Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування вимог посилається на те, що з 17.05.2016 року перебували у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіально управління юстиції у місті Києві, актовий запис №244. Від спільного проживання мають доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що після припинення шлюбних відносин, донька залишилася проживати із позивачем. Домовленість про утримання дитини між сторонами відсутня, хоча відповідач проживає окремо від позивача та доньки, [PERSON] не виявляє бажання брати участь у її утримані. Зазначає, що донька за станом здоров`я має міопію слабкого ступеню обох очей, альтернуючу косоокість обох очей, аномалію форми жовчного міхура, контактний дерматит, епісиндром в анамнезі, порушення мовних функцій, гіпертрофію аденоїдів, дерматит не уточнений. Дитина не має на праві власності жодного нерухомого майна, грошових коштів та не отримує дохід. [PERSON] перебуває на повному утриманні позивача. Вважає, що відповідач є здоровою працездатною особою, яка може та зобов`язана утримувати спільну доньку, а тому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.07.2022 та продовжуючи до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. 19.08.2022 [PERSON] подав до суду заяву про зміну предмета позову, згідно якої просив визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за місцем проживання батька та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.07.2022 року та продовжуючи до повноліття дитини, тобто до [INFO] . В обґрунтування вимог посилається на те, що 22.07.2022 відповідач звернулася до Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради із заявою про прийняття рішення, яким визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю. Вказує що наразі між сторонами виник спір про місце проживання дитини, а вирішення питання про стягнення аліментів залежить від вирішення спору про місце проживання дитини, вимушений звернутися з цією заявою до суду. Зазначає, що належним чином виконує батьківські обов`язки відносно доньки, забезпечує її всім необхідним для здорового гармонійного розвитку дитини, а тому вважає, що проживання неповнолітньої доньки разом із ним відповідатиме якнайкращому забезпеченню її інтересів, оскільки він має можливість забезпечити належні умови її проживання та повною мірою займатися її вихованням. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.09.2022 року прийнято до розгляду заяву про зміну предмета позову, залучено до участі у справі третьою особою - орган опіки та піклування Кропивницької міської ради та зобов`язано орган опіки та піклування Кропивницької міської ради надати висновок про доцільність чи недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за місцем проживання батька, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] заявлений позов не визнала, 20.10.2022 року звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визначення місця проживання дитини разом з нею, за місцем її проживання: [ADDRESS] . Посилається на той факт, що була позбавлена можливості побачити дитину та поспілкуватися з нею в телефонному режимі, тому змушена звернутись до органів поліції, але до цього часу питання по суті не вирішилося. Вказує, що діючи всупереч інтересам та бажанням дитини [PERSON] не повертає дитину та чинить перешкоди у спілкуванні з нею. [PERSON] вважає, що проживання доньки разом із нею, відповідатиме якнайкращому забезпеченню її інтересів. Відповідач забезпечена житлом, має постійну роботу та стабільний заробіток, а тому, як мати, має переважне право на визначення місця проживання дитини разом із нею. 05.12.2022 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування від 16.11.2022 року №5118/49-13-24 та рішення виконавчого комітету від 22.11.2022 року №859 щодо його затвердження, згідно якого вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.12.2022 року прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визначення місця проживання дитини та об`єднано в одне провадження позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову орган опіки та піклування Кропивницької міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визначення місця проживання дитини. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. Позивач за первісним позовом і відповідач за зустрічним, його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та заперечили проти задоволення зустрічних позовних вимог. Просили визначити місце проживання дитини саме з батьком [PERSON] . Суду представник пояснила, що сторони проживали у м. Києві, у квартирі, яку винаймав [PERSON] , разом із донькою [PERSON] та сином [PERSON] оскільки позивач постійно працював, донькою займалась відповідач. [PERSON] почав замічати певні розлади у дитини, але [PERSON] його запевняла, що у неї є досвід виховання дитини, тому з [PERSON] все нормально. В зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України родина вирішила переїхати до батьків [PERSON] у м. Кропивницький. У квітні 2022 року [PERSON] , мотивуючи роботою, поїхала до м. Києва. Як з`ясувалось пізніше вона мала романтичні стосунки з їх спільним знайоми. В цей час захворіла [PERSON] , яку швидка забрала до лікарні. Мати до дитини так і не приїхала. Проводив дитині медичні обстеження та отримав у лікаря-невролога рекомендації щодо консультації психіатра. Записався на прийом, повідомив [PERSON] про це, але вона не з`явилась до лікаря та не надала свою згоду на огляд доньки. Відповідач не виявляє бажання брати участь у виховання та утриманні дитини. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала та просили їх задовольнити, первісні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Суду пояснила, що сторони проживали у м. Києві в орендованій квартирі, де були відсутні комфортні умови проживання. 25.02.2022 всі разом приїхали до батьків [PERSON] в с. Калинівка Кіровоградської області та проживали там до 25.04.2022. Потім поїхала до м Києва. Повернулась 10.05.2022, але [PERSON] виїхав з донькою. Звернулась 13.05.2022 до поліції, оскільки не мала доступу до своєї дитини. [PERSON] зареєстрована ФОП з вересня 2022 року. Проживає в с. Калинівка Кіровоградського району Кіровоградської області. Звернулась до служби у справах дітей із заявою про визначення способу участі у вихованні доньки. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що 22.07.2022 надійшла заява [PERSON] про визначенні способи участі у вихованні дитини, а потім ухвала суд про визначення місця поживання дитини.Служба врахувала всі зібрані документи та прийшла до висновку, що ні у матері, ні у батька немає складних обставин. Умови проживання задовільні. Дівчинка весела, контактна, помічниця по господарству, бажає жити з батьком, їй дуже добре і подобається. Матір`ю не надані докази на підтвердження самостійного доходу. Батько піклується про стан здоров`я дитини, більш відповідально підходить до її лікування. Думка дитини врахована. Батько не чинить перешкод щодо спілкування дитини з матір`ю. Вважає, що первісний позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що мати дитини [PERSON] вихованням дитини не займалася. [PERSON] був змушений працювати вдома, щоб піклуватися про дитину, займатися її лікуванням. [PERSON] добре заробляв, а тому сім`я жила в достатку, нагальної потреби щоб працювала мати не було, працюючи мати ніяких доходів додому не приносила. Після переїзду в м. Кропивницький сторони проживали у батьків [PERSON] також він перебував з Евеліною у лікарні, коли [PERSON] поїхала у м. Київ. Позивач слідкує за здоров`ям доньки, займається їх вихованням та дозвіллям. У Евеліни є окрема кімната, [PERSON] ніколи не перешкоджав матері спілкуватися з донькою, навпаки вважає, що батько був би радий якщо мати допомагалаб йому займатися дитиною. В судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомила, що знає родину багато часу, перебуває з нею у товариських відносинах. Вказала, що часто гостювали родинами одне в одного.Знає, що дитина наразі проживає з батьком, а тому часто спілкується з [PERSON] стосовно розвитку їхніх дітей, так як у них є схожі діагнози (аутизм), радяться одне з одним. [PERSON] одразу помітив, що в дитини є деякі відхилення в розвитку і наполягав на лікуванні але мати дитини це заперечувала. Тому саме батько різними способами намагався допомогти дитині, звертався до різних спеціалістів. Мати дитини ніяк не реагувала на стан дитини і не хотіла це визнавати, вважала що з дитиною все в порядку. Коли вони були в гостях у родини, [PERSON] займалася готуванням їжі, до дитини вона була холодною, дитиною займався батько, він був більш душевний та люблячий до дитини,а тому дівчинка більше тулилася до нього.Батько дитини дуже спокійний, добре ставиться до дитини, негативних проявів не бачила. Вказала, що [PERSON] проживає в Києві, але де точно їй не відомо, та перебуває з її колишнім чоловіком у близьких відносинах. Повідомила, що [PERSON] хотів щоб мати з дитиною виїхали за кордон, але [PERSON] відмовилася. В судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомила, що з родиною знайома з 2015 року, товаришували сім`ями, [PERSON] є хрещеним батьком її сина. Вказала, що [PERSON] проживає разом з батьком. До пандемії часто спілкувалися та бачилися одне з одним, після закінчення пандемії більше спілкується з [PERSON] та його донькою [PERSON] . Наразі спілкуються онлайн. Вказала, що після початку війни родина переїхала до батьків [PERSON] . Батько дитини турбувався та дбав про [PERSON] з самого її народження.На її думку, коли дитині виповнилося 3 роки мати стала більш байдужою дитини, почала більше займатися собою, тому на її думку дитина була занедбана мамою.Зараз дитиною активно займається саме батько. Мати на відхилення дитини ніяк не реагувала і не визнавала що у неї якась інша поведінка.Коли родина переїхала до [PERSON] припинила спілкування з її родиною. При спілкуванні з батьком дитини,вона ніколи не чула щоб вдома була [PERSON] , принаймні осатаній рік.Про те, що дитина проживала у батьків [PERSON] їй не відомо, ніколи про її батьківнічогоне чула. [PERSON] працював на двох роботах, щоб забезпечити сім`ю. [PERSON] на її думку, не приділяла уваги дитині, дитина була вдягнена в одяг не по розміру. Коли вона звернула на це увагу [PERSON] , то все змінилося, оскільки він зайнявся цим питання, найняв няню, яка допомагалаїм займатися дитиною.Вказала, що [PERSON] раділа, що чоловік найняв няню так як це полегшило її життя. [PERSON] ніколи не заперечувала факту, що була няня. В судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомив, що знайомий з [PERSON] з 2014 року, він являється хрещеним батькомйого сина. Вважає, що [PERSON] хоче залишити дитину біля себе, він достатньо заробляє, відповідальний, може утримувати дитину, лікувати. Вказав, що до карантину вони з сім`єю спілкувалися регулярно, їздили в гості одне до одного. У нього склалося стійке враження, що [PERSON] не допускали до догляду за дитиною, у [PERSON] було фанатичне відношення до дитини, воназавжди говорила що їй краще знати що робити. Десь за рік до війни мати зникла з життя дитини, вона взагалі відсторонилася від виховання дитини, займалася своїм навчанням та роботою. Ми бачилися тільки з [PERSON] та дитиною. Коли дитина почала жити з батьком вона стала біль охайнішою, веселішою. Дитина більше схиляється до батька. Ніколи не чув, щоб дитина хотіла жити з матір`ю. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона з [PERSON] товаришує з 2009 року. [PERSON] ніколи не хотіла працювати, родину забезпечував [PERSON] . Дитина завжди буда татовою донечкою, батько більше приділяв їй уваги, знав усе про неї. Вважає, що у дитини і батька дуже тісний емоційний зв`язок. Вказала, що з початком повномасштабного вторгнення натериторію України, вона з Києва приїхала до своєї матері в [PERSON] , танеодноразово бачила [PERSON] з донькою за місцем проживання батьків [PERSON] , в тому числій за допомогою засобів відеозв`язку. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] є хрещеною матір`ю її дитини. Після початку війни родина переїхала жити до батьків [PERSON] , а потім [PERSON] поїхала [PERSON] до свого сина, по телефону її батьки повідомили що батько забрав дитину і поїхав. [PERSON] перешкоджає [PERSON] в спілкуванні з дитиною і тільки інколи дозволяє поспілкуватися чи побачити дитину. Сім`яСвітлани дуже порядна, завжди підтримують одне одного.Вважає, що [PERSON] є відповідальною матір`ю, дитину хотіла саме вона, виховання дитини покладалося на матір. Дитина не відрізнялася від інших,була активна. Ким працює [PERSON] не знає та де проживає наразі їй не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомила, що з [PERSON] вони перебувають у дружніх відносинах з 6 років. Вказала, що дитина ніяких відмінностей від інших дітей не мала. Сім`я [PERSON] чесна, порядна, мати [PERSON] є чуйною та віруючою. Світлана чесна,порядна, відповідальна, дотримується свого слова, відповідальна мама. Зі слів [PERSON] , їй відомо, що мати рідко спілкується з дитиною тому що батько перешкоджає цьому. Вказала, що [PERSON] працює в ресторані тапроживає в Києві. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що з 17.05.2016 сторони перебували у шлюбі, який зареєстрований Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіально управління юстиції у місті Києві, актовий запис №244. Від спільного проживання мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 травня 2016 року(а.с. 10). Після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами дитина [PERSON] , [INFO] залишилася проживатиразом з батьком - [PERSON] , що підтверджується наступнимидоказами. Згідно копії акту мешканців будинку від 14 травня 2022 року за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] та його донька [PERSON] . Дитина виховується батьком та перебуває на повному його утриманні. Батько забезпечує належний рівень життя необхідний для її гармонійного фізичного розвитку. Дівчинка завжди охайно вдягнена та усміхнена(а.с. 11). Відповідно до довідки №64 Голови квартального комітету №4, по [ADDRESS] проживають [PERSON] та його донька [PERSON] з лютого 2022 року(а.с. 12). Крім того, проживання [PERSON] разом з донькою з кінця лютого 2022 рокуза вказаною вище адресою підтвердила допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка з поміж іншого вказала, що з початком повномасштабного вторгнення натериторію України, вона з Києва приїхала до своєї матері в [PERSON] , танеодноразово особисто бачила [PERSON] з донькою за місцем проживання батьків [PERSON] , в тому числій за допомогою засобів відеозв`язку. Згідно копії консультативного висновку дитячого оториноларинголога від 21.10.2021 року, консультативного висновку спеціаліста (офтальмолога) від 04.04.2022 року, протоколу УЗД органів черевної порожнини від 25.04.2022 [PERSON] за станом здоров`я має міопію слабкого ступеню обох очей, альтернуючу косоокість обох очей, аномалію форми жовчного міхура, гіпертрофію аденоїдів, дерматит не уточнений. Лікуванням дитини займається батько [PERSON] (а.с. 14, 15, 18). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців [PERSON] є фізичною особою підприємцем та має дохід, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця (а.с. 37-41). Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] станом на 12.08.2022 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває(а.с. 42). У відповідності довідки №67 від 10.08.2022 року та сертифікату серії 10ААЖ №890195 від 10.08.2022 року, [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває, за медичною допомогою не звертався, наркологічних захворювань не виявлено(а.с. 43-44). Згідно копії характеристики [PERSON] від 17.08.2022 року виданої квартальним комітетом №4 Фортечного району, міста Кропивницький, за місцем проживання позивач характеризується позитивно, переважають такі етико-моральні якості як чесність, відкритість, совісність, доброчинність, готовність прийти на допомогу. Серед особистісних рис переважають збалансованість, контроль, врівноваженість, родиноцентричність, цінність виваженість відносин та контактів, прагнення пошуку мирного виходу з конфліктних ситуацій. Комунікабельний, легко знаходить спільну мову з оточуючими його людьми. За час проживання за адресою: [ADDRESS] , скарг від сусідів не надходило, у сварках та конфліктах помічений не був, правоохоронні органи з приводу нього до квартального комітету не зверталися. З кінця лютого 2022 року проживає разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] . Є зразковим батьком, стосунки між батьком та донькою завжди теплі. Дуже чуйний, уважний до дитини, проводить з донькою багато часу. Приділяє увагу духовному та фізичному вихованню дитини. Дівчинка завжди виглядає охайно, одягнена по сезону. Дитина є життєрадісною та привітною. Разом з ними проживають батьки [PERSON] , які також проводять час спільно з сином та онукою на прогулянках та вдома(а.с. 45). Відповідно до копій консультативного висновку дитячого оториноларинголога від 15.11.2021 року, дитячого офтальмолога від 15.11.2021 року, лікаря-педіатра від 11.01.2022 року, дитина оглянута в присутності батька [PERSON] (а.с. 50-52). Згідно до довідок від 20.07.2022 року та 04.08.2022 року на прийом до лікарів [PERSON] супроводжував її батько [PERSON] (а.с. 53-54). Відповідно до відповіді на запит від 02.08.2022 року відомо, що дитина [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , та перебуває під наглядом медичних працівників АЗПСМ№9 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради» з 11.05.2022 року. Декларація на медичне обслуговування підписана з лікарем-педіатром закладу. До лікаря-педіатра за медичною допомогою для дитини [PERSON] звертався тільки батько(а.с. 62). Згідно до психологічної характеристики [PERSON] яка надана доктором психологічних наук, професором завідувачем кафедри психології та соціальної роботи ЦДПУ імені Володимира Винниченка Є.В. [PERSON] , [PERSON] приємна дівчинка, має охайний вигляд, доглянута, батько піклується про її зовнішній вигляд та манери поведінки. У неї доволі розвинені навички соціального інтелекту, активно включається до комунікації але в процесі виявляє надвеликий рівень збудження, що має прояв у постійному потряхуванні та здійсненні рухів долоньками, тремтінням всього тулубу тіла, повторенні слів, запобігання зорового контакту. Дівчинка любить однаково маму та батька,проте, не бажає жити з мамою. До батька [PERSON] виявляє прихильність на рівні вербальному, ніжність на рівні тактильному, слухняність на рівні поведінковому. Він для неї є авторитетом, дитина цінує його раціональний початок. З батьком дитина почувається впевнено і безпечно. Окрім того, що батько створює матеріальні умови щодо розвитку дитини, також він багато часу займається її здоров`ям та організацією здорового способу життя(а.с. 72-74). Відповідно до висновку експерта Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Літвінової Т. від 08.07.2022 року за результатами проведення судової психіатричної експертизи за зверненням [PERSON] , встановлено, що рівень психічного розвитку [PERSON] , [INFO] повністю відповідає віковим нормам. Для [PERSON] характерна висока емоційна близькість у відносинах із своєю донькою, контроль за власною поведінкою та послідовність у виховній тактиці. У разі обмеження батька у здійсненні виховання приведе до руйнації життєвих шляхів та подальшого благополуччя дитини. Дитина відчуває відчуженість мами до неї, фрагментарні прояви опіки та любові виявляються недостатніми, дитина потребує сталості у відносинах та виділення її як особистості із всього кола спілкування матері. У дитини не спостерігається стійкого, глибокого емоційного відторгнення ні одного із батьків, однак є емоційне дистанціювання від матері. На відміну від матері, батько дитини є прикладом для неї. Дитина відчуває потребу в його увазі та турботі, а особливо в захисті та піклуванні(а.с. 75-82). Згідно до характеристики [PERSON] яка видана центром ОЦ «МаксимУМ» з 20.05.2022 дитину щоранку приводить і у вечері забирає батько. [PERSON] постійно цікавиться досягненнями дочки, завжди належно реагує на звернення педагогів щодо змін поведінки дитини та вживає заходів для налагодження психологічного стану дитини. Мама дитини ніколи не з`являлася у даній установі, не забирала й не приводила дівчинку, не телефонувала адміністрації щодо отримання інформації про перебування доньки(а.с. 83). Згідно до психологічної характеристики [PERSON] , яка надана кандидатом психологічних наук, доцентом кафедри психології та соціальної роботи ЦДПУ імені [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] дуже прив`язана до свого батька, вона спрямована на його авторитет, між ними встановлені теплі емоційні зв`язки. За словами дівчинки батько займається її вихованням і розвитком, організував відвідування нею дитячого садочка, ходять гратися на дитячий майданчик. Загалом ставлення до батьків позитивне, емоційно реагує при згадувані про них. Образ мами сформований як веселої, такої з якою можна погратися. Однак, при з`ясуванні того, хто з батьків задовольняє базові потреби дитини, в більшості випадків вибір дівчинки вказувала на батька. За результатами дослідження встановлено, що у дитини є прояви підвищеної тривожності, почуття невідповідності певним критеріям, дитині не вистачає емоційної теплоти з боку окремих значимих для неї людей(а.с. 92-105). Згідно договору оренди квартири від 01.07.2022 року [PERSON] орендував квартиру по [ADDRESS] в якій планує жити з донькою(а.с. 152-154). З наданої позивачем довідки Приватного закладу загальної середньої освіти демократична школа «АЛЬТЕРРА СКУЛ» від 18.10.2022 року № 906 вбачається, що [PERSON] зарахована до 1 класу вказаного закладу. Отже, [PERSON] забезпечує отримання донькою загальної середньої освіти (а.с. 159). [PERSON] неодноразово надсилав [PERSON] заяви про надання письмових дозволів на лікування, огляд та госпіталізацію доньки, але ніякого реагування з боку матері не було (а.с. 160). Відповідно висновку Виконавчого комітету Кропивницької міської ради № 5118/49-13-24 від 16.11.2022 року, комісією вирішено за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с. 147-150). Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції Україниє нормами прямої дії. Відповідно до ч.3ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч.7ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1,2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятоюстатті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1-3ст. 157 СК Українипитання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.1, 2ст. 160 СК Українимісце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За ч.1, 2статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення ч.1ст. 161 СК Українисвідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст.3 Конвенції про права дитини. Враховуючи вимогист. 51 Конституції України, ст.3, 9, 18 Конвенції про права дитини,ст. 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення указаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду. Відповідно до ч.4 та ч.5ст. 19 СК Українипри розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок, який наданий суду першої інстанції відповідає вимогам, які повинна здійснювати зазначена установа. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Згідно ст.ст.8,11,15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував позитивні зобов`язання держави щодо забезпечення вказаних інтересів в аспекті дотриманнястатті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта вказував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. По-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним («Neulinger and Shuruk v. Switzerland» від 8 січня 2009 року, заява № 41615/07, «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09,«М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. У постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16, у якій розглядалося питання визначення місця проживання малолітньої дитини, зазначено, що у принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Подібні висновки про обов`язковість судів брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини про те, що малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір`ю, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, містяться й у постанові Верховного Суду України від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17. Таким чином, у зазначених постановах Верховний Суд України зробив висновок про те, що до правовідносин, що виникають з визначення місця проживання дитини, суди повинні обов`язково застосовувати норми принципу 6 Декларації прав дитини про недопустимість розлучення дитини з матір`ю, крім випадків, коли є виняткові обставини. Під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. Однак Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Крім того у вищевказаних справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини. Тому при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. У зв`язку з цим, відсутність виняткових обставин щодо необхідності розлучення малолітньої дитини з її матір`ю не можна тлумачити як наявність у матері переваги перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати дитини, у разі визначення місця проживання останньої з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно неї та участі у її вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати інтереси батьків. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (зокрема, постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20). У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. При вирішенні спорів про визначення місця проживання дитини суди враховують спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; стосунки між дитиною і батьками в минулому; бажання батьків бути опікунами; збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання, школу, друзів; бажання дитини; безпекові питання. Органам державної влади слід враховувати чи страждатиме дитина через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки одного з батьків. Під час вирішення питання щодо можливості встановлення спільної фізичної опіки мають враховуватися: бажання кожного з батьків, щоб дитина проживала разом з ним, згода на участь у її вихованні та піклуванні; наявність у обох батьків сталих відносин з дитиною та бажання останньої спілкуватися з обома батьками; відсутність обставин, зазначених у частині другій статті 161 СК України, а також інших обставин, що можуть становити загрозу інтересам дитини; наявність у кожного з батьків часу та можливості, що дозволяє належним чином опікуватися дитиною; місце проживання кожного з батьків, що знаходиться не далеко від звичайного місця проживання дитини (сформованих місць життєвих інтересів дитини) тощо. Таким чином, обставини, встановлені у результаті детальної та поглибленої оцінки конкретної сімейної ситуації та фактори фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру приводять правила щодо визначення місця проживання малолітньої дитини судом в дію. Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини. Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року). Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»). Суб`єктивне право дитини бути почутою є важливою цінністю та одним із головних принципів Конвенції про права дитини. Слід також брати до уваги, що мати, батько, баба, дід, інші особи, з якими проживають неповнолітні брати та сестри, зобов`язані сприяти їхньому спілкуванню (частина третя статті 259 СК України). З урахуванням вищезазначеного, при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд з урахуванням обставин справи має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків. Оцінивши докази, зібрані у справі, суд вважає, що саме батько не є байдужими до долі та виховання своєїдоньки, цікавиться її життя, піклується про її здоров`я та виховання. Твердження [PERSON] про те, що [PERSON] не дає їй можливості спілкуватися з донькою, суд не приймає до уваги, оскільки це не може бути підставою для задоволення зустрічного позову, в разі вчинення перешкод у спілкуванні з дитиною мати має право звернутися до органу опіки та піклування або до суду з вимогою про усунення даних перешкод у спілкуванні з донькою. Доказів про звернення для усунення перешкод у спілкуванні з донькою до компетентних органів суду не надано. Суд критично оцінює надану відповідачем довідку від 31.05.2022 року № 218/1, видану Калинівським старостинським округом Первозванівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградсткої області, згідно якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та разом із донькою [PERSON] , та чоловіком [PERSON] з 25.02.2022 року по 25.04.2022 року проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , адже вказаний доказ повністю спростовується наявними в матеріалах справи доказами:актом проживання дитини з батьком від 14.05.2022 року, довідкою № 64 від 11.05.2022 року; характеристикою від 17.08.2022 року, виданою Квартальним комітетом № 4 Фортечного району міста Кропивницький; поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] (а.с. 11, 12, 45, 129). Суд також не бере до уваги Акт обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 19.07.2022 року, згідно якого начальником відділу у справах дітей Ткаченко А.В., директором ЦНСПН Абрамович А.О. відповідно до заяви про визначення місця проживання проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , та за зазначеною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] (заявниця, мати дитини); [PERSON] (власник будинку); [PERSON] (мати заявниці); [PERSON] (племінниця заявниці), адже відповідачем не надано суду доказів наявності задекларованого в установленому законом порядку місця її проживання(а.с. 144). З довідки про доходи від 03.06.2022 року № 002518/СФ вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «Сільпо-Фуд», магазин № 348_С Київ, Кільцева дорога, 1 з 21.10.2021 на посаді кухар та за період з 01.12.2021 року по 31.05.2022 року отримала заробітну плату 84905,61 грн. За квітень, травень 2022 року дохід відповідача склав 0,00 грн. (а.с. 137). Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження тверджень представника відповідача про отримання [PERSON] постійного доходу (заробітку), як і відсутні докази отримання відповідачкою будь-якого доходу на момент розгляду справи судом. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] не надано достатніх доказів на підтвердження того, що проживання доньки разом з батьком не відповідає інтересам дитини, які є вирішальними при розгляді даного спору. Таким чином, суд, враховуючи інтереси дитини, факт що батьки дитини проживають окремо, а доньказ 15.05.2022 проживає разом із батьком, зарахована до 1 класу приватного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «демократична школа «АЛЬТЕРА СКУЛ», виявила бажання проживати з батьком, ставлення сторін до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, наявність у дитини хвороб та особливості фізичного розвитку, які потребують довготривалого лікування, і батько більш обізнаний в цьому, та більше на це звертає увагу, відсутність даних про незадовільний стан здоров`я батька, створення належних умов для проживання дитини за місцем проживання батька, оцінивши всі обставини, які у даному конкретному випадку мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, подані докази в їх сукупності, висновок органу опіки та піклування, беручи до уваги всі можливості батьків забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, приходить до висновку про обґрунтованість первісного позову про визначення місця проживання дитини із батьком. Суд зауважує, що визначення місця проживання дитини з батьком, не впливатиме на їх взаємовідносини з матір`ю, оскільки визначення місця проживання дитини з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати. Суд, відповідно до ст.ст.160, 161 СК України приходить до висновку, що в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , слід визначити місце проживання з [PERSON] . Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову і як наслідок про відмову у задоволенні зустрічного позову. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно ч.1ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності дост. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1, 2ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). При цьому, ч.2ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що спільна донька сторін [PERSON] , [INFO] є малолітньою, проживає разом з батьком і перебуває на його утриманні, при цьому, суд враховує, що відповідач за зустрічним позовом, є особою, працездатного віку, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України, а томі в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, оскільки первісні позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то суд вважає необхідним стягнути з первісного відповідача на користь первісного позивача 992,40 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду, а також на користь держави 992 грн. 40 коп. Виходячи з положень ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача. Тому, оскільки в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено, то судові витрати покладаються на позивача за зустрічним позовом. На підставі ст.ст.161,171 СК України,

Outcome: approved