Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вііку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 01 вересня 2012 року [PERSON] (надалі - Позивач) зареєстрував шлюб з [PERSON] (надалі - Відповідач) у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1960. Від даного шлюбу у них є одна спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що відповідач участь у вихованні та утриманні їхнього сина [PERSON] не бере з червня місяця 2022 року. На період до грудня 2022 року, як відомо позивачу перебувала закордоном, за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] не проживає, невідомо де працює і чим займається. Відповідно до акту від 17.02.2023 року їхній спільний син - [PERSON] проживає разом з позивачем та бабусею [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Утриманням та вихованням їхнього спільного сина здійснює Позивач - [PERSON] , тому просить суд позов задоволити. Ухвалою суду від 04 вересня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання. /а.с.28/ Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року через неявку осіб, які беруть участь у справі судове засідання відкладено. /а.с.31/ У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, з відстав викладених у позові. Просив суд позовні вимоги задоволити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позові вимоги заперечила, оскільки їхній син [PERSON] , [INFO] проживає із нею, і його утриманням займається вона, про що свідчить акт № 262 ЛКП «Вулецьке» від 09.10.2023 р. Просила суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного висновку. Суд встановив, що 01 вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, прощо зроблено відповідний актовий запис за №1960, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі в [PERSON] та [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ./а.с.16/ Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 19 квітня 2023 року розірвано шлюб укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 01 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис за №1960, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . /а.с.18-21/ Постановою Львівського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року рішення Галицького районного суду міста Львова від 19 квітня 2023 року змінено, виключивши з мотивувальної частини рішення абзац наступного змісту - «спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, немає, утримання спільного сина здійснює позивач - [PERSON] , спору щодо утримання і виховання сина немає»./а.с.22-24/ Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із наданого позивачем акту складеного комісією Львівського міського комунального підприємства «Айсберг» від 17.02.2023 р. в складі майстрів по експлуатації житлового фонду [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що зі слів сусідів [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із своїм батьком [PERSON] , [INFO] . /а.с.17/ Разом з тим, відповідачем також надано акт №262 від 09 жовтня 2023 року складеного ЛКП «Вулецьке» в складі майстра дільниці [PERSON] , економіста [PERSON] , юриста Федоришин І.В., з виходом на місце в присутності сусідів склали даний акт про те, що в квартирі [ADDRESS] проживає без реєстрації [PERSON] , [INFO] разом із своїм сином [PERSON] , [INFO] , згідно договору оренди квартири від 01.01.2023 р. /а.с.37/ У судовому засідання відповідачем зазначено, що їхній неповнолітний син [PERSON] , [INFO] проживає, то з нею, то з батьком (позивачем) [PERSON] . Утриманням сина займаються почергово. На даний час, син проживає із позивачем. Вказане, предстваником позивача не спростовано. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини 2\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). За правилами ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч.3 ст.11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за домовленістю\~між батьками\~дитини той\~із них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Верховний Суд в постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20, зазначив, що\~Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. В судовому засіданні також встановлено, що кожна із сторін бере добровільну участь в утриманні малолітнього сина в міру своєї можливості надавати таку допомогу. Суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено необхідності у стягненні на нього користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки позивач і відповідач можуть та надають йому допомогу, забезпечують добровільно і кожен у межах своїх можливостей. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.6\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, у судовому засіданні не знайшло своє підтвердження, що будь хто з батьків, сторони по справі, добровільно не виконують свій обов`язок з утримання неповнолітнього сина [PERSON] , в міру своїх можливостей. Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, що і підтверджено відповідачем, їх син [PERSON] періодично проживає, то з мамою, то з батьком [PERSON] , і кожний з них займається його утриманням та розвитком. Тим самим, в межах своїх фінансових можливостей створюють необхідні умови для всебічного фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини. Відтак, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони покликалися як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Щодо понесених сторонами судових витрат, суд зазначає таке: Відповідно до ч.1, 2\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покадаються у разі відмови у позові на позивача. Оскільки в позові відмовлено, позивача звільнено від сплати судового збору, тому питання стягнення судового збору не вирішується.

Outcome: dismissed