Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] . З врахуванням заяви про зміну позовних вимог, позивач просив суд: - визнати за нею, [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,249 га, кадастровий номер: 7124988500:02:001:0059, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за нею, [PERSON] , право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 1,1452 га, кадастровий номер: 7124988500:04:001:0207, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Худяківська сільська рада, Черкаський район, Черкаська область, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати зі сплати судового збору. Свої вимоги позивач мотивував наступним. [INFO] померла [PERSON] . Останнім місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] . [INFO] відкрилася спадщина після [PERSON] , зокрема у вигляді домоволодіння по [ADDRESS] , земельної ділянки площею 0,249 га, кадастровий номер: 7124988500:02:001:0059. цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), шо розташована за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 1,1452 га. кадастровий номер: 7124988500:04:001:0207, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Черкаська область. Черкаський район, с/рада Худяківська. Домоволодіння,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~належить [PERSON] \~на підставі\~свідоцтва № [NUMBER] \~про право\~власності нажитловий будинок, виданого Черкаським райвиконкомом 29 січня 1990 року. Право власності на домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житловий будинок від 29 січня 1990 року зареєстровано в Комунальному підприємстві «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] . Земельна ділянка площею 1.1452 га. кадастровий номер; 7124988500:04:001:0207. цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, то розташована за адресою: Черкаська область. Черкаський район, с/рада Худяківська належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії ЧР 17-18-1003 від 26 березня 2001 року та на зареєстрована за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [PERSON] зазначає, що є дочкою [PERSON] та спадкоємицею першої черги. Окрім неї, спадкоємцями на спадкове майно [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] (чоловік [PERSON] ) та [PERSON] (син [PERSON] ) [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] помер [INFO] . За життя, а саме 11 листопада 2010 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Худяківської сільської ради Черкаською району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за №221, згідно якого робить розпорядження наступного змісту: «Належну мені земельну ділянку площею 1.15 га. яка розташована в адмінмежах Худяківської сільської ради на підставі державного акту на право власності на землю серія ЧР 17- 18-1003, виданого 26 березня 2001 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповідаю [PERSON] . 1959 року народження.» У встановлений законом шестимісячний строк, [PERSON] . звернулася до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . 24 листопада 2022 року [PERSON] . звернулася до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою, в якій просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на спадкове майно, а саме: на 1/3 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Як зазначає позивач, нотаріус в усній формі відмовила, оскільки в позивача були відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Що стосується земельної ділянки площею 1.1452 га кадастровий номер 7124988500:04:001:0207, що розташована за адресою: Черкаська область Черкаський район, с/рада Худяківська, державний нотаріус Черкаської районної державної нотаріальної контори у листі №1129/02-14 від 08 жовтня 2021 року зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка склала заповіт на земельну ділянку, згідно акту ЧР №17-18-1003 на ім`я [PERSON] . До майна померлої [INFO] [PERSON] було заведено спадкову справу №268/2018 на підставі заяв про прийняття спадщини від дочки та сина. Також в матеріалах спадкової справи наявна довідка Худяківської сільської ради №2044 від 14.12.2018 року, згідно якої встановлено, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з її чоловіком [PERSON] . 1935 року народження. Отже державним нотаріусом встановлено, що після [PERSON] має місце спадкування як за заповітом так і за законом та є три спадкоємці. У листі №1129/02-14 віл 08 жовтня 2021 року державний нотаріус Черкаської районної державної нотаріальної контори зазначає, що визначити розмір обов`язкової частки [PERSON] неможливо, оскільки [PERSON] помер, а інший спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини, до нотаріальної контори не з`являється. З огляду па те. що нотаріус не наділений повноваженнями самостійно вираховуванні розмір обов`язкової частки спадщині, а тому у нотаріуса відсутні і правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку на ім`я [PERSON] ., у зв`язку з чим даним листом роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності. Стислий виклад позиції відповідачів викладений у їхньому відзиві. Від відповідачів надійшов відзив, в якому вони позов визнали частково, в обґрунтування своєї позиції зазначили наступне. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб. Після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . На момент смерті [INFO] [PERSON] перебувала реєстрованому шлюбі з [PERSON] . Ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, яке набуте подружжям за час любу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Домоволодіння по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житловий будинок, виданого Черкаським райвиконкомом 29 січня 1990 року, тобто під час перебування офіційному шлюбі нашої баби померлої [INFO] [PERSON] та нашого діда [PERSON] . Право власності на домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житловий будинок від 29 січня 1990 року зареєстровано в Комунальному підприємстві «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] . По причині перебування в офіційному шлюбі за взаємним погодженням наших діда та баби право власності на спірне домоволодіння було зареєстроване саме за нашою бабою [PERSON] , яка померла [INFO] . Домоволодіння по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0 249 га кадастровий номер: 7124988500:02:001:0059, цільове призначення: для будівництва за обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] відповідно до ст. 368 ЦК України є спільним сумісним майном подружжя наших діда [PERSON] , який помер [INFO] та баби - [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно ст ст 60 63 Сімейного кодексу України частки наших діда [PERSON] , який помер [INFO] та баби - [PERSON] , яка померла [INFO] в домоволодінні по [ADDRESS] та земельній ділянці площею 0,249 га, кадастровий номер. 7124988500:02:001:0059, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житловою будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] є рівними. Відповідно до наведеного вище, вимог чинного законодавства України, позивачка має право претендувати на спадкування після смерті [INFO] [PERSON] виключно з її частки приватної власності в спільному майні подружжя, яка становить частину домоволодіння по [ADDRESS] та -1/2 частину. земельної ділянки площею 0,249 га, кадастровий номер: 7124988500:02:001:0059 по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України та матеріалів спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] залишилося три спадкоємці першої черги за законом - [PERSON] донька, [PERSON] - чоловік, який помер [INFO] та її син [PERSON] . який помер [INFO] . Зазначений факт позивачка особисто підтверджує в тексті її позовної заяви. Відповідно до наведеного вище, вимог чинного законодавства України, доля кожного зі спадкоємців першої черги за законом виходячи з частки приватної власності померлої [INFO] [PERSON] становить 1/6 домоволодіння по [ADDRESS] та -1/6 частину. земельної ділянки площею 0,249 га, кадастровий номер: 7124988500:02:001:0059 по [ADDRESS] . В зв`язку з наведеним вище, відповідачі не заперечують стосовно часткового задоволення позовних вимого та визнання за позивачкою права власності на 1/6 домоволодіння по [ADDRESS] та -1/6 частину. земельної ділянки площею 0,249 га, кадастровий номер: 7124988500:02:001:0059 по [ADDRESS] . Також відповідачі не заперечують стосовно визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 1,1452 га, кадастровий номер: 7124988500:04:001:0207, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Худяківська сільська рада, Черкаський район, Черкаська область. В іншій частині позовні вимоги [PERSON] відповідачі не визнали. Пояснення сторін в судовому засіданні. [PERSON] та її представник адвокат Хмельницька Л.М. вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідачів адвокат Солонько М.Ф. позов визнав частково, зазначив, що його довірителі уповноважили його відступити від позиції викладеної у відзиві, а тому на даний час не заперечують позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на 1/6 домоволодіння по [ADDRESS] та -1/6 частину. земельної ділянки площею 0,249 га, кадастровий номер: 7124988500:02:001:0059 по [ADDRESS] . Що стосується визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 1,1452 га, кадастровий номер: 7124988500:04:001:0207, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Худяківська сільська рада, Черкаський район, Черкаська область, то вважають, що за позивачкою необхідно визнати лише частину вказаної земельної ділянки, так як на даний час їхня позиція змінилася і вони вважають, що дана земельна ділянка, також є спільним майном подружжя [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та витягами з ДРАЦС (т.1 а.с.7-13). [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження та рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 12.09.2018 року (т.1 а.с. 76, 97-101). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (т.1 а.с. 14). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , 08.05.1958 року [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб. Після укладання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . На момент смерті [INFO] [PERSON] перебувала реєстрованому шлюбі з [PERSON] (т. 1 а.с 117). Домоволодіння,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~зареєстровано за\~ [PERSON] на\~підставі свідоцтва\~№ [NUMBER] \~про право\~власності нажитловий будинок, виданого Черкаським райвиконкомом 29 січня 1990 року та зареєстроване за нею (т.1 а.с. 17-21, 31). Земельна ділянка площею 0,249 га, кадастровий номер: 7124988500:02:001:0059. цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), шо розташована за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована в ДЗК 06.12.2018 року за [PERSON] , вже після її смерті на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.06.2009 року ЯЗ024082 (т.1 а.с. 23-24). Земельна ділянка площею 1,1452 га. кадастровий номер: 7124988500:04:001:0207, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Черкаська область. Черкаський район, с/рада Худяківська, належить [PERSON] на підставі державного акту ЧР 17-18-1003 від 26.03.2001 року (т.1 а.с. 25-29). [PERSON] , 11.11.2010 року склала заповіт на земельну ділянку, державний акт ЧР №17-18-1003 на ім`я [PERSON] (т.1 а.с. 16). [PERSON] , 11.11.2010 року склав заповіт на земельну ділянку, державний акт ЧР №17-18-1004 на ім`я [PERSON] (т.1 а.с. 77). [PERSON] помер\~ [INFO] ,\~на день\~смерті був\~зареєстрований за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~зареєстрованих осіб,\~крім нього,\~не було(т.1 а.с. 32-33) та фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] . [PERSON] 13.11.2018 року звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (т.1 а.с. 81). 13.11.2018 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] (т.1 а.с. 88). [PERSON] 24.05.2018 року звернувся до Черкаської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (т.1 а.с. 107). 24 листопада 2022 року [PERSON] . звернулася до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою, в якій просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на спадкове майно, а саме: на 1/3 частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . (т. а.с. 35). [PERSON] помер [INFO] (т.1 а.с. 1560. Спадкоємцями, після його смерті, які звернулися із заявами про прийняття спадщини, є його доньки [PERSON] та [PERSON] , які ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 29.03.2023 року, залучені до участі в даній справі в якості належних відповідачів. Застосовані норми права та релевантна практика. Відповідно до приписів статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). За змістом п. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Після смерті громадянина його майнові права та обов`язки переходять до інших осіб. Такий перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) називається спадкуванням. Порядок оформлення спадкових прав на майно спадкодавця регламентується положеннями Книги шостої Цивільного Кодексу України. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Цивільний Кодекс передбачає дві підстави спадкування, а саме спадкування за заповітом та спадкування за законом. Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3. ст. 1268). Згідно зі статтею 60СК\~України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2019 у справі №339/116/16-ц. Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. У разі коли презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя не спростовано за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю та підлягає поділу, при цьому частки чоловіка та дружини у майні є рівними. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18.05.2023 у справі №344/5528/22. Разом із тим, п. 1 розділу VII\~Прикінцевих положень Сімейного кодексу України\~передбачено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності\~ЦК України, тобто з 01.01.2004. На правовідносини, які виникли між сторонами з приводу набуття спільного майна й продовжили існувати після 01.01.2004, поширюється дія СК України. Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час набуття у власність нерухомого майна, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 №29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (стаття 16 Закону «Про власність»,\~стаття 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункт 1 стаття 17, стаття 18, пункт 2 стаття 17 Закону України «Про власність»), тощо. В правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 9 грудня 2015 року у справі № 6-814цс15, заначено наступне. Відповідно до положень статей 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10) і статті 22 КпШС України, які були чинними на час приватизації особою спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді. Разом з тим, виходячи зі статті 30 ЗК України 1992 року, згідно з якою при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об`єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться. Такі самі норми містяться в нині чинних статті 120 ЗК України та\~ статті 377 ЦК України. Відповідно до статті 22 КпШС України, чинного на час будівництва спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Аналогічні норми містяться і в статтях 60, 63, 70 СК України, частині третій статті 368, частині другій статті 372 ЦК України. Висновки суду. Суд вважає встановленим, що домоволодіння по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0 249 га кадастровий номер: 7124988500:02:001:0059, цільове призначення: для будівництва за обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Частки [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] в даному майні є рівними. Тобто, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилася наступна спадщина: частина домоволодіння та частина земельної ділянки площею 0 249 га кадастровий номер: 7124988500:02:001:0059, цільове призначення: для будівництва за обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які знаходяться по [ADDRESS] . Вказане спадкове майно не охоплене заповіт та спадкування на нього здійснюється відповідно до закону. Після смерті [INFO] [PERSON] залишилося три спадкоємці першої черги за законом - [PERSON] донька, яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, [PERSON] - чоловік, який помер [INFO] , оскільки останній проживав з [PERSON] на день її смерті та фактично прийняв спадщину та її син [PERSON] . Який звернувсяся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але в подальшому помер [INFO] . Зазначений факт позивачка не заперечує. Відповідно до наведеного вище, доля кожного зі спадкоємців першої черги за законом, в тому числі і [PERSON] , становить 1/6 домоволодіння по [ADDRESS] та -1/6 частину. земельної ділянки площею 0,249 га, кадастровий номер: 7124988500:02:001:0059 по [ADDRESS] . Посилання позивача та її представника, що спірне домоволодіння та земельна ділянка було особистою власністю [PERSON] , суд до уваги не приймає. Відповідно до статті 22 КпШС України, чинного на час будівництва спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Разом з тим, виходячи зі статті 30 ЗК України 1992 року, згідно з якою при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об`єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться. Крім того, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилася наступна спадщина, а саме: земельна ділянка площею 1,1452 га. кадастровий номер: 7124988500:04:001:0207, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Черкаська область. Черкаський район, с/рада Худяківська, належить [PERSON] на підставі державного акту ЧР 17-18-1003 від 26.03.2001 року. [PERSON] , 11.11.2010 року склала заповіт на вказану земельну ділянку, державний акт ЧР №17-18-1003 на ім`я [PERSON] . Суд вважає, що позивач має право на дане спадкове майно, оскільки воно належало на праві приватної власності [PERSON] та охоплене заповітом. Посилання представника відповідача, про те, що дана земельна ділянка також є спільним майном подружжя, суд до уваги не приймає, так як, відповідно до положень статей 6, 17 ЗК України 1992 року, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян (затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10) і статті 22 КпШС України, які були чинними на час приватизації особою спірної земельної ділянки, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Судові витрати. При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2523,30 грн. Відтак із відповідачів підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам по 841 грн. 10 коп. з кожної. На підставі викладеного та

Outcome: partial