Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 серпня 2021 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом. 22 листопада 2021 року представником позивача, адвокатом Звіздуном А.М. подано до суду змінену позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування якої вказано, що позивач є інвалідом ІІ групи безстроково. 20 травня 2008 року між ним [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено договір №KGPNGA01580003, відповідно до якого було надано кредит у розмірі 29 105 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 20 травня 2018 року. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2012 року стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором №KGPNGA01580003 від 20 травня 2008 року в розмірі 39 243,58\~ доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ 7.993 на 01 червня 2012 року складає 313 673 грн. 93 коп., з них: 25797,18 доларів США заборгованість за кредитом, 10685,91 доларів США заборгованість за відсотками, 2660,49 доларів США заборгованість по комісії та 100 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, а також 3136,74 грн. судового збору. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. В липні 2021 року із записки, яка була встромлена в двері за місцем проживання, позивачу стало відомо про існування виконавчого провадження. З виконавчого провадження\~ стало відомо, що 26 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі № 10342. Виконавчим написом стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» невиплачених у строк відповідно до умов кредитного договору №KGPNGA01580003 від 20 травня 2008 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 01 серпня 2017 року грошових коштів в сумі 115 969,65 доларів США, що за курсом 25,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01 серпня 2017 року складає 2 997 815 грн. 45 коп., з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26 008,42 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 22 286,10 доларів США, заборгованість з комісії у розмірі 5 875,13 доларів США, заборгованість з пені у розмірі 61 800 доларів США. Стягнення здійснюється за період з 20 травня 2008 року по 01 серпня 2017 року. 13 березня 2018 року приватним виконавцем Золотарьовою Т.В., на підставі виконавчого напису було відкрито виконавче провадження №55963518 про стягнення заборгованості у розмірі 2 999 615,45 грн. Із розрахунку вбачається, що станом на 01 серпня 2017 року за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 2 997 815,45 грн. Позивач вказує, що зазначену суму заборгованості він не визнає. З виконавчого напису вбачається наявність заборгованості за тілом кредиту в розмірі 26 008,42 доларів США, а за рішенням суду тіло кредиту склало меншу суму 25 797,18 доларів США, що свідчить про збільшення заборгованості за тілом кредиту та більше того заборгованість за тілом кредиту була стягнуто рішенням суду, що ставить під сумнів про безспірність вказаної заборгованості. Зазначав, що йому не було направлено вимоги про усунення порушень за кредитним договором, що свідчить про те, що стягувачем не надано документів, які б свідчили про безспірність заборгованості. У виконавчому написі міститься інформація, яка свідчить про порушення ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Зазначено, що стягнення здійснюється за період з 20 травня 2008 року по 01 серпня 2017 року. З наведеного формулювання у виконавчому написі вбачається, що право кредитора почалося порушуватися 20 травня 2008 року, тобто це є строк з якого у стягувача виникло право вимоги. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений нотаріусом з грубим порушенням норм Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 листопада 2021 року прийнято до розгляду заяву представника позивача, адвоката Звіздуна А.М. від 22 листопада 2021 року, у порядку ст. 49 ЦПК України. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 січня 2022 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. У судове засідання представник позивача, адвокат Звіздун А.М. надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що документи, надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, повністю відповідали зазначеним вимогам, водночас, діючим порядком вчинення виконавчих дій не передбачено обов`язкове надання нотаріусу для вчинення виконавчого напису за кредитним договором будь-яких інших, не передбачених-вищевказаним нормативно-правовим актом документів, так само як і обов`язкове витребування нотаріусом таких документів або пояснень сторін. Водночас, «безспірність» у розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є недоведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (прєзумується) наявність боргу, а документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих вище правовідносин. Зазначав, що з урахуванням переривання строку шляхом часткової оплати позивачем боргу, відповідно відповідачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за вказаний період, а нотаріус правомірно в межах строків вчинив виконавчий напис. Просив суд відмовити у задоволенні позову та справу розглядати без участі представника АТ Комерційний банк «Приват Банк». Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Т.В. у судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2008 року між ним [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк» було укладено договір №KGPNGA01580003, відповідно до умов якого було надано кредит у розмірі 29 105 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 20 травня 2018 року. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2012 року стягнуто з позивача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором №KGPNGA01580003 від 20 травня 2008 року в розмірі 39 243,58\~ доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ 7.993 на 01 червня 2012 року складає 313 673 грн. 93 коп., з них: 25797,18 доларів США заборгованість за кредитом, 10685,91 доларів США заборгованість за відсотками, 2660,49 доларів США заборгованість по комісії та 100 доларів США пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, а також 3136,74 грн. судового збору. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 26 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис №10342 про стягнення коштів з боржника [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» заборгованості в розмірі 2999615,45 грн. Стягнення здійснено за період з 20 травня 2008 року по 01 серпня 2017 року. 13 березня 2018 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Т.В. відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 ЗУ «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий перелік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, до якої вносились зміни, в тому числі, постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. N 662. Позивач, серед іншого, вказував, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. N 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», на підставі якої нотаріус вчинив виконавчий напис. Проте, на час вчинення виконавчого напису 18.01.2017, Київським апеляційним адміністративним судом не було ухвалено остаточне рішення у справі № 826/20084/14 (постанова від 22.02.2017). Статтею 88 ЗУ «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Аналіз підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, дає підстави дійти висновку про те, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку N 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку N 296/5). Таким чином, за змістом наведених норм саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути підтверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 ЗУ «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Перш ніж вчинити виконавчий напис, нотаріус повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. N 1172, чи подані всі передбачені цим Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком N 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Між сторонами існує спір з приводу наявності і розміру заборгованості за указаним кредитним договором. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, на підтвердження безспірності, відповідачем не надало доказів, направлення листа-повідомлення з вимогою сплатити борг і отримання/неотримання позивачем такого листа. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження факту подання ним, як стягувачем, нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Оскільки, відповідачем не надано підтвердження, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З урахуванням викладеного, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved