Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

04 жовтня 2023 року до суду в системі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якої діє представник адвокат Подолян Юлія Олександрівна, посилаючись на статті 105, 110, 112, 115, 150, 160-161 СК України, просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 25 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 4286, а також розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який був зареєстрований 25 грудня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, про що було складено відповідний актовий запис № 4286. За час спільного проживання у сторін спільних дітей немає. Протягом певного часу у позивача з відповідачем погіршились сімейні стосунки, як подружжя, в зв`язку з чим в серпні 2023 року вони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Через військову агресію з боку Російської федерації, та широкомасштабне вторгнення армії агресора в Україну 24 лютого 2022 року, позивач рятуючись від небезпеки, прийняла рішення покинути територію України та на даний час знаходиться на території Швейцарії, де отримала статус тимчасового захисту. Крім того, складні відносини між подружжям, які склалися ще до початку війни в Україні, не додають їй мотивації та бажання налагоджувати сімейні відносини. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивача відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття поваги та любові один до одного, сторони стали сторонніми один для одного людьми, з різними поглядами на сімейне життя, різної ментальності, вони мають різні погляди на сімейні, духовні та матеріальні цінності. Шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, подальше збереження сім`ї та шлюбу є неможливим, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача розвиватись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності. Ухвалою судді від 16 жовтня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 08 листопада 2023 року. 26 жовтня 2023 року до суду засобами поштового зв`язку від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив задовольнити позовні вимоги та не надавати строк на примирення. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до суду в системі «Електронний суд» надійшла заява представника позивача адвоката Подолян Ю.О., в якій вона просила розгляд справи здійснювати без участі позивача та її представника за наявними в матеріалах справи документами, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, до суду засобами поштового зв`язку надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі за наявними в матеріалах справи документами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідно до\~частини 2\~статті 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 25 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 25 грудня 2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що 25 грудня 2015 року складено відповідний актовий запис № 4286. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою про розірвання шлюбу стало те, що протягом певного часу у позивача з відповідачем погіршились сімейні стосунки, як подружжя, що призвело до того, що в серпні 2023 року вони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. У позивача відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрачено почуття поваги та любові один до одного, сторони стали сторонніми один для одного людьми, з різними поглядами на сімейне життя, різної ментальності, вони мають різні погляди на сімейні, духовні та матеріальні цінності. Шлюб між позивачем та відповідачем існує формально, подальше збереження сім`ї та шлюбу є неможливим, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача розвиватись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності. Відповідно до\~положень статті\~51\~Конституції України,\~частини 1\~статті 24\~СК України\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо, оскільки і позивач, і відповідач в поданих до суду заявах просили не надавати строк для примирення та розірвати шлюб. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спільних дітей від шлюбу сторони не мають, спір з приводу розподілу спільного майна між сторонами відсутній. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем заяви про відновлення дошлюбного прізвища не подано, отже після розірвання шлюбу їй необхідно залишити прізвище [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з підпунктом 3 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2023 року - 2 684 гривні. Як вбачається з частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Таким чином, позивачу за подання позовної заяви про розірвання шлюбу в електронній формі з урахуванням положень підпункту 3 пункту 1 частини 2 статті 4, частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 858,88 гривень. Відповідно до платіжної інструкції № 0.0.3231137256.1 від 03 жовтня 2023 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 073 гривні (а. с. 2). Вказана сума судового збору була зарахована до спеціального фонду державного бюджету України ( а. с. 1). За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 429,44 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судовий збір в сумі 214,12 гривень, який був внесений позивачем в більшому розмірі, ніж встановлено законом, за клопотанням позивача повертається йому ухвалою суду відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved