Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

06.07.2023 до суду засобами електронного зв`язку через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженої відповідальності «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 879286421 від 27.02.2020 у розмірі 27 315,96 грн, судовий та витрати на правничу допомогу - 5 000 грн. Позов обґрунтовано тим, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] 27.02.2020 укладено Кредитний договір № 879286421 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитор свої зобов`язання виконав та надав боржнику у користування 16 000 грн строком на 126 днів під 1,30% за кожний день користування кредитом, проте боржник свої зобов`язання з повернення коштів у встановлений договором строк не виконала. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та реєстру прав вимоги № 95 від 25.08.2020, укладеного на виконання умов договору факторингу, перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс». Надалі, на підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, право вимоги до боржника перейшло від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Онлайн фінанс», а на підставі договору факторингу № 06/12/2021-01 від 06.12.2021 - від ТОВ «Онлайн фінанси» до позивача - ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». Ухвалою від 03.08.2023 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач повідомлялась про наявність справи в суді шляхом надіслання на адресу зареєстрованого місця проживання - [ADDRESS] - копії ухвали про відкриття провадження, проте конверт повернувся до суду без вручення 22.09.2023. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, 27.02.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 879286421, предметом якого є надання кредитодавцем позичальнику кредит у сумі 16 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Строк кредиту - 126 днів, процентна ставка - 380,64% річних /а.с.12-22,23,29-31,32-37/. Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кредитодавець виконав умови кредитного договору та перерахував на картковий рахунок позичальника 16 000 грн /а.с.54/. В порушення умов кредитного договору відповідач неналежним чином не виконала свої зобов`язання, у зв`язку з чим у неї перед кредитодавцем виникла заборгованості у розмірі 27 315,96 гривень, що складається з заборгованості за тілом кредиту 12 865,56 грн та заборгованості за відсотками - 14 450,40 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало ТОВ «Таліон плюс» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №879286421 від 27.02.2020 /а.с.61-71,99/. 05.08.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого останній передав ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №879286421 від 27.02.2020 /а.с.81-89,26-28/. 06.12.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 06/12/2021-01, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передав останньому право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №879286421 від 27.02.2020 /а.с.72-80,38-40/. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною 1 статті 1077, частиною 3 статті 1079 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, внаслідок укладення декількох договорів факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором №879286421 від 27.02.2020. Отже, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором №879286421 від 27.02.2020, а право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 879286421 від 27.02.2020 у розмірі 27 315,96 грн є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки рішення ухвалено на користь позиваач, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 2 684 грн. Щодо стягнення відшкодування витрат на правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. На підтвердження понесених витрат представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 24.11.2022, укладеного між АО «Альма Теміс» в особі керуючого партнера - адвоката Юхименка Ю.Ю. та ТОВ «ФК «Ейс», відповідно до умов якого винагорода відбувається у формі гонорару, який складається із вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами у Додатку №1 /а.с.56-60/. Позивачем сплачено 5 000 грн за реквізитами АО «Альма Теміс» згідно з рахунком від 27.06.2023 /а.с.25,94/. Таким чином, оскільки витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, підтверджені належними доказами, зважаючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, беручи до уваги складність справи та ціну позову, суд приходить до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн є обґрунтованими, розумними, незворотними, а отже такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved