Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

У липні 2023 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання її на території, яка стала територією України відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України» в період до 24.08.1991 року, а саме з серпня 1990 по серпень 1991 року. Заява обґрунтована тим, що 22 липня 1987 року заявник вийшла заміж за громадянина України [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , що зареєстрований Великофоснянською сільською радою Овруцького району Житомирської області. У червні 1990 року заявник та її чоловік отримали дипломи про закінчення Московського державного університету ім.. М.В. Ломоносова, в якому навчалися з 1985 року. Після закінчення учбового закладу влітку 1990 року, заявниця разом з чоловіком переїхала на постійне місце проживання в УРСР, де проживала до та після розпаду СРСР. Однак, після 1991 року заявник паспорт громадянина України не отримала, а згодом отримала паспорт громадянки російської федерації. Зокрема, 03 вересня 1987 року заявник отримала паспорт громадянина СРСР (№ [NUMBER] ). На основі цього паспорта зразка СРСР, заявник 15.07.2002 року отримала замість нього паспорт російської федерації № [NUMBER] . Згодом цей старий паспорт був обміняний на новий паспорт рф, виданий 16.08.2018 року № [NUMBER] . У подружжя є два сина - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які є громадянами України. 28 травня 2003 року заявник була документована тимчасовою посвідкою на постійне проживання № [NUMBER] , та тимчасовою посвідкою на постійне місце проживання № [NUMBER] від 03.05.2012 року. На теперішній час заявниця отримала посвідку на постійне проживання № [NUMBER] , виданого 01.07.2021 року. З приводу звернення заявника, щодо оформлення паспорта громадянина України, Святошинський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ДМС України, заявнику було відмовлено з підстав відсутності підтвердження факту проживання на території України на момент 1991 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги заяви підтримали та просили встановити факт проживання на території України у період з серпня 1990 по серпень 1991 року. Представник заінтересованої особи Святошинського відділу ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області ДМС України в судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] у місті Кузнецьк, Пензенської області рсфср, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 29). 22 липня 1987 року заявник вийшла заміж за громадянина України [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , що зареєстрований Великофоснянською сільською радою Овруцького району Житомирської області. У червні 1990 року заявник та її чоловік отримали дипломи про закінчення московського державного університету ім.. М.В. Ломоносова, в якому навчалися з 1985 року. Після закінчення учбового закладу влітку 1990 року, заявник разом з чоловіком переїхали на постійне місце проживання в УРСР, де проживала до та після розпаду СРСР. Після завершення навчання та приїзду на територію УРСР, заявник разом із сім`єю тимчасово поселились у рідної сестри чоловіка [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , де проживала з липня 1990 року по грудень 1990 року. Після цього, заявник з сім`єю орендували квартиру [ADDRESS] . У ній сім`я прожила з грудня 1990 року. В цей період батькові чоловіка заявника [PERSON] було виділено земельну ділянку у Київській області с. Мих. Рубежівка, що підтверджується копією наказу №82 від 20.02.1991 року, де в подальшому сім`єю було придбано житловий будинок, у якому заявник з сім`єю проживала із жовтня 1991 року, про що зроблені відповідні записи у будинковій книзі. На підставі наказу №17 від 20.08.1990 року заявнику було прийнято на роботу та призначено на посаду бухгалтера в Науково-виробничому кооперативі «ІРБІС» (м. Київ). 18 жовтня 1991 року остання була звільнена з посади бухгалтера за власним бажанням та 25 жовтня 1991 року прийнята на роботу і призначена на посаду головного бухгалтера в Спільному Підприємстві «СЕНТ» (м. Київ), де пропрацювала до 06 жовтня 1992 року. З приводу оформлення паспорта громадянина України, Святошинським відділом ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ДМС України, заявнику було відмовлено з підстав відсутності підтвердження факту проживання на території України на момент 1991 року. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , повідмовив, що заявник є його матір`ю. Зазначив, що спочатку проживали в москві, а в сепрні 1990 року приїхали в м. Київ та проживали у тітки та дядька, але потім орендували квартиру по [ADDRESS] та [ADDRESS]. [PERSON] навчався у школі №72 м. Києва з третього класу з 1990 року по 1999 рік. Також зазначив, що батько працював в поліграфічній компанії, а мати викладала в університеті. Свідок [PERSON] суду повідомив, що заявник є її невісткою. Подружжя вчилось в москві в університеті, а приїхали в Україну в 1990 році, та проживали біля місяця в неї в Житомирській області. Через місяць після приїзду проживали в її дочки в смт Коцюбинськомку та згадом орендували квартиру в м. Києві там і працювали. Допитаний свідок [PERSON] , який являється чоловіком заявника, суду повідомив, що після закінчення московського університету вони переїхали в м. Київ. Спочатку проживали у сестри в смт Коцюбинському, в цей час займались будинком, а саме чекали виплати та оформили його в кінці 1990 року. Спільний син пішов вчитися в школу №72 м. Києва. Вказав, що дружина працювала з літа 1990 року, а він почав займатись підприємницькою діяльністю. Інколи їздили в гості з дитиною до батьків дружини. Свідок [PERSON] повідомив суду, що вона стала свідком їх переїзду в м. Київ в липні 1990 року, оскільки заявник з чоловіком проживали у неї близько пів року в смт Коцюбинському, а згодом вони орендували квартиру, для того щоб зручно дитину водити у школу. Свідок [PERSON] , який є братом чоловіка заявника, суду пояснив, що подружжя тимчасово проживало у нього до 1991 року та за цей період вони нікуди не виїжджали. Допитаний свідок [PERSON] , поянив, що заявник для нього є жінкою його друга. Зазначив, що в 1990 році він познайомився з її чоловіком і сама заявник працювала у нього бухгалтером. Свідок [PERSON] , яка являється подругою завника, повідомила, що вони познайомились під час святкування Нового року в школі де навчались наші діти, це був 1990 рік. Зустрічались вони часто тому, що жили поруч і майже одночасно народили молодших дітей. Подруга з чоловіком орендували квартиру на Новобіличах , а працювала заявник бухгалтером. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, які передбачені ч. 1 ст. 315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту проживання [PERSON] до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", необхідно заявнику [PERSON] для отримання громадянства України. Так, питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є ЗУ «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 № 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, а також особи, які проживали в Україні і не були громадянами інших держав станом на 24 серпня 1991 року або прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року, що має підтверджуватись документами про прописку. Зокрема, за ч. 1, 7 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» на набуття громадянства України за територіальним походженням має право особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України. Відповідно до п. 29 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 № 588/2006 зі змінами, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до [INFO] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Враховуючи те, що заявник має намір встановити належність до громадянства України з підстав, визначених в Законі України «Про громадянство», встановлення факту проживання її до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", має юридичне значення для неї та породжує юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає їй право подати заяву про набуття громадянства України. Аналізуючи зібрані по справі докази, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, суд вважає, що вимоги заявника [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки останньою було доведено факт проживання її до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України".

Outcome: approved