Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування якого зазначила наступне. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить автомобіль марки FIAT, модель 500L, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , колір ТЗ червоний, який спадкодавець придбав перед смертю, проте не встиг зареєструвати в сервісному центрі МВС. Спадкоємцями за законом є позивач (донька спадкодавця) та відповідач (мати спадкодавця). Позивач та відповідач прийняли спадщину після померлого, подавши до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. заяви про прийняття спадщини. 20.12.2022 сторони уклали договір про поділ спадкового майна, у відповідності до якого сторони домовились, що позивачеві переходить у спадщину вищезазначений автомобіль. 21.12.2022 постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений автомобіль, зв`язку з тим, що спадкоємцями не надано документи, що посвідчують право власності спадкодавця на автомобіль. Відсутність у позивача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позбавляє її можливості оформити право на спадщину в установленому законом порядку. З огляду на викладене, позивач просить суд визнати за нею право власності на вищезазначений автомобіль. Ухвалою судді від 20.06.2023 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, розпочато в справі підготовче провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, за клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] 11.07.2023 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. надано до суду копію спадкової справи № 225/2021, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 21.08.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті, призначено судове засідання. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву в якій просив справу розглянути за відсутності позивача та її представника. Відповідач, яку повідомлено про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації місця її проживання, в судове засідання повторно не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Надіслані відповідачеві судові повістки, ухвали суду, копії позову з додатками, були повернуті поштою неврученими з відміткою про відсутність адресата за зазначеною адресою. Відповідно до ч. 6\~ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. За вимогами п. 2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування (ч. 17 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідач не повідомляла суду іншої адреси свого місця проживання чи перебування. Отже, судові повістки вважаються врученими відповідачеві в день проставлення працівником пошти відмітки про відсутність відповідача за адресою місця проживання. З огляду на викладене, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON] 02.02.2021 придбав в США транспортний засіб легковий автомобіль марки FIAT, модель 500L, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , колір червоний, що підтверджується дублікатом квитанції про продаж, складеної 21.04.2021. 28.04.2021 зазначений транспортний засіб було переміщено через митний кордон України та поміщено в режим імпорту. 26.05.2021 Одеською митницею Державної митної служби видано посвідчення про реєстрацію [NUMBER] (а.с. 36), згідно якого митниця не заперечує роти реєстрації в підрозділі МВС України вищезазначеного транспортного засобу, який був ввезений в Україну громадянином [PERSON] для вільного обігу. [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] транспортний засіб в територіальних органах з надання сервісних послуг МВС в установленому законодавством не зареєстрував. Спадкоємцями першої черги за законом після померлого є [PERSON] донька спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого управління юстиції м. Запоріжжя 16.07.2003, та мати спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.10.1994 (а.с. 69), свідоцтвом про переміну прізвища серії [NUMBER] від 08.10.1994 (а.с. 68 (зворот)), свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.02.1995 (а.с. 69 (зворот). 09.12.2021 сторони звернулися до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. із заявами про прийняття спадщини (а.с. 58, 65 (зворот)). 20.12.2022 сторони уклали договір про поділ спадкового майна (а.с. 94, 95), згідно умов якого сторони домовилися, що позивачеві переходить у спадщину вищезазначений транспортний засіб. У цей же день позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений автомобіль. 21.12.2022 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений автомобіль. Постанова нотаріуса мотивована тим, що позивачем не надано нотаріусу документи, що посвідчують право власності на зазначений автомобіль. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України). Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 334 ЦК України). На відміну від нерухомого майна, ЦК України не передбачено переходу права власності на рухоме майно за наслідком державної реєстрації переходу права на підставі правочину, навіть якщо реєстрація рухомого майна є обов`язковою виходячи з нормативного регулювання (частина четверта статті 334 ЦК України). Відповідно до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Отже, правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі загальних положень ЦК України про перехід права власності за договором, спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Закону України «Про дорожній рух» та прийнятих на його виконання нормативних актів відповідних органів, що регламентують порядок державної реєстрації окремих видів транспортних засобів. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно\~\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Отже,\~спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Статтею 34 Закону України «Про нотаріат» визначений перелік нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси України, зокрема пунктом 3 частини 1 передбачено видача свідоцтва про право на спадщину. Порядок вчинення нотаріальних дій встановлено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (далі - Порядок). Підпунктом 4.20 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку передбачено, що у разі, якщо документ, шо посвідчує право власності на майно, що підлягає реєстрації, повертається спадкоємцеві (свідоцтво про реєстрацію чи технічний паспорт на автомототранспортний засіб, іншу самохідну машину або механізм, судновий білет чи договір комерційної концесії тощо), нотаріус перевіряє документ, про що робить відмітку на заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину або на примірнику свідоцтва, який залишається у справах нотаріуса. Відповідно до п. 7 глави 7 розділу І Порядку, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) поданих для вчинення нотаріальних дій, зокрема, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, технічних паспортів на транспортні засоби, інші самохідні машини і механізми - при посвідченні договорів про їх відчуження, заставу, оренду, позичку, при видачі свідоцтва про право власності чи свідоцтва про право на спадщину. Крім цього п.п. 4.16 глави 10 розділу 2 Порядку, яким передбачено при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом, серед іншого, здійснюється перевірка відсутності заборони або арешту цього майна. Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 73/5 від 29.07.2004, визначені відомсти для здійснення пошуку обтяжень, серед яких є номер державної реєстрації рухомого майна. Відповідно до роз`яснень, що містяться у абзацах другому та третьому пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №\~7 «Про судову практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [PERSON] 02.02.2021 набув право власності на автомобіль марки FIAT, модель 500L, тип - легковий, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , червоного кольору, позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після померлого [PERSON] , до складу якої входить право власності на вищезазначений автомобіль, відсутність у позивача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позбавляє її можливості оформити право на спадщину в порядку, передбаченому главою 89 Цивільного кодексу України. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання за нею права власності на вищезазначений автомобіль. Отже, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved