Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Каленіченко С.М., звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказував, що 05.11.2009 року, 12.11.2010 року та 01.03.2012 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладені договори банківського вкладу №SAMDN01000708244724, № SAMDN01000712888603, № SAMDN01000724055013. За умовами договорів № SAMDN01000708244724, № SAMDN01000712888603 строк вкладу склав 3 місяці з процентною ставкою 7,75 % річних, суми вкладів 85 000,00 та 93 000,00 доларів США. За умовами договору № SAMDN01000724055013 строк вкладу становив 6 місяців з процентною ставкою 8 % річних, сума вкладу 102 000,00 доларів США. Представник позивача також зазначав, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року у справі №757/667/20-ц позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Розірвано вказані вище депозитні договори, а також стягнуто з Банку на користь позивача суму вкладу по договору № SAMDN01000708244724 від 05.11.2009 р. в розмірі 85 000,00 доларів США та 111 589,86 доларів США процентів за вкладом, суму вкладу по договору № SAMDN01000712888603 від 12.11.2010 в розмірі 93 000,00 доларів США та 65 440,15 доларів США процентів за вкладом, та суму вкладу по договору № SAMDN01000724055013 від 01.03.2012 в розмірі 102 000,00 доларів США та 63 469,15 доларів США процентів за вкладом. Постановою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року вказане рішення суду в частині розрахунку відсотків змінено та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача відсотки за депозитним договором №SAMDN01000708244724 від 05 листопада 2009 року в розмірі 66 543,12 доларів США, відсотки за депозитним договором №SAMDN01000712888603 від 12 листопада 2010 року в розмірі 9 404,23 доларів США, відсотки за депозитним договором №SAMDN01000724055013 від 01 березня 2012 року в розмірі 18 493,17 доларів США. В іншій частині рішення суду залишено без змін. При цьому вказував, що вказаними судовими рішеннями було встановлено укладення між сторонами вищезазначених договорів банківського вкладу, внесення позивачем за цими договорами грошових коштів у заявлених розмірах на депозитні рахунки, відкриті у відповідача, невиконання відповідачем на вимогу позивача зобов`язань про повернення вкладів та нарахованих процентів по них за певний період, а тому вказані обставини, у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України, не доводяться при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач є вкладником за договорами депозиту, тобто є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Представник вважає, що Банк за прострочення виконання своїх грошових зобов`язань за вказаними договорами, та у відповідності ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» повинен сплатити позивачу пеню у розмірі 3% від розміру процентів на суми вкладів за період з 27.09.2021 року по 14.09.2022 року за договорами банківського владу №SAMDN01000708244724, № SAMDN01000712888603, №SAMDN01000724055013, а також 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України за період з 14 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року, виходячи з того, що постанова Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року Банком виконана не була. Посилаючись на викладене, представник позивача просив задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача за договором банківського владу №SAMDN01000708244724 2 555 042 грн. 23 коп. пені у розмірі відсотків від вартості послуги (процентів на суму вкладу) за кожний день прострочення за період з 24 вересня 2021 року і до 14 вересня 2022 року та 62 долари США 88 центів - 3% річних від простроченої суми вкладу за період з 15 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року; за договором банківського вкладу № SAMDN01000712888603 3 672 847 грн.06 коп. пені у розмірі відсотків від вартості послуги (процентів на суму вкладу) за кожний день прострочення за період з 24 вересня 2021 року і до 14 вересня 2022 року та 68 доларів США 79 центів -3% річних від простроченої суми вкладу за період з 15 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року; за договором банківського вкладу №SAMDN01000724055013 7 404 748 грн. 75 коп. та 75 доларів США 45 центів -3% річних від простроченої суми вкладу за період з 15 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року. Ухвалою судді від 03 жовтня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її за правилами загального позовного провадження. 03 листопада 2022 року від адвоката Каленіченка С.М., діючого в інтересах [PERSON] , надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просив стягнути з відповідача на користь позивача за договором банківського владу №SAMDN01000708244724 25 988 591 грн. 66 коп. пені у розмірі відсотків від вартості послуги (процентів на суму вкладу) за кожний день прострочення за період з 24 вересня 2021 року і до 14 вересня 2022 року та 62 долари США 88 центів - 3% річних від простроченої суми вкладу за період з 15 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року; за договором банківського вкладу № SAMDN01000712888603 3 672 847 грн. 06 коп. пені у розмірі відсотків від вартості послуги (процентів на суму вкладу) за кожний день прострочення за період з 24 вересня 2021 року і до 14 вересня 2022 року та 68 доларів США 79 центів -3% річних від простроченої суми вкладу за період з 15 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року; за договором банківського вкладу №SAMDN01000724055013 7 404 748 грн. 75 коп. та 75 доларів США 45 центів - 3% річних від простроченої суми вкладу за період з 15 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року. 21 листопада 2022 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» адвоката Тузової В.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вказувала, що відповідачем за оспорюваними договорами банківського вкладу був здійснений повний розрахунок перед позивачем у 2010 р., 2011 р. та 2013 р., про що були надані стороною відповідача відповідні докази, а тому і відсутні підстави для стягнення з Банку 3% пені у розмірі відсотків від вартості послуги (процентів на суму вкладу) за кожний день прострочення за період з 24 вересня 2021 року і до 14 вересня 2022 року, а також 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України. Щодо посилання сторони позивача на висновки, наведені у постанові Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року, то такі висновки є саме правою оцінкою суду, а не обставинами, які були встановлені судом, а тому не можуть братись до уваги. Крім того, висновки суду апеляційної інстанції, викладені у постанові суду від 14 вересня 2022 року не відповідають обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам. Представник зазначала про те, що станом на день подачі позову відсутнє остаточне судове рішення у справі №757/667/20-ц, на підставі якого було б остаточно встановлено судом факт наявності у Банку перед позивачем будь-яких зобов`язань за оспорюваним договорами. Наявність у позивача оригіналів договорів банківських вкладів не свідчить про невиконання банком зобов`язань за депозитними договорами, які є предметом розгляду. Ухвалою судді від 08 грудня 2022 року зупинено провадження у дані справі до розгляду Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду справи №757/667/20-ц. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 липня 2023 року у справі №757/667/20-ц рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року в незмінній частині та постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року. залишено без змін. Поновлено виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року. Ухвалою судді від 22 серпня 2023 року поновлено провадження у даній справі. 03 жовтня 2023 року до суду від представника АТ КБ «ПриватБанк» адвоката Тузової В.О. надійшли додаткові пояснення, в яких остання вказувала, що Верховний Суд розглядаючи справу №757/667/20-ц стосовно поданих стороною Банку доказів, надав свою суб`єктивну правову оцінку таким обставинам. Однак, така правова оцінка не має та не може мати преюдиційного значення, оскільки преюдиційне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці, викладеній в постанові суду касаційної інстанції. При цьому, заперечуючи проти позову, представник відповідача вказувала, що нарахування пені може здійснюватися лише у національній валюті - гривні, в той час як позивач наводить в позові розрахунок пені в іноземній валюті, а потім переводить нараховану суму пені в гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ станом на 23 вересня 2022 року. Також просила врахувати положення ч.3 ст. 551 ЦК України під час розгляду вимоги про стягнення пені. Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року задоволено заяву [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Войнаровський О.В., про заміну позивача правонаступником. Замінено позивача у цивільній справі за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів з [PERSON] на його правонаступника - [PERSON] . Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, з повідомленням учасників справи. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву з підстав та доводів, викладених в ній. Представник відповідача заперечила проти задоволення позову з підстав та доводів, викладених у відзиві та письмових поясненнях. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.11.2009 року, 12.11.2010 року та 01.03.2012 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладені договори банківського вкладу №SAMDN01000708244724, № SAMDN01000712888603 та № SAMDN01000724055013. За умовами договорів № SAMDN01000708244724, № SAMDN01000712888603 строк вкладу склав 3 місяці з процентною ставкою 7,75 % річних, суми вкладів становили 85 000,00 доларів США та 93 000,00 доларів США відповідно. За умовами договору № SAMDN01000724055013 строк вкладу становив 6 місяців з процентною ставкою 8 % річних, сума вкладу становила 102 000,00 доларів США. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року у справі №757/667/20-ц позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Розірвано вказані вище депозитні договори, а також стягнуто з Банку на користь позивача суму вкладу по договору № SAMDN01000708244724 від 05.11.2009 р. в розмірі 85 000,00 доларів США та 111 589,86 доларів США процентів за вкладом, суму вкладу по договору №SAMDN01000712888603 від 12.11.2010 в розмірі 93 000,00 доларів США та 65 440,15 доларів США процентів за вкладом, та суму вкладу по договору №SAMDN01000724055013 від 01.03.2012 в розмірі 102 000,00 доларів США та 63 469,15 доларів США процентів за вкладом. Постановою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року рішення суду від 27 вересня 2021 року в частині розрахунку відсотків змінено та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача відсотки за депозитним договором №SAMDN01000708244724 від 05 листопада 2009 року в розмірі 66 543,12 доларів США, відсотки за депозитним договором №SAMDN01000712888603 від 12 листопада 2010 року в розмірі 9 404,23 доларів США, відсотки за депозитним договором №SAMDN01000724055013 від 01 березня 2012 року в розмірі 18 493,17 доларів США. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 липня 2023 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року в незмінній частині та постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року. залишено без змін. Поновлено виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені за невиконання банком вимоги позивача з видачі належних йому коштів на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України " Про захист прав споживачів", суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Вкладник за договором депозиту є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем, який несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Отже, пеня, передбачена ч. 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання особою, яка є виконавцем чи надає споживачу послуги. Частиною першою статті 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються (частина друга статті 653 ЦК України). Після розірвання договору банківського вкладу між сторонами не існує також і споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів після зазначеної дати застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання. Тобто з моменту розірвання договору банківського вкладу за заявою клієнта не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак пеня відповідно до частини п`ятої статті 10 цього Закону не нараховується. Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20). Пунктом 7 депозитних договорів №SAMDN01000712888603 та №SAMDN01000724055013 передбачене їх дострокове розірвання, шляхом повідомлення про це другу сторону за два банківських дня до дати розірвання договору. Також пунктом 7 депозитного договору №SAMDN01000708244724 сторони погодили, що у разі, якщо в строк не пізніше дня закінчення терміну вкладу клієнт не заявив банку про повернення вкладу, цей договір продовжується ще на один термін, зазначений у таб. 1 цього договору. З постанови Київського апеляційного суду слідує, що 23 травня 2011 року [PERSON] звертався із заявою про розірвання договору №SAMDN01000712888603, 02 квітня 2014 року він звертався із заявою про розірвання депозитного договору №SAMDN01000724055013, та 09 грудня 2019 року звертався із заявою про розірвання депозитного договору №SAMDN01000708244724. Таким чином, оскільки договори є розірваними 23 травня 2011 року, 02 квітня 2014 року та 09 грудня 2019 року відповідно, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення пені за договорами вкладів на підставі ч.5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів". Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, від простроченої суми вкладу за період з 14 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року, тобто з дня набрання законної сили постановою апеляційного суду та по день звернення з даним позовом, суд виходить з наступного. Статтею 11 ЦК України визначені підстави для виконання цивільних прав та обов`язків. Так, зокрема частиною 5 даної норми матеріального права закріплено, що випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивач також ставив питання про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми вкладу, передбаченою ст. 625 ЦК України за оспорюваними договорами за період з 14 вересня 2022 року по 23 вересня 2022 року, тобто з дня набрання чинності рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року і по день звернення з даним позовом до суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1,2 ст. 273 ЦПК України). Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття (ч.1 ст.384 ЦПК України). Як вже було встановлено, постановою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року рішення суду від 27 вересня 2021 року було змінено в частині стягнутих відсотків. Повний текст постанови суду апеляційної інстанції був виготовлений 23 вересня 2022 року. У вересні 2022 року АТ «КБ «ПриватБанк» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року. Також, Банк звертався до суду касаційної інстанції з клопотання про зупинення касаційного провадження, яке ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2022 було задоволено. Крім цього, в жовтні 2022 року [PERSON] , через адвоката Тернового Р.Б. подав касаційну скарга на постанову Київського апеляційного суду від 14 вересня 2022 року. Також в судовому засіданні встановлено, що позивачем не пред`явлено до виконання виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду, тобто позивачем не надано належних та допустимих доказів про прострочення виконання судового рішення. Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції оскаржувались в касаційному порядку, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed