Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У липні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 25 серпня 2012 року між ним та [PERSON] укладено шлюб. Від спільного шлюбу народилася дитина [PERSON] . Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 жовтня 2017 року шлюб між подружжям розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживала з матір`ю. Проте, з 18 лютого 2020 року дитина проживає з батьком, який організував належні житлові умови, достатні для достатнього і нормального розвитку та зростання сина, а саме навчання, додаткові заняття, спортивна секція та піклується його станом здоров`я. Хоча відповідач, як мати, не вчиняє дій для примусового або всупереч волі батька зміни місця проживання сина, однак не можуть досягти спільної згоди щодо організації життя та побуту і умов для розвитку та виховання дитини. З того часу, коли дитина почала проживати з батьком мати добровільно не приймає участі в утриманні сина. Домовленості щодо участі матері в утриманні сина не досягнуто. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 червня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду на 06 липня 2023 року о 09.00 год. В підготовчому засіданні 06 липня 2023 року представник позивача - адвокат Якименко М.М. заявив клопотання про залишення позову в частині вимог про стягнення аліментів залишити без розгляду. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2023 року за заявою представника позивача, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без розгляду. В підготовчому судовому засіданні представник відповідача - адвокат Срібний В.А. надав суду заяву відповідача [PERSON] про визнання позову. Враховуючи те, що третьою особою не надано висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини в підготовчому судовому засіданні 02 серпня 2023 року оголошено перерву до 21 вересня 2023 року о 14.00 год. В підготовче судове засідання призначене на 21 вересня 2023 року сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Підготовчий розгляд справи відкладено до 26 жовтня 2023 року 0 10.00 год. Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання 26 жовтня 2023 року закрито підготовчий розгляд справи. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог та надала висновок Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів будь-яких осіб, суд його приймає. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Фактичні обставини справи Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та правовідносини між сторонами. Між [PERSON] та [PERSON] 25 серпня 2012 року зареєстровано шлюб Ногинським управлінням РАЦС Московської області, актовий запис № 639. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом № 1 Ногинського управління ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 жовтня 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як вбачається з довідки Боярського академічного ліцею «Інтелект» № 62 від 28 квітня 2023 року, [PERSON] навчається в Боярському академічному ліцеї «Інтелект» в 4-Б класі. Відповідно до характеристики Боярського академічного ліцею «Інтелект» виданої [PERSON] , дитина навчається в ліцеї з другого класу. На момент вступу до ліцею проживав з татом. На кінець четвертого класу оволодів навчальним матеріалом на високому рівні. Дитина приходить до ліцею в охайному одязі, забезпечений всім необхідним шкільним приладдям та речами, які потрібні для навчання. Тато забезпечує хлопчика залежно від потреб. Учень відвідує уроки постійно, відсутній лише по хворобі. За час навчання показав себе як відповідальний і чемний учень. З матеріалів справи встановлено, що дитина [PERSON] займається вивченням англійської мови, відвідує спортивну секцію та займається на курсах ІТ. Згідно довідки ФОП [PERSON] № 4 від 01 травня 2023 року, [PERSON] оплачує заняття з англійської мови, які відвідує його син [PERSON] у ФОП [PERSON] з вересня 2020 року по теперішній час. Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 09 серпня 2022 року 09 серпня 2022 року до чергової частини Кам`янець - Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення [PERSON] про те, що з 07 березня 2022 року колишня дружина [PERSON] , [INFO] , жителька м. Ізюм Харківської області не виходить на зв`язок та її місцезнаходження не відоме. Відповідно до листа Кам`янець-Подільського районного Управління Поліції ГУ НП України № 6364/121/108-22 від 12 жовтня 2022 року, 07 жовтня 2022 року працівниками ВКП Кам`янець-Подільського РУП встановлено місцезнаходження [PERSON] , [INFO] , яка з 07 березня 2022 року знаходиться в розшуку та заведено ОРС № 2209010578 від 19 серпня 2022 року. Проживає за адресою: [ADDRESS] . Розшук [PERSON] припинено. Розшукову справу № 2209010578 від 19 серпня 2022 року закрито. Згідно довідки квартального комітету № 15 м. Ізюм Харківської області від 14 грудня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із чоловіком [PERSON] ,, [INFO] , та донькою [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] та дитина [PERSON] є внутрішньо-переміщеними особами та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками від 24 квітня 2023 року про взяття на облік ВПО. Відповідно до висновку Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації № 104-7352 від 10 жовтня 2023 року, дитина [PERSON] після розірвання шлюбу між батьками проживає разом з батьком. Навчається в Боярському академічному ліцеї «Інтелект». Займається вивченням англійської мови та відвідує спортивну секцію, займається на курсах ІТ. Батько дитини, [PERSON] відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньої переміщеної особи від 24 квітня 2023 року № 3005-5002725230, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживає син [PERSON] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28 вересня 2023 року, складеного представником служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації та оцінки потреб сім`ї, проведеної педагогом соціальним Оболонського районного в м. Києві центру соціальних служб, батьком забезпечені всі потреби сина та створені належні умови для його проживання. Під час бесіди батько повідомив, що мати [PERSON] громадянка Росії, термін довідки на проживався давно скінчився і вона знаходиться в Україні нелегально. Зараз проживає в м. Ізюм. З дитиною спілкується час від часу. Також [PERSON], на запитання чи хоче він разом з матір`ю, відповів категоричною відмовою. Батько дитини служить у лавах Збройних Сил України та перебуває у районі бойових дій, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 11 липня 2023 року № 1605. На період служби батько дитини оформив довіреність, якою уповноважив свою сестру [PERSON] бути законним представником свого малолітнього сина [PERSON] , під час його відсутності. Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування рекомендує визначити місце проживання дитини разом з батьком [PERSON] . Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 9 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини; держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц зазначила, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага, в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини, приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач позитивно характеризується, організував належні житлові умови, достатні для нормального розвитку та зростання сина, бажає визначити місце проживання сина з собою. У своєму висновку Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , дитина виявила бажання проживати з батьком. Судом встановлено, що позивач проходить службу у лавах Збройних Сил України, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 11 липня 2023 року № 1605. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року (справа № 362/643/21) зазначено, що військова служба є різновидом публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, зокрема з приводу соціального захисту військовослужбовців, належать до юрисдикції адміністративних судів. Міністерство оборони України, інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, а також територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації (стаття 1 Закону України «Про оборону України»). Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»). Перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, визначений статтею 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку». З урахуванням того, що предметом спору є визначення місця проживання дитини з батьком, який мобілізований та проходить війську службу та не стосується ухилення від мобілізації, а через те, що мати не приймає участі у житті дитини та знаходиться на непідконтрольній території, де ведуться бойові дії, вирішення побутових питань покладається на батька, тому даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та без залучення до справи в якості третьої особи територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Ураховуючи сталі соціальні зв`язки, які склались у малолітнього [PERSON] , за місцем його проживання разом з батьком, його психологічний стан, недоцільність порушення стабільності повсякденного життя дитини, до чого неминуче призведе його переїзд у випадку визначення місця проживання дитини з матір`ю, визнання відповідачем позову, суд вважає, що визначення місця проживання сина з батьком на сьогодні максимально відповідатиме найкращим інтересам дитини. За наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до положень ч. 4 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи положення ст. 142 ЦПК України та те, що відповідач визнав позов, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 536,80 грн., а з державного бюджету підлягає поверненню позивачу судовий збір в розмірі 536,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved