Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" в особі представника Столітнього М.М. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказано, що ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою, ТОВ «Авентус Україна» має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядженням Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017 № 756. 25.12.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 5278175 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020. Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 25 000 грн.; строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту 24.01.2022. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало кредит в сумі 25 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача. Враховуючи невиконання [PERSON] своїх боргових зобов`язань перед ТОВ «Авентус Україна» 18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ "Фінансова компанія" Фінтраст Україна", як фактором, було укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Отже, до ТОВ "Фінансова компанія" Фінтраст Україна" відповідно до укладеного Договору факторингу 18.04/23-Ф перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 5278175 у розмірі 52\~925 грн. Станом на 10.08.2023 заборгованість за Кредитним договором Відповідача склала: тіло кредиту 25 000 грн., нараховані проценти 27 925 грн. всього 52\~925 грн., також інфляційні витрати в сумі 9\~473, 59 грн., три відсотки річних в сумі 2\~053, 02 грн., які позивач просить стягнути на свою користь, а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 147, 20 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10\~000 грн. Згідно розпорядження голови Попільнянського районного суду Житомирської області від 12.09.2023 указану справо передано на розгляд Брусилівського районного суду Житомирської області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 31 ЦПК України. Ухвалою суду від 15.09.2023 справу було залишено без руху, надано строк для виправлення недоліків, на виконання якої 25.09.2023 надано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 26.09.2023 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, до суду останній подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив що позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі, та вирішити питання стягнення витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, 08.11.2023 до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Також подала до суду клопотання про зменшення розміру судових витрат та витрат на правничу допомогу. Крім того, просила вирішити питання про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого ним під час подання позову у зв`язку з визнанням позову. На підставі ст. ст. 211, 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1\~статті 1048 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статтях\~525,\~526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 870 від 28.02.2017, видане Національним банком України (а.с 57). Також, ТОВ «Авентус Україна» має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 28.03.2017 № 756 (а.с 55-56). 25.12.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 5278175 про надання споживчого кредиту (а.с.100-109). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 (а.с. 25-40). Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 25 000,00 грн.; строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту 24.01.2022, також зазначена процентна ставка та інші умови. Згідно паспорту споживчого кредиту, який підписано [PERSON] електронним підписом від 25.12.2021 вона булла ознайомлені з істотними положеннями отримання кредиту (а.с. 79-73). ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 25 000 грн. шляхом зарахування 25.12.2021 кредитних коштів на її платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 04.05.2023 (а.с. 114-116). Враховуючи невиконання [PERSON] своїх боргових зобов`язань перед ТОВ «Авентус Україна» 18.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ "Фінансова компанія" Фінтраст Україна", як фактором, було укладено Договір факторингу № 18.04/2023, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором та передав їх згідно акту прийому-передачі реєстру боржників від 18.04.2023 (а.с. 13-21, 22) та до цього реєстру входить [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру боржників від 18.04.2023 (а.с. 110). Отже, до ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" відповідно до укладеного Договору факторингу 18.04/2023 перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі 32 799,65 грн. Станом на 07.10.2022 р. заборгованість за Кредитним договором Відповідача склала: сума кредиту 9 999,78 грн., сума процентів за користування кредитом - 22 799,87 грн. всього 32 799,65 грн., які позивач просить стягнути на свою користь. ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № В0000495 від 21.01.2022, видане Національним банком України (а.с. 58). Також, Позивач має витяг з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі і на надання послуг факторингу, яка була видана Позивачу Національним банком України від 24.01.2022 (а.с. 12). В зв`язку з чим, Позивач мав право на укладення договору факторингу та є новим кредитором Відповідача за Кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість [PERSON] по Кредитному договору перед Позивачем не сплачена і складається з: тіло кредиту - 25 000 грн., нараховані проценти 27 925 грн. всього - 52\~925 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с 75-99). Отже, на підставі ст. ст.\~633,\~634,\~1048,\~1050 ЦК України\~суд встановив, що між сторонами укладений кредитний договір, згідно якого сторонами досягнута згода щодо його істотних умов. Частиною 1\~статті 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених\~статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~статтею 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуваням викладеного, на підставі ст. ст.\~512,\~514 ЦК\~України ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" набуло право грошової вимоги до відповідача. З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі, який визначений договором. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування чужими коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки (пені, штрафу,\~стаття 549 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 625\~ЦПК України\~боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. А тому, з відповідача підлягають стягненню також 3% річних за період з травня 2022 по червень 2023 в сумі 9 473, 59 грн., та індексу інфляції за період з 25.04.2022 по 10.08.2023 у розмірі 2\~053, 02 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] станом на 10.08.2023 по кредитному договору склала: тіло кредиту - 25 000 грн., нараховані проценти 27 925 грн. всього - 52\~925 грн., який суд визнає правильним, таким, що відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору та вимогам чинного законодавства. Крім того, самостійною підставою для задоволення позову є і його повне визнання відповідачем у заяві від 22.05.2023, яке суд приймає на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання позову не суперечить закону. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частин 1,3 статті 133 та частин 1 - 3\~ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених судових витрат - витрат на професійну правничу допомогу представником позивача Столітнім М.М. було подано: договір про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10.07.2023 укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" в особі директора Леонової В.В. та адвокатом Столітнім М.М. (а.с.60-62). Також надано звіт про надання правової допомоги від 10.08.2023 на суму 10 000 грн. (а.с. 63). Також відповідачем надано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до 3000 грн мотивоване тим, що розмір витрат на надання правничої допомоги в сумі 10\~000 грн. є неспівмірним із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009. Так, у\~рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved