Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» (далі ТзДВ «Міжнародна страхова компанія») в якій просить стягнути з відповідача ТОВ «Міжнародна страхова компанія» суму страхового відшкодування в розмірі 49\~671,61 грн., та судові витрати в розмірі 908 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 19.02.2021 року в м. Ізюм на автомобільній дорозі Київ-Харків-Довжанськ 623 км. + 400, відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі [PERSON] , який керуючи автомобілем MERSEDES-BENZ д.н.з. [NUMBER] , здійснив зіткнення з моїм автомобілем Богдан 211010 д.н.з. [NUMBER] . Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.03.2021 року по справі № 623/675/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MERSEDES-BENZ д.н.з. [NUMBER] була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія № АР/4925147 страховою компанією ТзДВ «Міжнародна страхова компанія». 19.02.2021 року позивач відповідно до вимог закону повідомив відповідача про ДТП, що підтверджується повідомленням потерпілої особи про ДТП, а також пожав заяву про виплату страхового відшкодування. На момент звернення з вказаним позовом до суду відповідачем зобов`язання щодо сплати страхового відшкодування не сплачено. Враховуючи вищевикладене,\~позивач [PERSON] був\~вимушений звернутися з даним позовом до суду для захисту своїх прав та інтересів. У зв`язку із введенням в Україні з 24.02.2022 року воєнного стану та проведенням бойових дій на території Харківської області, та на виконання розпорядження голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу 21.04.2022 року передано до Ленінського районного суду м. Полтави. Однак цивільна справа до провадження Ленінського районного суду м. Полтави не приймалась. Розпорядженням голови Верховного Суду від 17.11.2022 року № 65 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» з 23.11.2022 року відновлено територіальну підсудність Комінтернівського районного суду м. Харкова, та справу повернуто з Ленінського районного суду м. Полтави до Комінтернівського районного суду м. Харкова. Ухвалою Комінтернівського\~районного суд\~м.\~Харкова від\~03.02.2023\~року цивільну справу № 641/10100/21 було прийнято до провадження та призначено в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не надав. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом чи договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що водій [PERSON] , 19.02.2021 року о 08 год. 50 хв. в с. Ізюм, а/д Київ-Харків-Довжанськ 623 км. + 400 керував автомобілем MERSEDES-BENZ д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом Форд ESKORT д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який зіткнувся з транспортним засобом Богдан 211010 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] в наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим було порушено вимоги пунктів 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.03.2021 року, [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн. Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК\~України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Тобто, вина [PERSON] у скоєнні ДТП, що сталася 19.02.2021 року, встановлена вищевказаною постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.03.2021 року. Крім того, з копії полісу № АР/4925147 від 27.10.2020 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТзДВ «Міжнародна страхова компанія». Відповідно до ч. 1 ст. 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною першою статті 1188\~ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (далі Закон). Відповідно до статті 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до положень ст. 36.2 Закону страховик за наявності документів, передбачених ст. 35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Судом встановлено, що 19.02.2021 року [PERSON] було повідомлено ТзДВ «Міжнародна страхова компанія» про ДТП та 19.02.2021 року було подано заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно до аварійного сертифікату № 27-D/86/9 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Богдан 211010 д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження в ДТП 19.02.2021 року з урахуванням ПДВ складає 52495,64 грн., а з урахуванням зносу становить 42029,93 грн. з урахуванням ПДВ. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 42029,93 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені та 3% річних, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 29 Закону страховик за наявності документів, передбачених ст. 35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Згідно до п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Судом встановлено, що позивач 19.02.2021 року подав заяву про виплату страхового відшкодування, однак відповідач не виконав у належний строк та в належному розмірі своїх зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування, а тому відповідач повинен сплатити позивачу пеню за прострочення виплати страхового відшкодування. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 19.02.2021 року по 09.11.2021 року в розмірі 4592,20 грн. Також ст.\~625\~ЦК\~України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК\~України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 625\~ЦК регулюються зобов`язальні правовідносини, які існували між сторонами до ухвалення рішення суду. Як зазначалось судом вище, правовідносини між сторонами у даному спорі виникли з приводу відшкодування шкоди на підставі Закону та на підставі договору, укладеного між ТзДВ «Міжнародна страхова компанія» та власником автомобіля MERSEDES-BENZ д.н.з. [NUMBER] на користь третіх осіб. В даному випадку, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини 2 ст.\~625\~ЦК\~України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 року у справі № 6-927цс16. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню 3% річних за період з 19.02.2021 року по 09.11.2021 року в розмірі 909 грн., та інфляційні втрати за період з березня 2021 року по жовтень 2021 року в розмірі 2140,48 грн. Згідно з положеннями ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 42\~029,93 грн., пеню в розмірі 4592,20 грн., та 3% річних в розмірі 909 грн. за період з 19.02.2021 року по 09.11.2021 року, інфляційні втрати за період з березня 2021 року по жовтень 2021 року в розмірі 2140,48 грн., а всього в розмірі 49\~671,61 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи вищенаведене, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Outcome: approved