Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Адвокат адвоката Загарія О.Д., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.10.2020 року відповідачка [PERSON] взяла у позивача [PERSON] в борг товар (взуття) на загальну суму 400\~000 гривень, за які зобов`язалась повернути борг до 01.04.2021 року, про що власноруч написала розписку. Однак, по цей час [PERSON] борг не повернула, а тому [PERSON] змушений звернутись до суду з позовом про стягнення боргу. Крім того, просить стягнути з відповідачки три відсотки річних за неналежне виконання відповідачкою грошового зобов`язання за період з 01.04.2021 року по 23.02.2022 року в сумі 400\~000 гривень. Більш того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а тому позивач просить стягнути з відповідачки також інфляційні збитки у сумі, що становить 159\~959, 52 гривень. На підставі вищевикладеного, адвокат Загарія О.Д., діючи в інтересах [PERSON] , просить стягнути з [PERSON] основний борг в розмірі 40\~000 гривень, інфляційні збитки 159\~959, 52 гривні, три відсотка річних 10\~816, 44 гривень, а також понесені судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлені належним чином шляхом надсилання електронного повідомлення про виклик на номер телефону, вказаний у матеріалах справи. У судове засідання не з`явилися, проте на електронну адресу суду адвокат Загарія О.Д. надіслав заяву про розгляд справи без їх участі. Позов підтримує, просить його задовольнити. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлена належним чином як шляхом вручення судового виклику про що свідчить інформація з трекінгу відправлень Укрпошти, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-ресурсі судової влади. У судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. З огляду на викладене, суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі документів та доказів. Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Суд, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, а враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явився, суд, виходячи з положень ст.281 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення, як за правилами загального, так і спрощеного позовного провадження, вважає доцільним ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та надані докази, встановив наступні обставини справи. Так, відповідач [PERSON] 24.10.2020 року власноруч написала розписку, відповідно до якої взяла у позивача [PERSON] в борг товар (взуття) на загальну суму 400\~000 гривень, та зобов`язалась повернути борг до 01.04.2021 року. Оригінал вказаної розписки оглянуто судом. Вирішуючи заявлені адвокатом Загарія О.Д. позовні вимоги, суд керується наступними положеннями законодавства. Статтею 15\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 1046\~ЦК України за\~договором позики\~одна сторона\~(позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049\~ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у певний строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року N 6-1967цс15. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки, суд для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування ст. ст. 1046, 1047\~ЦК України повинен виявити справжню правову природу правовідносин сторін. Саме такий правовий висновок про застосування ст.ст. 1046, 1047\~ЦК України міститься в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Так, у вищезазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Так судом встановлено, що 24.10.2020 року [PERSON] написала розписку про отримання нею від [PERSON] в борг товар (взуття) на загальну суму 400\~000 гривень, та зобов`язалась повернути борг до 01.04.2021 року. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності заборгованості за договором позики від 24.10.2020 року, укладеного між сторонами. Після укладення цього договору позивач всі обов`язки, передбачені договором виконав, а відповідач свої зобов`язання не виконала, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 400\~000 гривень. Оскільки відповідачка відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання, сума позики нею досі не повернута, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки суми заборгованості. Що стосується позовних вимог про стягнення інфляційних збитків у сумі 159\~959,52 гривень та трьох відсотків річних у розмірі 10\~816, 44 гривень, суд керується наступними положеннями законодавства. Згідно з ч.1 ст.1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вищий Господарський суд України інформаційним листом від 17.07.2012\~ № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» роз`яснив,що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Відповідні індекси інфляції розраховуються Державним комітетом статистики України і щомісячно публікуються, зокрема, у газеті «Урядовий кур`єр» та згідно зі статтями 19,21 і 22 Закону України «Про інформацію» є офіційними. На підставі викладеного, суд погоджується з розрахунком трьох відсотків річних від суми боргу та інфляційних втрат, наданим представником позивача. Отже, розрахунок трьох відсотків річних від суми боргу, яка на даний час не сплачена відповідачем, проводиться за період з першого дня прострочення зобов`язання, а саме з 01.04.2021 року по день перед введенням в Україні воєнного стану, тобто по 23.02.2022 року, таким чином: 400\~000 (сума основного боргу)*329 дні (275 днів за 2021 рік+54 дні за 2022 рік) *3% ? 365 днів в році = 10\~816 гривень 44 копійок. Інфляційні нарахування розраховуються наступним чином: 400\~000 (сума основного боргу)*139,990% (сукупний індекс інфляції за період з 01.04.2021 року по 30.06.2023 року) ?100%- 400\~000 (сума основного боргу)=159\~959,52 гривень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов адвоката Загарія О.Д., який діє в інтересах [PERSON] , є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути основний борг в розмірі 40\~000 гривень, інфляційні збитки 159\~959, 52 гривні, три відсотка річних 10\~816, 44 гривень. Вирішуючи позовні вимоги у частині відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. При цьому, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 вищезазначеної статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду, позивач поніс судові витрати: 5707,76 гривень судовий збір та 9000 гривень витрат на правову допомогу. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення у повному обсязі позовних вимог, то сплачені ним судові витрати підлягають стягненню з відповідачки у повному обсязі. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved