Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

30.06.2023 року [PERSON] позивач по справі, звернулася до суду з позовом та просила постановити рішення суду, яким визнати за нею право власності на капітальний одноповерховий гараж № [NUMBER] , що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. З метою оформлення спадкових прав вона звернулася до нотаріальної контори. 14.04.2023 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0031 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на якій її батько за свого життя в 1985 році побудував спірний гараж. Разом з тим, постановою нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на даний гараж у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на гараж. Оскільки вважає свої права порушеними, вона звернулася до суду з даними позовом. 03.07.2023 року ухвалою суду прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, визначено дату та час підготовчого судового засідання. 02.08.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті, визначено резервну дату розгляду справи. 11.10.2023 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору з Управління ДІАМ у Житомирській області на Державну інспекцію архітектури та містобудування України, встановлено третій особі строк подачі письмових пояснень. 01.11.2023 року до суду представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору подано письмові пояснення, які зводяться до того, що у позивача [PERSON] відсутні як документи, які надають право виконувати будівельні роботи, так і документи, що засвідчували б прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєкту. При цьому, законодавством не передбачено можливості звернення до суду з вимогою про визнання права власності на обєкт незавершеного будівництва, який не прийнятий у встановленому законом порядку в експлуатацію. 01.11.2023 року у судове засідання учасники справи не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. У заяві до суду позивач просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала, які просить задовольнити. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відзив на позовну заяву представником відповідача до суду не подавався. Причини неявки представника третьої особи суду невідомі. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу заявлених вимог та заперечень, дослідивши докази якими вони підтверджуються, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Його дочка [PERSON] позивач у справі, прийняла спадщину після смерті батька. 14.04.2023 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається із земельної ділянки, площею 0,0031 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Разом з тим, позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж № [NUMBER] , що знаходиться за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на гараж (а.с.17). Згідно технічного паспорту на гараж № [NUMBER] по [ADDRESS] останній побудований у 1985 році (а.с.7-8). Із довідки КП Новоград-Волинське МБТІ від 21.11.2022 року № 1353 слідує, що станом на 31.12.2012 року право власності на спірний гараж не зареєстроване (а.с.9). Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд виходить із наступного. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з\~пунктом 8\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№7\~від 30.05.2008\~року,\~якщо будівництво\~здійснюється \~згідно \~із \~ законом,\~ \~то \~ у\~ \~разі \~ смерті\~ \~забудовника \~ до\~ \~завершення будівництва\~його права\~та обов`язки\~як забудовника\~входять до\~складу спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вбачається зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що за своє життя спадкодавець не оформив право власності на гараж, правовстановлюючі документи про належність гаражу спадкодавцеві у справі відсутні. Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до\~змісту п.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» у Державному\~реєстрі прав\~реєструються речові\~права та\~їх обтяження\~на земельні\~ділянки,\~а також\~на об`єкти\~нерухомого майна,\~розташовані на\~земельній ділянці,\~переміщення яких\~неможливе без\~їх знецінення\~та зміни\~призначення,\~а саме:\~житлові будинки,\~будівлі,\~споруди,\~а також\~їх окремі\~частини,\~квартири,\~житлові та\~нежитлові приміщення. Ураховуючи вищезазначені правові норми слід дійти висновку про те, що оскільки спадкодавець за своє життя не оформив право власності на гараж, не набув такого права власності, що підлягає обов`язковій державній реєстрації, то спірне майно (гараж) не може входити до складу спадщини, а відтак відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на гараж у порядку спадкування. \~ \~ \~ \~З урахуванням вище викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. Разом з тим слід зазначити, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року якщо будівництво здійснюється згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого батька та прийняла спадщину. Як встановлено судом, померлий [PERSON] був забудовником спірного гаража, а тому позивач, згідно ст. 1216 ЦК України, не позбавлена можливості звернутися до суду із позовом про визнання за нею прав та обов`язків забудовника спірного гаража у порядку спадкування.

Outcome: dismissed