Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

16.09.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Спільна справа», який мотивував тим, що відповідно до умов договору № 70 від 02.06.2021 року відповідач зобов`язався організувати нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по [ADDRESS] за рахунок внесків учасника та інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію до 31.05.2022 року, надати позивачеві всі документи для реєстрації права власності на квартиру, а також передати йому по акту прийому-передачі двокімнатну квартиру № 4 на першому поверсі площею 55, 4 кв.м. Позивач, як асоційований член кооперативу, зобов`язався до 30.12.2021 року сплатити на рахунок ЖБК внески в загальній сумі 498 600 грн. Позивач достроково виконав взяті на себе зобов`язання і повністю до 01.12.2021 року сплатив суму, передбачену договором. Разом з тим, в строк до 31.05.2022 року відповідач будівництво об`єкта не завершив, в експлуатацію його не ввів, а надіслав позивачеві 29.06.2022 року лист-повідомлення № 179 про те, що у зв`язку з воєнними діями він не може виконати умови договору, пов`язані з введенням в експлуатацію об`єкта будівництва, тому на підставі п. 6.4 договору строки, передбачені в п.4.2.1 договору відтерміновуються до 31.12.2022 року. 11.07.2022 року відповідач надіслав на адресу позивача лист-повідомлення № 292 про зміну вартості будівництва одного квадратного метра житла до 13 570 грн., оскільки повномасштабне військове вторгнення країни-агресора на територію України спричинило низку змін у галузі будівництва. 18.07.2022 року [PERSON] надіслав відповідь про повне виконання ним умов договору до 01.12.2021 року і про обов`язок лише щодо сплати більшої площі квартири за результатами технічної інвентаризації. 05.08.2022 року відповідач надіслав лист № 373 і повторно повідомив про рішення позачергових зборів № 2 від 08.07.2022 року, згідно якого на підставі п. 2.2, 2.3 договору збільшується вартість квадратного метра об`єкта нерухомості до 13 570 грн. До листа наданий додаток № 1 (нова редакція) до договору № 70 про порядок сплати внесків у ОК «ЖБК «Спільна справа» для підписання позивачем, згідно якого суму доплати - 253 178 грн. позивачу слід внести до 15.11.2022 року в три етапи. Оскільки позивач не підписав новий порядок сплати внесків і відмовився додатково сплатити ще 253 178 грн. листом від 23.08.2022 року № 477 відповідач повідомив позивача про розірвання укладеного між ними договору № 70 від 02.06.2021 року в односторонньому порядку. Такі дії відповідача суперечать умовам укладеного договору, вимогам ст.ст. 632, 652, 653 ЦК України, Закону України «Про кооперацію» і порушують права позивача, оскільки в зв`язку з розірванням договору він позбавлений можливості отримати у власність квартиру, вартість якої він повністю сплатив, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. На підставі викладеного, [PERSON] просив визнати протиправним та скасувати повідомлення ОК «ЖБК «Спільна справа» № 477 від 23.08.2022 року про розірвання договору № 70 від 02.06.2021 року, укладеного між ОК «ЖБК «Спільна справа» та асоційованим членом кооперативу [PERSON] та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Судом були вчинені наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 19.09.2022 року позов [PERSON] був залишений без руху (т. 1 а.с. 44). Ухвалами суду від 23.09.2022 року було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі № 127/20913/22 за позовом [PERSON] , а також вжито заходи забезпечення позову (т. 1 а.с. 48, 50-51). Ухвалою суду від 23.09.2022 року було витребувано докази у Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Спільна справа» та Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради (т. 1 а.с. 49). Ухвалою суду від 14.12.2022 року було застосовано заходи процесуального примусу (в зв`язку з невиконанням ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2022 року) у виді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом. Виконання ухвали доручено Державному виконавцю Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (т. 1 а.с. 192-193). 23.02.2023 року було закрито підготовче провадження у даній справі (а.с. 229 т.1). 30.03.2023 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача Доманського А.О. про залучення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача у справі за позовом [PERSON] (а.с. 241-243 т. 1). Ухвалою суду від 06.06.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача Записного Д.Ю. про закриття провадження у справі № 127/20913/22 (а.с. 62-64 т.2). В підготовчому засіданні 23.02.2023 року позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав за викладених у позові обставин, просив їх задоволити. Просив захистити його право на придбання у власність житла за договором, умови якого він виконав повністю. Явка позивача в судове засідання була визнана обов`язковою, проте 03.11.2023 року позивач подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача - адвокат Вишаровська В.К. позов підтримала. Просила вимоги [PERSON] задоволити в повному обсязі.Суду пояснила, що умови договору від 02.06.2021 року № 70 [PERSON] виконав достроково та сплатив у повному обсязі грошову суму - 498 600 грн. за незавершену будівництвом квартиру, тому відповідач, порушивши умови договору від 02.06.2021 року і строки закінчення будівництва, не мав достатніх підстав для збільшення вартості будівництва та розірвання договору. В судове засідання 08.11.2023 року представник Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Спільна справа» - адвокат Записний Д.Ю. не з`явився, надав заяву, згідно якої просив відкласти судове засідання або провести у його відсутність. Представник Доманський А.О. в жодне судове засідання не з`являвся з різних причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки в судове засідання 08.11.2023 року не відомі. Враховуючи таку заяву представника Записного Д.Ю. , а також те, що відповідач відзиву на позов і доказів на підтвердження позиції не надав, разом з тим, в судовому засіданні 02.10.2023 року представник Записний Д.Ю. надав пояснення по суті правовідносин, суд вважав можливим на підставі ст. 223 ЦПК України провести засідання у відсутність представників відповідача. Так, в судовому засіданні 02.10.2023 року представник Записний Д.Ю. зазначив, що надання пояснень по суті спору, який є корпоративним, буде неправильним, а суд при розгляді справи порушує юрисдикцію. Вважав, що оскільки [PERSON] був учасником і асоційованим членом кооперативу, носієм корпоративних прав, відносини з відповідачем врегульовані Законом України «Про кооперацію», тому такі спори підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства. Також зазначив, що визнання протиправним і скасування повідомлення є неналежним способом захисту права, оскільки з тверджень представника вбачається, що позивач по суті не згоден із рішенням керівного органу про збільшення вартості будівництва, а також із рішенням про розірвання договору. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 02.06.2021 року між Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Спільна справа" та [PERSON] укладено договір № 70 (т. 1 а.с. 11-18), за умовами якого кооператив зобов`язався організувати «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями по [ADDRESS] » (об`єкт будівництва) за рахунок внесків учасника та інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати учаснику приміщення в об`єкті будівництва, обумовлене цим договором (об`єкт нерухомості) та всі документи, необхідні учаснику для реєстрації права власності на нього, а учасник зобов`язався сплатити до ЖБК внески у розмірах та порядку, встановлених даним договором та додатками до нього, має право отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним договором для учасника (п.1.1). Вказана у цьому договорі адреса є адресою будівельного майданчика, на якому здійснюється будівництво житлового будинку. Згідно п. 1.2 сторони домовились, що розмір внеску залежить від вартості будівництва квадратного метра площі об`єкта нерухомості та остаточної загальної площі, яка фактично побудована. Внесок, який підлягає сплаті учасником, розподіляється наступним чином (п.1.3): вступний внесок-разовий грошовий чи інший майновий неповоротний внесок, який зобов`язана сплатити особа при вступі до ЖБК. Розмір вступного внеску становить 95% від загального розміру внеску, встановленого п.1.3 договору та сплачується в складі першої суми, що вноситься учасником (п.1.3.1); пай-грошовий чи інший майновий поворотний внесок, який сплачує особа за будівництво об`єкта нерухомості. Розмір паю становить 95% від внеску, встановленого п.1.3 договору та сплачується частинами згідно графіку, встановленого додатком № 1 до цього договору (п.1.3.2). Пунктом 1.4 договору визначено: сторони домовились, що об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] та передається з наступними характеристиками: об`єкт - квартира; поверх - 1; загальна площа квартири - 55,4 кв.м.; номер - 4; вказана площа проєктна, номер квартири - будівельний. План об`єкта нерухомості (кв. № 4 ) наведений у додатку № 2 додоговору (а.с. 20 т.1). Згідно п. 1.7, учасник здійснює оплату внеску по спорудженню об`єкта нерухомості і може отримати його лише за умови 100% внеску з врахуванням положень п.п. 2.5-2.8 даного договору. Вартість будівництва 1 кв.м. загальної площі об`єкта нерухомості визначається ЖБК відповідно до проєктно-кошторисної документації та договору підряду з підрядною організацією і на день укладення цього договору складає 9 000 грн. (дев`ять тисяч гривень) за один квадратний метр і може змінюватися у випадках, передбачених цим договором (п.2.1). Згідно п.2.2, вартість будівництва одного квадратного метра може бути переглянута ЖБК в односторонньому порядку шляхом прийняття відповідного рішення в залежності від підвищення вартості будівельних та інших матеріалів, будівельних та інших робіт, інфляційних процесів, в т.ч. знецінення гривні відносно твердих валют та змін в чинному законодавстві, які не залежать від волі сторін, а також інших обставин, що тягнуть збільшення фактичних витрат на будівництво, в тому числі і податкових зобов`язань. У випадку, передбаченому п. 2.2 цього договору та прийняттям ЖБК рішення про зміну вартості будівництва 1 кв.м. об`єкта нерухомості, нова редакція Порядку сплати внеску (додатку № 1) направляється учаснику рекомендованим листом на поштову адресу, вказану в цьому договорі. В такому випадку нова редакція Порядку сплати внеску набирає чинності на п`ятий календарний день від дня направлення листа учаснику. Після отримання такого листа учасник зобов`язаний підписати та надати ЖБК новий порядок сплати внеску. Сторони домовились, що у випадку не підписання та/або ненадання учасником нового Порядку розрахунків протягом 5 календарних днів з моменту отримання повідомлення ЖБК має право розірвати договір в односторонньому порядку, а сплачений учасником пай підлягає поверненню в порядку, передбаченому цим договором (п.2.3). Відповідно п.2.4, учасник сплачує повний розмір внеску в строки та в розмірах, визначених в додатку № 1 до даного договору. У виключних випадках, за згодою сторін може бути передбачений інший строк сплати внесків. Після сплати учасником повного розміру внеску (з урахуванням технічної інвентаризації), ЖБК надає учаснику довідку про внесення пайового внеску в повному обсязі (п. 2.7). Згідно додатку № 1 (т. 1 а.с. 19) до договору № 70 про сплату внесків від 02.06.2021 року, на день укладення цього Порядку сплати внесків, розмір внесків з врахуванням площі об`єкта нерухомості згідно проєкту та вартості будівництва 1 кв.м. становить 498 600 грн. Сторонами погоджено, що учасник сплачує внески на розрахунковий рахунок ЖБК в наступному порядку: не пізніше 13.06.2023 року (за 16,62 кв.м.) вступний внесок (5%) - 24 930 грн., пай - 124 650 грн., всього - 149 580 грн.; не пізніше 30.10.2021 року (за 19, 39 кв.м.) - пай 174 510 грн., не пізніше 30.12.2021 року (за 19, 39 кв.м.) - пай 174 510 грн. Додаток № 1 є невід`ємною частиною договору про сплату внесків у ОК «ЖБК «Спільна справа» № 70 від 02.06.2021 року. Вступає в силу з моменту підписання і є чинним протягом дії основного договору. Згідно п.2.8 договору, обов`язок учасника по сплаті внеску по даному договору вважається виконаним в день зарахування коштів на рахунок ЖБК, зазначений у реквізитах даного договору. Квитанціями (а.с. 22 т. 1) від 04.06.2021 року на суму 149 580 грн., від 04.10.2021 року на суму 174 510 грн., від 01.12.2021 року на суму 174 510 грн. (загалом 498 600 грн.) підтверджено сплату [PERSON] пайових внесків за договором № 70 від 02.06.2021 року згідно реквізитів для сплати внесків у ОК «ЖБК «Спільна справа». Згідно довідки № 31 від 01.12.2021 року, виданої Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив «Спільна справа» (а.с. 23 т. 1), [PERSON] вніс пайові внески в повному обсязі в розмірі, що становить 498 600 грн. згідно договору № 70 від 02.06.2021 року та Порядку сплати внесків згідно Додатку № 1 до вказаного договору. Крім того, у довідці зауважено, що остаточна довідка про повну сплату внесків буде видана кооперативом після повного розрахунку між сторонами у відповідності з фактичною загальною площею об`єкта нерухомості, яка буде встановлена незалежним замірювачем за результатами технічної інвентаризації об`єкта нерухомості. Отже, позивач [PERSON] повністю виконав обов`язки, що визначені розділом 4 договору від 02.06.2020 року. Пунктом 3.1.1. договору визначено право учасника вимагати від ЖБК своєчасного виконання зобов`язань за умови виконання учасником всіх своїх зобов`язань, згідно даного договору. Відповідно до п. 4.2.1 ЖБК зобов`язався організувати будівництво об`єкту будівництва та здачу його в експлуатацію у строк до 31.05.2022 року при умові дотримання учасниками порядку та строків сплати внесків. Крім того, ЖБК зобов`язався надавати учаснику інформацію, що стосується питань будівництва (п.4.2.3), повідомляти учасника про всі обставини, що роблять неможливим виконання даного договору (п.4.2.4); повідомляти учасника про зміну вартості будівництва одного квадратного метра в порядку, передбаченому п.2.3 цього договору (п.4.2.5); виконувати інші обов`язки, передбачені даним договором та чинним законодавством України (п.4.2.6). Також в договорі визначено, що житлово-будівельний кооператив має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку прострочення сплати внесків більш ніж 10 календарних днів або у випадку невиконання учасником п.2.3, п.4.1.9, п.4.1.10 та п.4.1.11 договору шляхом направлення письмового повідомлення про розірвання договору на адресу учасника, вказану в договорі. В такому випадку договір вважається розірваним (припиненим) на 10-й день з дня направлення ЖБК такого повідомлення учаснику. Після розірвання договору в односторонньому порядку ЖБК має право укласти договір про сплату внеску на об`єкт нерухомості з новим учасником на свій розсуд (п.3.2.4). Згідно п.6.1, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (п.6.1). Порядок звільнення сторін від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків за договором визначений п. 6.4. В судовому засіданні було встановлено, що в строк, передбачений умовами договору, до 31.05.2022 року (так і станом на день ухвалення судом рішення у даній справі) відповідач будівництво об`єкта не завершив і в експлуатацію його не ввів. Листом № 179 від 29.06.2022 року ЖБК повідомив позивача про форс-мажорні обставини та неможливість виконати умови договору, пов`язані із введенням об`єкта в експлуатацію. Строки, передбачені в п. 4.2.1 договору відтерміновуються до 31.12.2022 року (а.с. 24-25 т. 1). 11.07.2022 року відповідач надіслав позивачеві лист-повідомлення № 292 про те, що відповідно до рішення позачергових загальних зборів ЖБК від 08.07.2022 року вартість одного квадратного метра об`єкта нерухомості збільшується до 13 570 грн., а також повідомив про вартість квадратного метра вбудованих нежитлових приміщень для продажу (а.с. 26-28 т.1). Повідомлено, що доплата за квадратний метр буде здійснюватись поетапно: перший платіж - 30 % від суми доплати, інші платежі - розподілені на частини. Розмір цих частин та періодичність їх внесення буде розглядатись в індивідуальному порядку з кожним учасником кооперативу. Кінцевий термін сплати внесків - до 15.11.2022 року. Також повідомлено про направлення рекомендованим листом нової редакції порядку сплати внеску (дод №1). 05.08.2022 року за № 373 відповідач надіслав [PERSON] лист-повідомлення (повторне) із додатком № 1 до договору (т. 1 а.с. 29-31). Згідно додатку № 1 (нова редакція) до договору № 70 про сплату внесків у ОК «ЖБК «Спільна справа» від 02.06.2021 року, на день укладення цього порядку сплати внесків (підписаного лише головою ЖБК) розмір внесків з врахуванням площі об`єкта нерухомості згідно проєкту та вартості будівництва квадратного метру становить 253 178 грн. (а.с. 31). Учаснику слід сплатити: не пізніше 22.08.2022 - 75 954 грн., 15.09.2022 - 88 612 грн., 15.11.2022 - 88 612 грн. На листи-повідомлення ЖБК позивач [PERSON] надав відповідь (т. 1 а.с. 33-38), в якій заперечив щодо безпідставного збільшення вартості об`єкта нерухомості після повного виконання ним своїх зобов`язань за договором. Новий Порядок сплати внеску ним підписаний не був. 23.08.2022 року ОК «Житлово-будівельний кооператив «Спільна справа» повідомив [PERSON] про розірвання договору № 70 від 02.06.2021 року в односторонньому порядку в зв`язку з невиконанням позивачем, як учасником, п. 2.3 договору і не підписанням нового порядку розрахунку, надіславши лист № 447 (а.с. 39 т.1). Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язальні правовідносини з приводу виконання договору часткової (пайової) участі у будівництві, асоційованого членства в кооперативі, сплати пайового внеску та порядку набуття права на об`єкт будівництва, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми Закону України «Про кооперацію» та норми глав 47, 48, 51 ЦК України. Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України). Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; Пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки. За змістом статті 3 Закону України «Про кооперацію» метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Статтею 10 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. У відповідності до статті 14 Закону України «Про кооперацію» у кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - це фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю. Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов`язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу. Стаття 21 Закону України «Про кооперацію» передбачає, що пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі. Розмір паю члена кооперативу залежить від фактичного його внеску до пайового фонду. Паї, в тому числі резервного і спеціального фондів, є персоніфікованими і у сумі визначають загальну частку кожного члена кооперативу у майні кооперативу. У постанові від 04.09.2019 року по справі № 361/5893/16-ц Верховний Суд зазначив, що предметом договору про пайову участь в кооперативі є придбання асоційованим членом кооперативу квартири для особистих потреб за рахунок пайового внеску. Частиною першою ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором або законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди( ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 даної статті у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Підстави і порядок зміни або розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин визначені ст. 652 ЦК України. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України). В судовому засіданні було встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до умов договору та погодженого графіку сплатив до ОК «ЖБК «Спільна справа» грошові кошти в сумі 498 600 грн., що дорівнювало 100% проєктної вартості об`єкту нерухомості (квартири). Відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань і п. 4.2.1 договору, умови договору щодо організації будівництва та здачі його в експлуатацію у строк до 31.05.2022 року не виконав. 29.06.2022 року відповідач повідомив [PERSON] про неможливість виконання договору та відтермінування вказаних строків до 31.12.2022 року (а.с. 24-25 т.1). Умова щодо строку виконання зобов`язання ЖБК є істотною в розумінні ст. 638 ЦК України, проте в порушення ст. 651 ЦК України відповідні зміни до договору від 29.10.2020 року не вносились. 11.07.2022 року і 05.08.2022 року відповідач повідомив позивача про збільшення вартості будівництва об`єкта нерухомості на суму 253 178 грн. і надіслав новий Порядок сплати внесків як додаток № 1 до договору (а.с. 29-30, 31 т.1), який, як було встановлено в судовому засіданні, не був погоджений і підписаний позивачем [PERSON] . За умовами п. 2.2 договору вартість будівництва одного квадратного метра може бути переглянута ЖБК в односторонньому порядку шляхом прийняття відповідного рішення. Разом з тим, відповідач не надав доказів обґрунтування підвищення ціни будівництва, як то збільшення вартості будівельних та інших матеріалів, будівельних та інших робіт, інфляційних процесів, в т.ч. знецінення гривні відносно твердих валют та змін в чинному законодавстві, які не залежать від волі сторін, а також інших обставин, що тягнуть збільшення фактичних витрат на будівництво, в тому числі і податкових зобов`язань. В матеріалах справи відсутня проєктно-кошторисна документація та обґрунтований розрахунок такого підвищення. Такі докази не були надані і самому позивачеві. Таке рішення про збільшення вартості будівництва було прийняте відповідачем в односторонньому порядку вже після закінчення строків, визначених в договорі для здачі об`єкта в експлуатацію (31.05.2022 року) і після виконання позивачем зі свого боку умов договору. При цьому відповідачем не дотримано вимог ст. 632 ЦК України, згідно якої зміна ціни договору після його виконання не допускається. Таким чином, відповідач не довів безумовних підстав для підвищення ціни вартості об`єкта будівництва і дотримання вимог п. 2.2, 2.3 договору. Непідписання позивачем нового Порядку сплати внеску із збільшенням вартості будівництва на 253 178 грн. стало підставою для прийняття відповідачем рішення про розірвання договору в односторонньому порядку (п.п. 2.3, 3.2.4). За умовами п. 3.2.4 договору право розірвати його в односторонньому порядку реалізується шляхом письмового повідомлення на адресу іншої сторони. Договір вважається розірваним (припиненим) на десятий день з дня направлення ЖБК такого повідомлення. Таке повідомлення від відповідача позивач отримав 23.08.2022 року (а.с. 39). Разом з тим, припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону (ст. 651 ЦК України) або передбачені умовами договору. Проте, суд дійшов висновку, що рішення відповідача - ОК «ЖБК «Спільна справа» про розірвання договору в односторонньому порядку суперечить нормам чинного законодавства і порушує права [PERSON] . В судовому засіданні було встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання по договору, а не підписання ним нового порядку сплати внесків було пов`язане саме в зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору. Станом на 31.05.2022 року і станом на день розгляду справи по суті будівництво не завершене. Тобто, строки виконання, змінені відповідачем в односторонньому порядку на підставі п. 4.2.4 договору, без внесення відповідних змін до самого договору, також не дотримані відповідачем. Таким чином, у позивача було достатньо підстав вважати, що відповідач не виконає свого обов`язку у визначений ним термін і правомірно відмовився від погодження нової ціни договору. Такі дії позивача відповідають ч. 3 ст. 538 ЦК України, відповідно до якої у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок. Суд вважає можливим застосування ч. 3 ст. 538 ЦК України до даних договірних зобов`язань по аналогії (ст. 8 ЦК України). Це не суперечитиме загальним засадам та змісту цивільного права. Виконання сторонами зустрічного зобов`язання безпосередньо визначене п. 4.2.1 договору, де вказано, що ЖБК зобов`язаний організувати будівництво та здачу об`єкта до експлуатації у строк до 31.05.2022 року при умові дотримання учасником порядку та строків сплати внесків. Суд дійшов висновку, що першим порушив виконання свого зобов`язання за договором від 02.06.2021 року саме відповідач, оскільки не завершив будівництво і не здав об`єкт до експлуатації у визначений строк. З огляду на положення ч. 3 ст. 538 ЦК України саме позивач [PERSON] мав достатні підстави для зупинення виконання свого зобов`язання, а не відповідач. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 538 ЦК України сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. Матеріали справи не містять доказів своєчасного письмового повідомлення позивача про неможливість виконання зобов`язання з певних обставин та реалізацію свого права на зупинення обов`язку завершення будівництва. Лише 29.06.2022 року позивачу був надісланий лист про відтермінування строків виконання зобов`язання до 31.12.2022 року з посиланням на форс-мажорні обставини та лист Торгово-промислової палати від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 (а.с. 32 т.1). Слід зазначити, що для підтвердження форс-мажорних обставин необхідний висновок Торгово-промислової палати по кожному конкретному випадку (постанова ВГС від 25.01.2022 року справа № 904/3886/21). Форс-мажором визнається окупація, перебування в епіцентрі бойових дій, обмеження і заборони, що блокують роботу і т.д. Сам по собі фактор війни, а тим більш інфляція, подорожчання будівельних матеріалів, коливання курсу валют, збільшення вартості палива, зміна логістики тощо не є форс-мажором і непереборними обставинами. Відповідач не надав доказів наявності форс-мажорних обставин і непереборної сили як підставу для невиконання ЖБК своїх зобов`язань. З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитись судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для розірвання договору № 70 від 02.06.2021 року. Рішення про розірвання договору в односторонньому порядку не відповідає умовам Договору та нормам чинного законодавства і порушує права позивача, які підлягають захисту. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦК України). Способом захисту позивач обрав визнання протиправним та скасування повідомлення Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Спільна справа» № 447 від 23.08.2022 року про розірвання договору № 70 від 02.06.2021 року, укладеного між ОК «ЖБК «Спільна справа», в особі голови кооперативу [PERSON] та асоційованим членом кооперативу [PERSON] . Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що, як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин. За змістом частини першої статті 2 ЦПК України метою цивільного судочинства є саме ефективний захист прав та інтересів позивача. Отже, спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежати як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків. Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (п. 58 постанови ВП ВС від 12.07.2023 року № 757/31372/18-ц). За обставинами даної справи мета позивача спрямована на визнання незаконним та скасування рішення кооперативу про розірвання договору від 02.06.2021 року, яке викладене у формі повідомлення від 23.08.2022 року, про що також зазначила представник позивача Вишаровська В.К. в судових засіданнях, обґрунтовуючи підстави звернення до суду з даним позовом. За змістом позовної заяви в кінцевому підсумку позивача цікавить саме продовження договірних зобов`язальних правовідносин, виконання відповідачем умов договору від 02.06.2021 року про будівництво житла і набуття позивачем права на квартиру, а не лише констатація незаконності письмового повідомлення від 23.08.2022 року. Способи захисту прав визначені ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. З огляду на вказане і враховуючи наявність у позивача [PERSON] права на захист свого майнового права, порушеного відповідачем, та за наявності фактичних підстав для такого захисту, суд частково задовольняє вимогу позивача і вважає необхідним визнати незаконним та скасувати рішення Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Спільна справа», викладене у формі повідомлення № 447 від 23.08.2022 року, про розірвання договору № 70 від 02.06.2021 року, укладеного між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Спільна справа» та [PERSON] . Твердження представника відповідача про неправильне обрання способу захисту і наявність корпоративних правовідносин, що підлягають вирішенню господарським судом, є безпідставним. В даному провадженні відповідач не надав відзиву на позов і не надав жодного належного і допустимого доказу в підтвердження своєї позиції, тому, враховуючи принцип диспозитивності, суд розглянув справу на підставі доказів, наданих позивачем. Докази, що містяться в матеріалах справи, у своїй сукупності є достатніми для визначення обставин, які входять до предмета доказування. Питання щодо юрисдикції даного спору було вирішене ухвалою від 06.06.2023 року (а.с. 62-64 т.2). Спір, що виник між сторонами у цій справі, стосується реалізації прав асоційованого члена кооперативу на отримання у власність житла, позивач [PERSON] обґрунтовував свої позовні вимоги, посилаючись на незаконність розірвання договору і безпідставне позбавлення його права отримати у власність житло, а тому зазначений спір має приватноправовий характер і не пов`язаний зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності кооперативу як юридичної особи, тому не містить ознак корпоративних за змістом правовідносин. Тлумачення норм Закону України «Про кооперацію» і ГК України дає підстави для висновку, що асоційований член обслуговуючого кооперативу не наділений правомочностями, які б відповідали ознакам поняття корпоративних прав, а тому спори між ними та кооперативом не є такими, що виникають з корпоративних правовідносин. Відповідна позиція щодо юрисдикції спорів між асоційованим членом кооперативу і кооперативом була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 01.02.2022 року у справі № 750/319/18. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Питання щодо стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 1488,60 грн. (а.с. 47), дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В підготовчому засіданні представник позивача Вишаровська В.К. заявила про орієнтовну суму судових витрат на правничу допомогу - 10 000 грн., а в судовому засіданні до закінчення судових дебатів повідомила, що докази понесення витрат на правничу допомогу надасть протягом п`яти днів, тому питання відшкодування витрат на правничу допомогу буде вирішуватись шляхом ухвалення додаткового рішення у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved