Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Суть питання, що вирішується рішенням. Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, про захист прав споживачів, посилаючись на те, що в належній їй на прав приватної власності квартирі встановлений електромеханічний засіб обліку теплової енергії, відповідно до показників якого, позивач сплачує комунальні послуги. Разом з тим, відповідач не приймає до уваги відповідні показники і нараховую комунальні послуги відповідно до показників загальнобудинкового лічильнику. Такі дії відповідача позивач вважає незаконними, просить їх такими визнати та покласти на відповідача обов`язок здійснити перерахунок вартості послуг і в подальшому нараховувати відповідно до показників лічильника встановлено позивачем. Рух справи. 02.10.2023 позов надійшов до суду. 03.10.2023визначено склад суду. 04.10.2023 надано запит до ГІОЦ КМДА. 11.10.2023 одержано відповідь на запит до ГІОЦ КМДА. 11.10.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи у спрощеному порядку призначено на 08.11.2023. 08.11.2023 ухвалено рішення. Доводи учасників справи. Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в останньому, а також відповіді на відзив. Представник відповідача позов не визнала з підстав зазначених у відзиві та пояснила, що прилад встановлений позивачем не відображає реальної кількості використаного ресурсу, що підтверджується висновкамиекспертного дослідження. і прилад обліку має бути встановлений інший. Крім того, прилад обліку позивача не проходив повірку з 2020 року, тому показники такого приладу до уваги прийматися не можуть. Встановлені судом обставини. Позивач є власницею квартири [ADDRESS] /а.с. 75/ 13.10.2017 у квартирі позивача замінено засіб обліку теплової енергії, затверджений робочим проектом та погоджено департаментом попередника відповідача ПАТ «Київенерго» відокремлений підрозділ «Київські теплові мережі» та управителем ТОВ «Новобудова», а також з ПАТ «Київенерго» укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню /а.с. 77-85/. 28.11.2017 квартирний засіб обліку теплової енергії взято на комерційний облік. Повірка засобу обліку мала місце 19.10.2016, міжповірочний інтервал становить 4 роки /а.с. 84/. 19.10.2020 термін повірки встановленого позивачем приладу обліку сплинув /а.с 84/. 28.04.2020 відповідач повідомив позивача про те, що прилад обліку встановлений у квартирі позивача не може використовуватися для розрахунку наданих послуг, у зв`язку з тим, що останній не відповідає нормативам /86, 87/ та виставив рахунок без врахування показників приладу обліку. Мотиви, з яких суд виходив при постановленні рішення і положення закону, яким він керувався. Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. За п. 1 ч.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Стаття 6 Закону України «Про теплопостачання» передбачає, що державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення впровадження засобів обліку і приладів регулювання споживання теплової енергії. Частина 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначає, що оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Згідно із ч. 7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. На підставі частини четвертої статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт. Прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. До прийняття порядку, яким мала бути встановлена процедура взяття на абонентський облік, а також здійснений перегляд інших нормативно-правових актів протягом 6 місяців з дня опублікування Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (02.08.2017), діяли правила № 630. Пункт 10 правил № 630 передбачав, що справляння плати за нормативами споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абз.5 п. 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мали права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до п. 29 правил № 630 споживач має право: зокрема, на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку. Статтею 32 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. За наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Згідно із ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності); вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначає, що оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги. Відповідно до ч.7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються. У такому разі для визначення обсягу теплової енергії, спожитої на потреби опалення, на всіх опалювальних приладах (крім розташованих у приміщеннях (місцях) загального користування багатоквартирних будинків) особами, визначеними частинами другою і третьою цієї статті, повинні бути встановлені прилади - розподілювачі теплової енергії, крім випадків, коли це економічно недоцільно. Модель приладу - розподілювача теплової енергії визначається власником (співвласниками) будівлі за погодженням з виконавцем комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги. Усі опалювальні прилади при застосуванні вузлів розподільного обліку теплової енергії або приладів - розподілювачів теплової енергії обладнуються автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм. Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів - розподілювачів теплової енергії затверджується Кабінетом Міністрів України. За наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. Згідно п. 6 Порядок визначення технічної можливості встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії та економічної доцільності встановлення приладів № 829 затвердженого постановою від 10.10.2018 № 829 Кабінет Міністрів України (далі - Порядок) - технічна можливість встановлення вузлів розподільного обліку наявна за відповідності внутрішньобудинкової системи опалення всім таким критеріям: окреме відгалуження системи опалення для окремого приміщення, наявність якого встановлено під час візуального огляду та яке передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі (за наявності); принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення передбачено технічну можливість встановлення автоматичних регуляторів температури в приміщеннях для регулювання споживання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що не призведе до порушень гідравлічного режиму внутрішньобудинкової системи опалення будівлі; під час встановлення вузла розподільного обліку буде забезпечено дотримання вимог застосування засобу вимірювальної техніки та умов його належної експлуатації, що зазначені у технічній (супровідній) документації на цей засіб; можливість забезпечення вільного доступу для зняття показань приладу обліку, його обслуговування, заміни під час подальшої експлуатації. Згідно із пунктом 3 Порядку № 829 розподільний облік споживання комунальної послуги з постачання теплової енергії в окремих приміщеннях будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж і оснащена вузлами комерційного обліку теплової енергії, забезпечується шляхом встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії на вводі трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення в окреме приміщення будівлі або приладів - розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах. Відповідно до вимог п.10 Порядку оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 09.08.2018 № 205, який набрав чинності 18.09.2018, за наявності окремого відгалуження системи опалення у квартиру, інше житлове або нежитлове приміщення встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії для такої квартири (приміщення) є обов`язковим. На час встановлення позивачем вузла розподільчого обліку теплової енергії ПАТ «Київенерго» (попередній виконавець послуг) здійснював розподіл обсягів комунальних послуг, а тому зміна законодавства, що регулює питання порядку встановлення та прийняття на облік вузла розподільчого обліку теплової енергії, не припинила можливість споживача теплової енергії, за наявності встановленого у передбаченому порядку (на момент встановлення) індивідуального приладу обліку тепла, оплачувати такі послуги за показниками відповідного лічильника. Зміна законодавцем технічних вимог щодо порядку встановлення вузлів розподільного обліку теплової енергії (квартирних лічильників) не є підставою для встановлення споживачем нового обладнання для обліку тепла, за умови, що такий споживач до прийняття нового порядку № 829 вже встановив індивідуальний вузол розподільчого обліку теплової енергії. Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» і правила № 630 визначили право споживача на встановлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік, а також проведення оплати за спожиті послуги згідно з показниками індивідуальних приладів обліку. Отже показники лічильників, встановлених та прийнятих на облік у встановленому законом порядку до прийняття Порядку № 829, повинні враховуватися виконавцем послуг, тобто у цьому випадку КП «Київтеплоенерго». Крім того, порядок № 829 не передбачає необхідність приведення раніше встановленого вузла обліку у відповідність до цього Порядку та не встановлює заборони щодо врахування показників за такими лічильниками, які надаються споживачами. Цей порядок не передбачає повторне прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку відповідно з новою процедурою, який раніше був прийнятий на абонентський облік, до набрання чинності порядку № 829. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що відповідач який є виконавцем послуг з централізованого опалення квартири, всупереч положенням Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також Правил № 630, які були чинними на час встановлення позивачем лічильника теплової енергії, обмежило право позивача здійснювати оплату вартості фактично отриманої теплової енергії відповідно до даних встановленого індивідуального вузла розподільчого обліку теплової енергії у належній їй квартирі.Вказаний прилад встановлено та опломбовано спеціалізованою установою за рахунок власних коштів позивача, проте, незважаючи на наявність у її квартирі встановленого вузла розподільчого обліку теплової енергії, нарахування оплати за теплову енергію відповідач проводив на загальних підставах, без урахування його показників. Аналогічна правова позиція міститься у постановах ВС від 02.11.2021 у справі № 756/2361/20-ц (провадження № 61-10724св21) від 22.02.2023 у справі № 753/2748/20 (провадження № 61-18711св20). Згідно п. 18 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам. Згідно ч. 4 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки. Отже, вимоги позивача щодо здійснення перерахунку вартості послуг з постачання теплової енергії підлягають задоволенню проте частково, а саме починаючи з жовтня 2019 по жовтень 2020 рік, оскільки строк дії повірки приладу обліку сплинув і з цього часу позивач повірку лічильника не проводила, про що повідомив представник останньої в судовому засіданні. Тобто, нарахування заборгованості за спожиті послуги згідно показів лічильника, якщо такий лічильник не повірений у визначеному порядку є неможливим в силу вимог Закону. Крім того, вимоги позивача щодо покладення на відповідача обов`язку здійснювати нарахування відповідно до показників приладу обліку, то такі вимоги є необґрунтованими, оскільки на даний час прилад обліку позивача не може застосовуватися за призначенням з підстав наведених вище. На підставі викладеного та

Outcome: partial