Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просила: - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх дітей: [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від його заробітку доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення кожною з дітей повноліття; - стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 його заробітку доходу, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення їх дочкою [PERSON] , [INFO] , 3-ох річного віку, тобто до [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Від спільного проживання сторін у них [INFO] народилася [PERSON] 24.02.2021 сторони офіційно зареєстрували свій шлюб, а під час шлюбу в них народилася ще одна дочка [PERSON] [INFO] . Наразі сторони проживають окремо, а їх діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач не може самостійно забезпечити дитячі потреби та стверджує, що неодноразово зверталася до відповідача, але той матеріально їм не допомагав і угоди про добровільну сплату аліментів не було. [PERSON] [INFO] перебуває на утримані позивача, а тому їй також необхідна матеріальна допомога до досягнення дитиною 3-ох років. Ухвалою суду від 27.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач відзиву на позов до суду не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 24.02.2021 сторони офіційно зареєстрували свій шлюб, але наразі проживають окремо, а їх спільні діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, про що свідчить довідка виконавчого комітету Липовецької міської ради Вінницької області від 25.09.2023. Позивач стверджує, що незважаючи на її неодноразові звернення, матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, і що вона не в змозі їх самостійно забезпечувати всім необхідним. Наявність угоди про добровільну сплату відповідачем аліментів на утримання дітей не встановлено. Відповідач не висловив у відзиві свої заперечення щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей і не спростував, що працевлаштований та немає утриманців і не надав підтвердження свого матеріального становища чи поганого здоров`я. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 у справі №711/8561/16, відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Зміст зазначених норм матеріального права та правових висновків Верховного Суду свідчить про те, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків, з яким проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком, особистим та індивідуальним, як матері так і батька. Судом було встановлено, що спільні діти сторін [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають спільно з матір`ю позивачем за однією адресою та перебувають на її утриманні. Крім того, позивач стверджує, що незважаючи на її неодноразові звернення, матеріальної допомоги на утримання дітей він не надає. В силу вимог ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не спростовував доводи позивача і не надав підтвердження свого матеріального становища, поганого здоров`я чи перебування у нього утриманців. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Враховуючи те, що позивач має право на отримання аліментів на утримання проживаючих з нею неповнолітніх дітей, а тому суд визначаючи їх розмір керується ч. 2 ст. 182 СК України, згідно з якою передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приписами ст. 183 СК України унормовано визначення судом розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Також, згідно ч. 5 ст. 183 СК України законодавцем визначено можливість для того із батьків, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку, всіх доходів батька, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення кожною з дітей повноліття, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом було встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , є сторони у даній справі. Доведено, що дитина проживає саме з позивачем і перебуває на її утриманні, а тому позивач наділена правом на звернення. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 його заробітку доходу, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення їх дочкою [PERSON] , [INFO] , 3-ох річного віку, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме фінансовим можливостям та обов`язку батька забезпечити умови життя та розвитку його неповнолітніх дітей, а також визначеному законодавцем способу, який обрала позивач. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved