Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, у якому в них [INFO] народився син [PERSON] . [INFO] батько дитини помер, остання залишилась на вихованні відповідача. Зазначає, що після смерті чоловіка, [PERSON] почала зловживати алкогольними напоями, не займалась вихованням свого сина. З 20.06.2020 року по 03.07.2020 року та з 21.09.2020 року по 30.09.2020 року вона перебувала на лікуванні в Обласній психоневрологічній лікарні № 3. Наказом начальника служби у справах дітей Коломийської міської ради від 24.09.2020 року малолітнього [PERSON] взято на облік як такого, що опинився у складних життєвих обставинах та тимчасово влаштовано до його тітки, тобто позивача. Повернувшись з лікарні, відповідач не виявила бажання побачитись із сином, не стала на шлях виправлення, а навпаки, її поведінка стала суспільно небезпечною і процес деградації матері становить загрозу життю та здоров`ю дитини. Рішенням Коломийського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2020 року відібрано малолітнього сина від його матері та передано виконавчому комітету Коломийської міської ради для вирішення питання про його подальше влаштування. Вказує, що дитина повністю знаходиться на її утриманні, відповідач покладених на неї законом батьківських обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні сина, жодним чином не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами в школі, його станом здоров`я та навчання, не забезпечує необхідного для його розвитку харчування та медичного догляду. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо вказаної дитини. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач також зазначила, що відповідач, яка є її рідною сестрою, сина не бачила більше 3 років, інколи телефонує до нього, питає як справи чи все добре. Відповідач продовжує зловживати алкогольними напоями, про що їй відомо зі слів її сусідів. Під час її перебування в лікарні в 2020 році позивач забрала дитину до себе, оскільки умови проживання у відповідача були жахливими. Фактично позивач викликала поліцію у вересні 2020 року, щоб допомогти забрати дитину у неї, оскільки вона нікого не впускала в квартиру, а дитина в телефонному режимі просила забрати її до себе. В 2020 році позивач пропонувала їй продовжити лікування, однак, від нього вона відмовилася, а в даний час вони не спілкуються. Позивач не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, 26.06.2023 року її представник Перцович І.І. подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника, до якої також долучила висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та витяг з рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 19.06.2023 року про затвердження цього висновку, а також акт обстеження умов проживання. 26.10.2023 року представник Грицко О.А. подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги підтримує ( а.с. 38, 75). Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 12.03.2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, [INFO] народився [PERSON] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13.06.2020 року, [PERSON] помер [INFO] в м. Коломия Івано-Франківської області, актовий запис № 484 від 13.06.2020 (а.с.10). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.12.2020 року, яке набрало законної сили 30.01.2021 року, вирішено відібрати малолітнього [PERSON] , який тимчасово проживає у його тітки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , від його матері [PERSON] та передати дитину виконавчому комітету Коломийської міської ради для вирішення питання про подальше влаштування дитини ( а.с. 11-12 ). Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 25.02.2021 року № 33 надано малолітньому [PERSON] , [INFO] , статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв`язку з тим, що він відібраний від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, а батько, [PERSON] . помер; встановлено опіку над малолітнім [PERSON] та призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном племінника [PERSON] ( а.с. 13 ). Відповідно до листа-відповіді № 226/03-16, виданого 06.04.2023 року Коломийським ліцеєм №4 імені Сергія Лисенка Коломийської міської ради Івано-Франківської області, мати [PERSON] - [PERSON] впродовж 2020-2021 навчального року з класним керівником не спілкувалась, батьківські збори не відвідувала, навчанням та вихованням не цікавилась. Починаючи з вересня 2020 року і до травня 2021 року, дитину приводила і забирала з ліцею його тітка [PERSON] (а.с. 15 ). Згідно з даними листа-відповіді №373/01-16 комунального некомерційного підприємства Коломийської міської ради " Коломийський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" від 07.04.2023 року, [PERSON] у 2020 році перебував під медичним спостереженням лікаря-педіатра амбулаторії ЗП-СМ №5; з 13.01.2021 року - лікаря загальної практики (сімейного лікаря цієї ж амбулаторії). Відповідно до інформації завідувача амбулаторії ЗП-СМ №5, на прийом до лікаря - педіатра у 2020 році дитину супроводжувала мати [PERSON] . З 2021 року по теперішній час, під час візитів до сімейного лікаря, дитину супроводжує його тітка [PERSON] , мати дитини [PERSON] з дитиною на прийом лікаря не зверталась; догляд за останньою здійснює [PERSON] ( а.с. 14 ). Відповідно до довідки № 35/02-04, виданої 04.04.2023 року Коломийським ліцеєм №1 імені В. Стефаника Коломийської міської ради Івано-Франківської області, [PERSON] навчається у Воскресинцівській філії вказаного ліцею з 20.08.2021 року. Опікою та вихованням дитини займається тітка [PERSON] , яка перебуває на постійному зв`язку з класним керівником, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті класу. З матір`ю дитини [PERSON] не знайомі, оскільки вона за час навчання дитини у закладі не з`являлась ( а.с. 16 ). Згідно з актом обстеження умов проживання за місцем проживання позивача в [ADDRESS] , за вказаною адресою проживають позивач, [PERSON] (чоловік), [PERSON] , [INFO] ; умови проживання добрі, дитина має окрему кімнату для навчання та відпочинку, створені належні умови для його розвитку, виховання та навчання; опікун [PERSON] здійснює догляд за [PERSON] ( а.с. 41 ). Довідкою № 78 від 04.03.2021 року стверджується про наявність у [PERSON] земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), площею 0,1089 га, а також зазначено, що відповідно до Податкового кодексу України не оподатковуються доходи від відчуження безпосередньо власником сільськогосподарської продукції, виробленої (вирощеної) ним на земельних ділянках, наданих йому в розмірах, встановлених ЗК України (а.с. 43). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї (постанова ВС у справі № 705/3040/18). На виконання вимог ст.171 СК України вислухана думка малолітнього [PERSON] , який в судовому засіданні зазначив, що з мамою не зустрічається, так як вона часто хворіє, однак, вона до нього телефонує, або він їй, та питає як у нього справи, навчання у школі. Спілкуються з нею через день, а інколи і кожен день. Вона вітає його з днем народження та великими святами, передавала інколи кошти. Не бажає, щоб матір позбавляли батьківських прав, однак, хоче, щоб його тітка і надалі була його опікуном. В матеріалах даної справи міститься витяг із рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 19.06.2023 року № 143, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 39). У висновку вказано, що на засіданні комісії [PERSON] зазначила, що на даний час не працює, однак, кошти сину передає, оскільки має квартиру, яку здає в оренду; дитина до мами не приходить, спілкуються тільки в телефонному режимі. [PERSON] має співмешканця та заперечує щодо позбавлення її батьківських прав ( а.с. 40-40а). У відповідності до ч. 5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Однак, суд,

Outcome: dismissed