Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

У лютому 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначав, що між ПАТ КБ «Приватбанк», 14 червня 2018 року назва якого змінена на АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір б/н на підставі його заяви від 14 червня 2012 року, згідно якого він отримав\~ кредитний ліміт у розмірі 45 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконав умови договору щодо повернення використаного кредитного ліміту та сплати відсотків за користування кредитним лімітом, а позивач звернувся із позовом до суду щодо стягнення кредитної заборгованості. Позивач вважає за необхідне стягнути суму у розмірі 50 998,52 грн., що складається з наступного: 41 716,92 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9281,60 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи та ухваленням судом заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався, відзив на позов не подавав. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву, тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н від 14 червня 2012 року, згідно якого відповідач отримав\~ кредитний ліміт у розмірі 45 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує. Відповідач має заборгованість у розмірі 50 998,52грн., що складається з наступного: 41 716,92 грн. заборгованість за тілом кредиту, 9281,60 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Наявність заборгованості відповідача перед банком підтверджується розрахунком позивача та випискою з особового карткового рахунку відповідача. Як вбачається з виписки за договором, відповідач користувався кредитними коштами за допомогою виданої кредитної картки, частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору. Відповідно до Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5, виписки банків віднесені до первинних документів, які фіксують факти виконання госоперацій та служать підставою для записів у регістрах бухобліку та в податкових документах. Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», не довів відсутність заборгованості. Враховуючи, що отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, на підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів. Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, суд дійшов висновку, що заборгованість, яка на день розгляду справи становить 50 998,52 грн., підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2 684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved