріус при вчиненні нотаріальних дій відповідно до статті 44 Закону України «Про нотаріат» визначає обсяг цивільної дієздатності і перевіряє цивільну правоздатність фізичних осіб. На підставі викладеного представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовної заяви. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2022 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до ПАТ Комерційний Банк «Надра» про визнання договору іпотеки недійсним та призначення справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2023 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про дату час та місце повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. З копії кредитного договору № 6/4/2007/840-К/141 від 06 березня 2017 року, який долучено позивачем до матеріалів справи вбачається, що 06 березня 2007 року між ВАТ КБ Надра та [PERSON] укладено кредитний договір № 6/4/2007/840-К/141 відповідно до якого ВАТ КБ Надра надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 110000 дол. США. Відповідно до копії договору іпотеки № 6/4/2007/980-1/143 від 06 березня 2007 року, який також долучено позивачем до матеріалів справи, [PERSON] як іпотекодавець з метою виконання забезпечення за кредитним договором 6/4/2007/840-К/141 від 06 березня 2017 року передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира [ADDRESS] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2019 року позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «КБ «Надра» про визнання недійсним кредитного договору задоволено Визнано недійсним кредитний договір №6/4/2007/840-К/141 від 06 березня 2007 року, укладений між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] . Постановою Харківського апеляційного суду від 05 травня 2020 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Пат «КБ «Надра» задоволено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2019 року скасовано та ухвалити нове. Відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «КБ«Надра» про визнання недійсним кредитного договору. Стягнуто з [PERSON] на користь Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» судовий збір у розмірі 365,40 грн. Постановою Верховного суду від 22 квітня 2021 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного суду від 05 травня 2020 року залишено без змін. Статтею 1 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Відповідно до ст.18\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови:для іпотекодавця та іпотекодержателя - фізичних осіб відомості про:для громадян України - прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов`язання; опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення; посилання на видачу заставної або її відсутність. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду. Іпотечний договір може містити інші положення, зокрема, визначення суми, на яку має бути застрахований предмет іпотеки, посилання на документ, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки, відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України). Нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оспорюваний правочин ЦК України імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину у порядку, передбаченому процесуальним законом. При цьому, оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним. Таким чином, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки, в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Частинами 1, 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу ст. ст. 12, 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як на підставу визнання іпотечного договору № 6/4/2007/980-1/143 від 06 березня 2007 року, позивач посилалась на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2019 року, яким визнано кредитний договір № 6/4/2007/840-К/141 від 06 березня 2007 року недійсним. Однак вказане рішення суду було скасовано постановою Харківського апеляційного суду від 05 травня 2020 року, яке залишено в силі постановою Верховного суду від 22 квітня 2021 року. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору № 6/4/2007/840-К/141 від 06 березня 2007 року, суд не вбачає підстав для визнання недійсним іпотечного договору № 6/4/2007/980-1/143 від 06 березня 2007 року, оскільки вказаний договір укладено, як вид забезпечення виконання кредитного договору. Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» про визнання договору іпотеки недійсним. Розподіл судових витрат здійснено на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed