Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Позивач, 01 серпня 2023 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної потерпілому в результаті скоєного кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до ухвали Горохівського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2022 року [PERSON] , який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, був звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. Цивільний позов позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Позивач зазначає, що в результаті дій [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження і на даний час являється інвалідом ІІІ групи. Йому протипоказана робота з фізичними навантаженнями, чим його, як професійного зварювальника, позбавлено заробітку на утримання себе та своїх рідних. В результаті протиправних дій відповідач спричинив позивачу матеріальних збитків на суму 29476,27 гривень, що включає в себе вартість ліків, що підтверджується відповідними документами. Також вказує, що тривалий час знаходився на стаціонарному лікуванні в лікарні в лежачому нерухомому становищі, за ним необхідно було здійснювати сторонній догляд. Після стаціонарного лікування позивач продовжував лікуватися амбулаторно вдома на протязі тривалого часу. В результаті втрати здоров`я через постійні головні болі змушений був приймати ліки, які в подальшому пошкодили органи травлення, що в свою чергу призвело до крововиливу в черевну порожнину та повторну госпіталізацію. Це все спричинило для нього моральні страждання, призвело до зміни в його соціальному становищі, порушенні ритму життєвих обов`язків та побутового укладу. Наслідки перенесеного призвели до появи негативних психоемоційних змін: порушення сну, зниження настрою, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі. З огляду на це, позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в розмірі 120523,73 гривні. Крім того, позивач зазначає, що 25 жовтня 2022 року в засіданні суду вказав, що не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру, оскільки останній написав розписку. Однак, на момент звернення до суду відповідач не сплатив позивачу жодних коштів в рахунок погашення завданої йому матеріальної та моральної шкоди. З огляду на наведене, просить стягнути з відповідача в його користь матеріальну та моральну шкоду в сумі 150000 гривень. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 28 вересня 2023 року в справі відкрито провадження, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Станом на день розгляду справи від відповідача відзив на позовну заяву на адресу суду не надійшов. Позивач в судове засідання 01 листопада 2023 року не з`явився, однак, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання повідомлення за фактичним місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причину неявки в судове засідання останній не повідомив, будь-яких клопотань, а також відзив на позов не подав. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст.\~12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 25 жовтня 2022 року, яка не оскаржувалася потерпілим [PERSON] , відповідача [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України на підставі ст. 46 КК України. Кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, закрито у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. Потерпілим в даному кримінальному провадженні є [PERSON] . Закриття кримінального провадження з цих підстав не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав. Зі змісту ухвали вбачається, що цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було залишено без розгляду. Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Відшкодування завданих злочином збитків потерпілому або усунення заподіяної шкоди є другим обов`язковим елементом підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтею 46 КК України. Надані суду докази вказують на те, що на час вирішення питання закриття кримінального провадження (25 жовтня 2022 року) [PERSON] був обізнаний про необхідність відшкодування шкоди обвинуваченим потерпілому, інакше кримінальне провадження не могло бути закрите з підстав ст. 46 КК України. Матеріали справи містять розписку від 25 жовтня 2022 року, відповідно до якої [PERSON] зобов`язався відшкодувати потерпілому [PERSON] матеріальну та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в сумі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень, сплачуючи щомісячно по 10000 гривень до 30 грудня 2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1 та 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з роз`ясненнями, що викладені у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Матеріалами справи стверджується, що позивач [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Волинській обласній клінічній лікарні та в Горохівській центральній районній лікарні. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №687571 від 25 березня 2020 року [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності довічно, йому протипоказана робота з фізичними навантаженням. Згідно з ксерокопіями чеків вбачається, що [PERSON] затрачено на лікування суму у розмірі 29476,27 гривень. У спростування зазначених позивачем доводів стосовно стягнення компенсації матеріальної шкоди, відповідачем будь-яких доказів не надано. Суд приходить до висновку, що [PERSON] належним чином підтвердив понесені ним витрати у розмірі 29476,27 гривень на придбання необхідних лікарських засобів для лікування у зв`язку з нанесенням йому відповідачем тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. За приписами ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем доведено той факт, що ступінь вимушеності змін у його житті у зв`язку з діями відповідача та інших чинників моральної шкоди є адекватним заявленій сумі, а тому вважає за необхідним стягнути моральну шкоду в розмірі 120523,73 гривні. За таких обставин, суд задовольняє позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної потерпілому в результаті скоєного кримінального правопорушення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1500 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved