Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають в шлюбі, котрого зареєстрували 06 березня 2021 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 411. При реєстрації цього шлюбу позивач змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Вказане стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 06 березня 2021 року вказаним відділом ДРАЦС. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] у позивачки народився син [PERSON] . Після реєстрації шлюбу із відповідачем [PERSON] у 2021 році за спільною згодою, сторони внесли зміни до актового запису про народження сина, а саме змінили прізвище та по батькові на [PERSON] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, у них відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя, що втратили почуття любові та поваги один до одного. Будь-які спроби примиритися не дали бажаного результату. Зазначила, що з відповідачем спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Спір щодо майна, яке є сумісною власністю на даний час відсутній. Під час проведення процедури медіації, позивач з відповідачем уклали угоду відносно місця проживання, виховання та матеріального забезпечення дитини. Збереження шлюбу суперечить інтересам її, позивача та її сина. Просить, розірвати шлюб між нею, позивачем, [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити їй, позивачу, прізвище « [PERSON] » та витрати пов`язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану покласти на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задоволити в повному обсязі. Відповідачем [PERSON] подано заяву про визнання позовних вимог, просив розгляд справи проводити у його відсутності, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 06 березня 2021 року у Львівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що зроблено актовий запис № 411, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . (а.с. 6). 03 серпня 2023 року сторони уклали угоду про визначення місця проживання, виховання та матеріального забезпечення дитини (а.с.11-12) Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1. ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи, судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, втрачено взаєморозуміння, сторони сімейних відносин не підтримують, разом не проживають, втрачено почуття любові, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбних відносин суперечить інтересам сторін. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася і шлюб існує формально. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, примиритися вони не бажають, а тому є підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище " [PERSON] ", як вона цього просить. Щодо вимоги про витрати, пов`язані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану суд зазначає наступне. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили таке підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. З огляду на вищенаведене, позов підлягає до часткового задоволення. Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне вимогу про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial