Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , про стягнення заборгованості за договорами позики. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 11.07.2017 року та 13.12.2017 року [PERSON] отримав у нього в позику грошові кошти в розмірі 3000 доларів США та 1000 доларів США, відповідно які останній зобов`язався повернути при першій вимозі. Претензією від 02.03.2022 року він вимагав від останнього повернути дані грошові кошти, отримані згідно розписок від 11.07.2017 року та від 13.12.2017 року протягом десяти днів з моменту отримання такої вимоги. Однак [PERSON] свої зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 4000 доларів США. За таких обставин, позивач просить, стягнути з відповідача заборгованість по договорах позики від 11.07.2017 року та від 13.12.2017 року в загальному розмірі 4000 доларів США, що становить 146274 гривень 40 копійок. Позивач, [PERSON] та його представник адвокат Сікомас С.В. в судове засідання не з`явилися, однак 02.11.2023 року на адресу суду надійшла заява від представника, в якій останній просив розгляд справи провести у їхній відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 49). Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, однак 02.11.2023 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що через обставини воєнного стану він не зміг повернути вчасно отримані позики та зобов`язується повернути заборгованість протягом 12 місяців (а.с. 48). 29.06.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 05.07.2023 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Також, ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 11.07.2017 року [PERSON] отримав в якості позики грошові кошти в сумі 3000 доларів США від [PERSON] для своїх потреб та зобов`язувався повернути усю суму позики при першій його вимозі, що підтверджується відповідною розпискою від 11.07.2017 року (а.с. 50). Також, згідно розписки від 13.12.2017 року [PERSON] отримав в якості позики грошові кошти в сумі 1000 доларів США від [PERSON] для своїх потреб та зобов`язувався повернути усю суму позики при першій його вимозі (а.с. 51). На претензію позивача, [PERSON] , від 02.03.2022 року про повернення грошових коштів в загальному розмірі 4000 доларів США відповідач, [PERSON] , не відреагував, свої зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Верховний Суд України у Постанові від 18 січня 2017 року по цивільній справі №6-2789цс16 та у Постанові від 18 вересня 2013 року по цивільній справі №6-63цс13 висловив правову позицію, у якій зазначив, що, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. В контексті даної правової норми обов`язковими реквізитами боргового документу є власноручний підпис позичальника, його уповноваженого представника, а факультативними - дата, місце видачі, вказівка про свідків тощо. З цих підстав, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем, на підтвердження укладання договорів позики між ним та відповідачем оригінали розпискок позичальника, свідчать про виникнення між сторонами правовідносин, які регулюються положеннями цивільного законодавства щодо договорів позики. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем суду не представлено. Оскільки відповідач, [PERSON] , не виконав свої зобов`язання за договорами позики та не повернув на вимогу позивача суму боргу, а також обгрунтовано заявлений до стягнення розмір заборгованості в загальному розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США, що по курсу НБУ станом на 01.06.2023 року, де офіційний курс гривні щодо долара США - 36,5686 грн (а.с. 5), становить 146274 гривні 40 копійок, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. 526, 527, 626, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved