Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

У липні 2023 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 24 липня 2010 року, мають спільну дитину неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З лютого 2012 року шлюб між сторонами фактично припинився, однак формально триває, що суперечить інтересам позивачки, оскільки збереження шлюбу можливе лише на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу, яка між сторонами давно відсутня. Сторони спільних інтересів не мають, кожен з них живе своїм життям, тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Судові витрати позивачка просила не стягувати з відповідача. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14\~серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 19 вересня 2023 року 10-00 год., яке відкладено, востаннє на 08 листопада 2023\~року 09-30 год. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позов та жодних заяв/клопотань не подавав. З урахуванням вимог ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до положень ст.\~24\~Сімейного\~кодексу\~України (далі \~СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 та 4\~ст.\~56\~СК\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За вимогами ст.\~112\~СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що з 24 липня 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 100 (а. с. 5). За твердженням позивачки, і це не спростовано відповідачем, подружжя спільного господарства не ведуть, наміру зберегти шлюб у позивачки немає, і такого наміру не висловив відповідач. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим; причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах\~СК України, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved