Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про оголошення померлим її батька [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи свою заяву, заявник вказує на те, що її батько у 2013 році отримав черепно-мозкову травму, внаслідок чого отримав часткову втрату пам`яті. Після чого почав виходити з дому та зникати спочатку на кілька днів, потім тижнями, однак іноді він повертався самостійно без попередження, але найчастіше заявник та її чоловік його знаходили за кілька кілометрів від дому. При цьому, батько ніколи не міг пригадати, де саме він знаходився весь період своєї відсутності. Обстежуватись у психіатра батько категорично відмовлявся. Так, у листопаді 2018 року батько - [PERSON] пішов з дому у невідомому напрямку та не повертався додому кілька днів. Через два тижня поліція знайшла його у Вишгородському районі. Батько не впізнавав її та своїх знайомих, зовсім не орієнтувався на місцевості. Він був одягнутий не по сезону з відмороженими кінцівками. Внаслідок чого його відразу доставили у Центральну районну лікарню Києво-Святошинського району, де він знаходився з 25.11.2018 року по 02.01.2019 року, однак пальці ніг були відморожені до такого стану, що кілька пальців було ампутовано. Після цього випадку заявнику вдалося нарешті обстежити батька у психіатра, який 22.04.2019 року зробив запис про те, що у батька внаслідок черепно-мозкової травми розвилась недоумкуватість, а також про те, що батько потребує догляду. Однак, не дивлячись на догляд, який заявник організувала відразу, як батько почав зникати з дому, при цьому батькові все ж таки вдавалось потайки від родини іноді виходити з квартири. Так, [INFO] батько заявниці - [PERSON] - пішов з дому та вже не повернувся. З тієї пори його ніхто не бачив і не чув про нього. У зв`язку з чим, 10.08.2020 року заявник звернулась до Відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області з повідомленням про зникнення батька та оголошення його в розшук. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження, що підтверджується витягом з ЄРДР від 11.08.2020 року, внесено відомості до АІС «Розшук» та заведено оперативно-розшукову справу, що підтверджується листом Відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області від 10.04.2023 року №2651/109/1401/04. Однак, після 07.08.2020 року ніяких відомостей про батька немає ані від родичів, ані від знайомих. Також безпосередньо від батька не надходило ніяких повідомлень, дзвінків, листів. Мобільним телефоном він не користувався, і взагалі його не мав. Вжитими заходами встановити місцезнаходження батька не виявилось можливим. Необхідність подання до суду вищезазначеної заяви, виникла у заявника, у зв`язку з тим, що її батько є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3221480700:03:018:0002, площею 3.12 га, що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку, яка вже три роки не обробляється та заросла чагарниками. За таких обставин з метою реалізації спадкових прав заявника існує потреба в оголошенні судом її батька померлим. Посилаючись на викладені обставини, заявник вважає, що наявні підстави для оголошення її батька [PERSON] , громадянина України, [INFO] , що народився у с. Велика Вільшанка Васильківського району Київської області, РНОКПП [NUMBER] , що зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , померлим та днем його смерті вважати дату набрання рішенням суду законної сили, в зв`язку із чим просила задовольнити їх вимоги. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.07.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали та просили про її задоволення. Представник заінтересованої особи- Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та надіслав до суду лист згідно з яким, просив суд проводити судовий розгляд справи за відсутності заінтересованої особи. Представникзаінтересованої особи - Боярського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився, причини неявки суду невідомі. Будь-яких клопотань до суду не надходило. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника заінтересованої особи. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить наступного. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] є донькою [PERSON] , тобто особи, яку просять суд оголосити померлим, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 18.11.1987 року та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 03.08.2016 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, згідно з яким, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . На підтвердження факту про загибель [PERSON] , заявник подала до суду медичну виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 14444, з якої вбачається, що через відсутність вдома протягом двох тижнів [PERSON] , звернувся до медичного закладу з почорнінням пальців в ділянці обох стоп. А також, копію запису психіатра, в якому містяться відомості про діагноз «Недоумкуватість», при цьому з неї неможливо встановити, кому саме встановлено такий діагноз та надані рекомендації щодо лікування. Крім того, заявником надано суду відповідь за підписом старшого оперуповноваженого СКП ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Катерини Мовчан, згідно з якою, встановити місце знаходження [PERSON] не вдалося за можливе та те, що за фактом зникнення останнього внесені відомості до АІС «Розшук» та заведено оперативно-розшукову справу № 13/1301/24-2022 (13/01/602-2020) від 11.12.2020 року. А також, витяг з ЄРДР за № 12020110380000756 від 11.08.2020 року, відкритого за фактом зникнення з місця проживання [PERSON] , [INFO] . При цьому, в матеріалах справи також містяться копії паспортних даних заявника [PERSON] та зниклого [PERSON] . А також, копія Державного акту на право власності на земельну ділянку 3221480700:03:018:0002, площею 3.12 га, згідно з яким, власником даної земельної ділянки є зниклий [PERSON] . Метою звернення до суду з цією заявою заявник вказує реалізація її спадкових прав. Будь-яких інших доказів на підтвердження факту загибелі [PERSON] , [INFO] суду не надано, клопотань про витребування доказів чи допит свідків з цього приводу до суду від заявника під час судового розгляду не надходило. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Порядок розгляду справ окремого провадження регламентовано ст. 294 ЦПК України, відповідно до положень якої справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Тобто особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція). При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності. Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц та підтримано Верховним Судом у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19, а також у постанові від 30 березня 2022 у справі № 295/4293/21. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши наявні матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявником та її представником не надано суду належних та допустимих доказів для встановлення обставин, на підставі яких можливо б було зробити вірогідне припущення про смерть [PERSON] , [INFO] , а також, які доводили б те, що [PERSON] , [INFO] пропала безвісти за обставин, що загрожували йому смертю або дають підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, так як у своїй заяві та у поясненнях в суді заявник та її представник лише констатували факт відсутності з [PERSON] , [INFO] будь-якого зв`язку та відсутність відомостей про місце його перебування протягом трьох років у місці його постійного проживання, але жодним чином не доводили можливі припущення про його смерть. В свою чергу, суд звертає увагу, що факт відсутності відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання сам по собі не може бути підставою для оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, належних доказів, на підставі яких суд міг би зробити вірогідне припущення про смерть [PERSON] , [INFO] або наявності обставин, які б доводили, що ця особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку матеріали справи не містять. З урахуванням викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність вимог заявника в заявлених нею межах та про відсутність правових підстав для задоволення даної заяви. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сплачений заявником судовий збір підлягає зарахуванню на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed