Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

В травні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 04 грудня 2022 року він надав [PERSON] позику в сумі 200000 гривень. Факт отримання Відповідачем грошових коштів підтверджується його розпискою від 04 грудня 2022 року. Цим же документом [PERSON] зобов`язався повернути вказану позику до 01 березня 2023 року. Проте, відповідач в порушення норм матеріального закону, у строки обумовлені розпискою позику не повернув. До сьогоднішнього часу Відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов`язання, а тому він вимушений з звернутися до суду для захисту своїх прав і законних інтересів. З врахуванням наведеного, позивач просить: стягнути з відповідача 200000 грн., як суму основного боргу за розпискою від 04 грудня 2022 року; вирішити питання про розподіл судових витрат. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого останній отримав від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 200000грн., які зобов`язався повернути до 01.03.2023р. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується борговою розпискою від 04.12.2022 року. До 01.03.2023р. та після звернення [PERSON] до суду з позовом про стягнення коштів, [PERSON] не повернув позивачу кошти. Стаття 526 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч.1\~ст.1049 ЦК України,\~\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження повернення ним позивачу коштів відповідно до розписки від 04.12.2022р. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача, слід стягнути 200000 грн. заборгованості за договором позики від 04.12.2022 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 2536,80 грн. ( 2000грн. за подання позовної заяви та 536,80грн. за подання заяви про забезпечення позову). При цьому слід зазначити, що витрати позивача за оцінку належної відповідачу земельної ділянки, стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають, оскільки оцінена позивачем земельна ділянка не є предметом розгляду у даній справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved