Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

16.10.2023\~адвокат Олійник С.А. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у цивільній справі № 750/9199/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивача підтримав заяву та просив задовольнити, представник відповідача просила заяву задовольнити частково. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду заяви оповіщались у встановленому законом порядку; представник Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради просив провести засідання без його участі; решта учасників справи про причини неявки не повідомили. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.10.2023 позов [PERSON] до [PERSON] про поділ земельної ділянки задоволено; здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:02:026:5080, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , між співвласниками [PERSON] та [PERSON] за Варіантом № 1 розподілу земельної ділянки, зображеним на схемі у Додатку № 1 розподілу земельної ділянки до висновку експерта від 21.07.2023 № СЕ-19/125-22/137-ЗТ; виділено в натурі [PERSON] , як власнику 5/6 часток земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:02:026:5080, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0,0742 га (0,0114 га + 0,0172 га + 0,0456 га), з відхиленням від ідеальної частки на 0,0091 га (на плані заштрихована блакитним кольором), яка обмежена лініями розділу, що проходять через точки 5-10, 27-35, 5; 12-18, 69, 40-59,12; 19-26, 1-3, 36, 60-66, 19; виділено [PERSON] , як власнику 1/6 частки земельної ділянки з кадастровим номером 7410100000:02:026:5080, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0,0123 га, з відхиленням від ідеальної частки на 0,0044 га (на плані заштрихована зеленим кольором), яка обмежена лініями розділу, що проходять через точки 36-40, 69-60, 36; виділено у спільне користування [PERSON] та [PERSON] частину земельної ділянки площею 0,0135 га (0,0113 га + 0,0022 га) (без штрихування), яка обмежена лініями розділу, що проходять через точки 10, 27-35, 5, 4, 3, 36-59, 12,-10; 66-69, 18, 19, 66; припинено право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7410100000:02:026:5080, за адресою: [ADDRESS] . У ході судового розгляду представник позивача заявив про намір подати докази витрат, які сторона сплатили у зв`язку з розглядом справи. 16.10.2023 представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 29\~564,80 грн у відшкодування судових витрат, які складаються із витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 840,80 грн, витрат на виготовлення технічного паспорта та технічне обстеження в сумі 2 200,00 грн, витрат на проведення дослідження спеціаліста щодо варіантів поділу земельної ділянки «Експертна фірма «Еталон» в сумі 3 000,00 грн, витрат за встановлення меж земельної ділянки в сумі 1 900,00 грн, витрат за виконання горизонтальної зйомки земельної ділянки в сумі 3 000,00 грн, витрат за проведення судової експертизи в сумі 3 624,70 грн, витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 15 000,00 грн. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За правилами частини першої, восьмої статті 141 ЦПК Українисудовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву; у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19). Велика Палата Верховного Суду у постанові №922/1964/21 від 16.06.2022 констатувала, що правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Що ж до доведення неспівмірності - у випадку встановлення договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Правничу допомогу позивачу надавав адвокат Олійник С.А. на підставі угоди про надання правничої допомоги від 30.04.2020, відповідно до пункту 8 якої вартість послуг адвоката визначається за домовленістю сторін і її розмір фіксується додатковою угодою (а.с. 60-61 т. 1). Як убачається зі змісту додаткової угоди № 1 до угоди про надання правничої допомоги від 30.04.2020, вартість правничої допомоги адвоката Олійника С.А. сторони визначили у фіксованій сумі, яка становить 15\~000,00 грн та сплачена позивачем згідно квитанції від 30.04.2020 № 9/20 (а.с. 181 том 2). Ураховуючи складність справи, її значення для сторін, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, кількість судових засідань, тривалість розгляду справи судом, визначений позивачем та її адвокатом розмір оплати послуг останнього відповідає критеріям їх дійсності, необхідності та розумності їх розміру. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Сплата позивачем судового збору за подання позовної заяви в розмірі 840,80 грн та понесення витрат за проведення судової експертизи в сумі 3 624,70 грн підтверджується оригіналами квитанцій від 09.10.2020 № 15 (а.с. 1 том 1) та від 27.02.2023 № 160 (а.с. 180 т. 2). Витрати позивача за встановлення меж земельної ділянки в сумі 1 900,00 грн та виконання горизонтальної зйомки земельної ділянки в сумі 3 000,00 грн підтверджуються оригіналами квитанцій, доданими представником позивача до заяви від 16.10.2023 (а.с. 178-179 том 2), та були необхідними для проведення судової земельно-технічної експертизи, про що свідчить як зміст висновку експерта (а.с. 91 т. 2), так і повідомлення про неможливість проведення судової експертизи від 02.09.2022 № КСЕ-19/125-21/9521 (а.с. 209-212 т. 1), а тому є судовими витратами. Натомість, витратипозивача, пов`язані із виготовленням технічного паспорта та технічним обстеженням, в сумі 2 200,00 грн іпроведенням дослідження спеціаліста щодо варіантів поділу земельної ділянки Експертною фірмою «Еталон» в сумі 3 000,00 грн хоч і підтверджуються оригіналами квитанцій, проте не вважаються судовими витратами у розумінні статті 133 ЦПК України. Крім того, позов про поділ будинку був залишений судом без розгляду та не був предметом розгляду у даній справі. За таких обставин, заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial