Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач АТ «Ідея Банк» звернувся до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому проcить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № А02.21534.009133464 від 14.12.2021 у сумі 154 239 грн 07 коп. та судові витрати в сумі 2\~684 грн. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 14.12.2021 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №А02.21534.009133464, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 99\~999 грн зі сплатою 15 % річних з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору. Станом на дату подання цієї заяви відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений кредитним договором термін та не сплатив нараховані платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Отже, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, порушив умови договору, в результаті чого станом на 18.05.2023 року має заборгованість в сумі 154\~239,\~07 грн. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.09.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутність та просив задовольнити позовні вимоги повністю. 11.10.2023 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає позов необґрунтованим та просить відмовити в його задоволенні. Свою позицію мотивує наступним: 1. У договорі споживчого кредиту, укладеному між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , міститься право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, яке на думку відповідача, є нікчемним, оскільки обмежує його права як споживача. Посилається на частину п`яту статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 2. Строк повернення кредиту та інших нарахованих платежів за кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, спливає 14 грудня 2024 року. Тобто позивач просить достроково повернути грошові кошти за кредитним договором, проте ним не дотримано порядок досудового повідомлення боржника про вимогу повернути кредит достроково, а саме: за твердженням відповідача, позивач повинен був повідомити позичальника шляхом направлення вимоги цінним листом з описом вкладення, встановивши не менше 30 днів строку для дострокового повернення кредиту. Проте, позивач зазначених дій не вчинив, строк повернення кредиту ще не настав, отже в задоволенні позову необхідно відмовити. 19.10.2023 позивачем АТ «Ідея Банк» до суду направлено відповідь на відзив, який надійшов 31.10.2023. Позивачем помилково зазначено назву документа «письмові пояснення», оскільки зі змісту поданого документа вбачається, що це відповідь на відзив, також у резолютивній частині зазначено: «…докази надіслання копії відповіді на відзив …». 30.10.2023 відповідачем надіслано заперечення, у якому він вважає що документ, названий позивачем «письмовими поясненнями», не є заявою по суті, передбаченою статтею 278 ЦПК України, у зв`язку з чим не повинні прийматись судом, крім того посилається на доводи, які були зазначені у відзиві, та які є підставою для відмови у задоволенні позову в повному обсязі. Статтями 43, 211\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов, наступних висновків. Позивачем отримано відзив на позовну заяву 12.10.2023, про що представник АТ «Ідея Банк» зазначив у відповіді на відзив. Ухвалою Комсомольського міського суду від 08.09.2023 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі судом встановлено п`ятиденний строк позивачу для надання відповіді на відзив. Перебіг строку обчислюється з моменту отримання позивачем відзиву на позовну заяву. Незважаючи на встановлений процесуальний строк, позивачем підготовлено відповідь на відзив 19.10.2023, тобто з порушенням п`ятиденного строку. Клопотань про поновлення пропущеного строку від позивача не надходило. У зв`язку з цим, суд не приймає відповідь на відзив, подану представником АТ «Ідея Банк», та вирішує справу за наявними матеріалами. Так, судом встановлено, що 14.12.2021 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № А02.21534.009133464 від 14.12.2021 (далі Договір). За вказаним Договором узгоджено суму кредиту 99\~999,00 грн, строк кредитування - 36 міс., процентну ставку 15 % річних. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з умовами Договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 99\~999,00 грн., з умовою сплати 15% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у строки, передбачені встановленим кредитним договором та Додатком № 1, який згідно пункту 3.25. Договору є його невід`ємною частиною. У пункті 3.25. Договору зазначено, що у вище вказаному Додатку № 1 встановлено графік щомісячних платежів, зокрема сум частини кредиту за договором та проценти за користування кредиту. Відповідно до статті 526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч.1\~ст.1048\~ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Договору, що підтверджується меморіальними ордерами №5186694, № 5186703 та 5186696 від 14.12.2021 (а.с. 22-23). Відповідач [PERSON] у період з 01.01.2000 по 17.05.2023 погашав частину кредиту за кредитним договором А02.21534.009133464 чотирма платежами на загальну суму 18\~000 грн., а саме 06.01.2022, 08.02.2022, 08.04.2022 та 20.05.2022. Зазначене підтверджується випискою АТ «Ідея Банк» по рахунку [PERSON] за період з 01.01.2000 по 17.05.2023 (а.с. 24). Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву не оспорював дані, зазначені у виписці, у суду не виникло сумнівів у достовірності цих даних, тому суд приймає зазначений доказ, який підтверджує, що відповідач порушив умови Договору, не здійснював щомісячні платежі, визначені графіком, та з 20.05.2022 взагалі не перераховував кошти на погашення платежів за кредитним договором. Отже, сума боргу відповідача за Договором станом на 18.05.2023 становить 154 239,07 грн., з яких: основний борг 80 120,11 грн., прострочений борг 18 575,52 грн., прострочені проценти - 8204,10 грн., строкові проценти - 6084 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту 15 103,95 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 26 151,39 грн. Сторони кредитного договору у пункті 1.12.2 Договору погодили, що у разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Згідно пунктів 3., 3.4., 3.7., 3.8. Договору, нанесенням власноручного підпису під цим Договором позичальник погоджується, що графік щомісячних платежів є невід`ємною складовою цього договору, зобов`язується його виконувати, також підтверджує та засвідчує, що до укладення цього Договору, банком надано для порівняння різні пропозиції щодо кредитування за спеціальною формою у вигляді паспорта споживчого кредиту, що ознайомився з інформацією, необхідною для отримання споживчого кредиту, з наявними та можливими видами кредитування у банку для прийняття усвідомленого рішення. Оскільки зміст договору є обов`язковим для сторін згідно статті 628 ЦК України, відповідач не виконував свої обов`язки за Договором, суд прийшов до переконання, що у позивача є підстави скористатись правом вимоги до [PERSON] про дострокове повернення кредиту та інших платежів, передбачених у договорі. Відповідно до пункту 1.12.2. Договору, якщо кредитодавець відповідно до умов Договору вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення кредиту, такі платежі або повернення кредиту здійснюються клієнтом протягом 30 календарних днів з дня одержання від кредитодавця такої вимоги, надісланої листом через установу зв`язку. У пункті 18. Договору зазначено, що всі повідомлення Сторін, у тому числі вимоги Кредитодавця, за договором вважатимуться зробленими належним чином, якщо вони будуть здійснені у письмовій формі та надіслані листом через поштове відділення зв`язку, кур`єром, на адресу електронної пошти, телеграфом або вручені особисто за зазначеними у договорі адресами Сторін, при цьому Кредитодавець та Клієнт вважаються повідомленими належним чином (такими, що отримали повідомлення в день здачі його до установи зв`язку), навіть при неотриманні такого листа у разі наявності відмітки поштового відділення зв`язку про відправлення такого листа на вказану в Договорі адресу. До позовної заяви додано копію вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань №12.4.2/А02.21534.009133464 від 03.04.2023 (а.с. 26), реєстр поштових відправлень №3, у пункті 25 якого зазначено отримувачем поштового відправлення [PERSON] та адресу [ADDRESS] . Зазначений реєстр містить печатку «Укрпошти» з датою 05.04.2023 (зворотній бік а.с. 26). А також позивачем долучено копію списку №4935 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих у поштове відділення у Львові 8, відправником вказано АТ «Ідея Банк», зазначений список скріплений печаткою установи зв`язку та є документом, який видає працівник пошти. Зазначений доказ відповідач отримав та не оспорював у відзиві. Проте вважає, що позивачем порушено порядок повідомлення його як позичальника, оскільки вимога про дострокове повернення кредитних коштів повинна направлятись цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення. На обґрунтування своєї позиції посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду України від 26.05.2020 у справі №638/13683/15. Суд не бере до уваги зазначені доводи, оскільки позивач у справі, що розглядав Верховний Суд України, відправив повідомлення позичальнику рекомендованими листами, а не цінними з описом вкладення та повідомлення про вручення, всупереч умов договору, який був укладений між сторонами. Таким чином зазначена правова позиція, на яку посилається відповідач, не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, які є предметом поточного розгляду. Сторонами у договорі погоджено порядок надсилання повідомлень, у тому числі вимоги про дострокове повернення кредитних коштів. Позивачем зазначений порядок дотримано. Враховуючи принцип свободи договору, передбачений у статті 6 та 627 Цивільного кодексу України, сторони визначили на власний розсуд порядок повідомлення та момент, з якого особа вважається повідомленою. Разом з тим сторони не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини лише у випадках, якщо існує пряма заборона, встановлена актом цивільного законодавства, заборона випливає зі змісту акта законодавства, така домовленість суперечить суті відносин між сторонами. Під час вирішення справи суд не знайшов таких підстав для заборони сторонам визначити спосіб направлення повідомлень один одному, який ними узгоджено у кредитному договорі. Крім того, суд наголошує, що у пункті 18. Договору порядок направлення та встановлення факту отримання повідомлення чи вимоги розповсюджується на кредитодавця у такій самій мірі, як і на позичальника. Тобто, сторони перебувають у рівних умовах. Таким чином, суд не бере до уваги доводи відповідача з цього приводу та вважає, що позивач: по-перше, мав підстави для вимагання дострокового повернення кредиту та інших платежів за договором у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором; по-друге, повідомив належним чином відповідача шляхом направлення на його адресу вимоги листом через засоби поштового зв`язку, як зазначено у пункті 3.25. та 18 договору, підписаного сторонами; по-третє, звернувся до суду за захистом свого порушеного права зі спливом 30 днів, встановлених відповідачу для добровільного повернення кредитних коштів. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за Договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачем безпідставно стягується оплата за обслуговування кредиту в сумі 15 103,95 грн. та прострочена плата за обслуговування кредиту в сумі 26 151,39 грн, посилаючись на статті 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування», згідно яких банк повинен безоплатно надавати інформацію про поточний розмір заборгованості боржника, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, виписки з рахунків та інше не частіше одного разу на місяць. Крім того, відповідач [PERSON] посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду України від 01.04.2020 у справі №583/3343/19, в якій зазначено, що умова кредитного договору щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною. Отже, відповідач вважає вимогу позивача про стягнення з нього оплати за обслуговування кредиту безпідставною, а умову договору з цього приводу нікчемною. Виходячи з матеріалів справи, суд не погоджується з відповідачем в частині обґрунтування підстав для відмови у задоволенні вимоги позивача про стягнення оплати за обслуговування кредиту, виходячи з наступного. Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» вказано, що загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Згідно ч.1 ст.11 вище зазначеного Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У пункті 3.1 Договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зазначено, що позичальник акцептує Публічну пропозицію АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У зазначеному документі у пункті 9.16.4. вказано, що позичальник має право не частіше одного разу на місяць отримати у банку надання безоплатної інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Таким чином банком дотримано вимоги частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Проте, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що відповідач звертався до АТ «Ідея Банк» частіше, ніж один раз на місяць за отриманням інформації про стан кредитної заборгованості, а отже суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з [PERSON] оплати за обслуговування кредиту в сумі 15 103,95 грн. та простроченої плати за обслуговування кредиту в сумі 26 151,39 грн. В цій частині позовних вимог суд відмовляє в задоволенні. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Виходячи зі змісту статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі статтею 527\~Цивільного кодексу\~України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі статтею 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд дійшов\~переконливого висновку,\~що позивачем\~доведено,\~а відповідачем\~не спростовано\~факт укладення\~договору про\~надання банківських\~послуг між\~АТ «Ідея\~Банк» та\~ [PERSON] ,\~факт надання\~відповідачу грошових\~коштів на\~умовах кредиту,\~факт порушення\~ [PERSON] \~умов зобов`язання та підстави для дострокового повернення кредитних коштів. Позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт звернення відповідача до АТ «Ідея Банк» частіше, ніж один раз на місяць за отриманням інформації про стан кредитної заборгованості. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 112 983 (сто дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн 73 коп. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial