Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача 25.06.2019 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею, позивачем, та знаходиться на її утриманні. Спільне життя не склалось, у них різні типи характерів і відносини між ними на протязі останнього часу ставали все більш напруженими. Вони мають кардинальну різницю в поглядах на сімейне життя, уклад сім`ї. Між ними почали виникати сварки та непорозуміння, внаслідок чого їх відносини набули негативного характеру. У 2021 році відповідач вчинив стосовно неї домашнє насильство, яке виразилось у спричиненні їй тілесних ушкоджень та образах. Вона 15.04.2022 року вже зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, але піддавшись на умовляння відповідача подала заяву про залишення позову без розгляду. Однак у їх відносинах нічого не змінилось і в грудні 2022 року вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільним бюджетом не пов`язані, на даний час проживають окремо. За таких обставин вважає, що їх шлюб носить формальний характер та його збереження суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Рух справи в суді Позовна заява надійшла до суду 02.05.2023 року. Ухвалою суду від 02.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті вимог. Позиція учасників справи Сторони в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а відповідач, - що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , Виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області 25.06.2019 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Згідно копії свідоцтва серія [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Побудувати спільне життя сторонам не вдалось. Вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, спільним бюджетом не пов`язані, проживають окремо,. Між ними відсутній намір на збереження сімейних відносин та шлюбу. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст.56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно\~ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved