Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що він з 10.10.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини не підтримують з червня 2023 року у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, відмінності характерів та різних поглядів на життя та сімейні обов`язки. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Просить шлюб між ними розірвати, судовий збір покласти на нього. Позивач [PERSON] письмово просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] письмово просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, датою припинення шлюбних відносин вказала 11.09.2023 року, після розірвання шлюбу прізвище просила залишити без змін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позовом [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 жовтня 2014 року, який було зареєстровано Красновардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1657 (а.с. 14). Батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Положеннями ч. 1 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сімейні стосунки сторони не підтримують з червня 2023 року, як зазначив позивач, відповідач вказала дату припинення шлюбних відносин 11.09.2023 року. Між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги те, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає за можливе шлюб між ними розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач у своїй заяві після розірвання шлюбу прізвище просила залишити без змін. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При вирішенні питання розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позивач своїй заяві просив судові витрати залишити за позивачем, а тому судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (а.с. 1) не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved