Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

24.05.2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 32070,03 грн та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що згідно договору № б/н від 16.01.2020 року відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 13.02.2023 року заборгованість за кредитним договором склала 32070,03 грн, з якої 32070,03 грн - заборгованість за тілом кредиту. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив суд в разі неявки відповідача в судове засідання, розглянути справу за відсутності представника банку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Згідно відзиву на позов відповідач визнав позов в частині наявності заборгованості в розмірі 6338,43 грн. Відзив мотивований тим, що 14.03.2021 року у відповідача були викрадені банківські картки, про що він повідомив Банк, проте після викрадення банківських карток з його рахунку невідомими особами було знято грошові кошти в сумі 16505 грн. На вимогу відповідача Банком було заблоковано картки у день викрадення. За фактом викрадення карток було розпочато досудове розслідування. Станом на день викрадення банківських карток сума заборгованості за кредитом складала 25520,63 грн, з іншої картки для погашення заборгованості Банком було проведено низку списань грошових коштів в сумі 19182 грн. Відповідач вказує, що є інвалідом першої групи внаслідок захворювання, отриманого під час військової служби, тому просить віднести судові витрати за рахунок держави. Згідно відповіді на відзив Банк наполягав на задоволенні позовних вимог, підтримав доводи позову, вказав, що переказ грошових коштів з рахунку можливий лише за допомогою використання фінансового телефону відповідача та іншої особистої інформації. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.01.2020 року [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, а саме грошових коштів, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.23 зворотній бік, 24). З вищевказаної анкети-заяви вбачається, що [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. До кредитного договору банк додав Витяг з тарифів обслуговування кредитки «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Як вбачається із пункту 2.1.1.2.3. Умов надання банківських послуг клієнт надає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку у будь-який час змінювати (зменшувати, збільшувати чи анулювати) кредитний ліміт. За змістом 2.1.1.3 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договору. Згідно пункту 2.1.1.3 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язався на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту на овердрафту), оплати винагороди банку. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом 13.02.2023 року заборгованість за кредитним договором склала 32070,03 грн, з якої 32070,03 грн - заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним\~(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк») Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16.01.2020 року, посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua,\~як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, та інші умови. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України\~від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин ( 16.01.2020 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24.05.2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, надані банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Обґрунтовуючи позов, позивач послався й на Тарифи банку, однак наданий банком витяг про обслуговування кредитування кредитних карт «Універсальна» також не підписаний відповідачем. Надані ПАТ КБ «ПриватБанк» Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил,\~чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Судом встановлено на підставі інформації, наданої на виконання ухвали суду Банком, що клієнт [PERSON] повідомив, що 14.03.2021 року він втратив картку у вечірній час, факт дзвінка о 20-33 год., 14.03.2021 року він придбав ліки в одній з аптек м.Павлограда і на той час картка для виплат була у нього в наявності, припускає, що картку втратив в аптеці, за ним в черзі стояли громадяни в аптеці, припускає, що хтось міг бачити, як він вводив пін-код картки. В подальшому 14.03.2021 року невідомі особи оформили за допомогою його картки кредити «Оплата частинами», зняли з картки гроші, використовуючи змінені фінансові телефони клієнта. Картку було заблоковано. За вказаним фактом, [PERSON] 16.03.2021 року звернувся з заявою до Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, заява про вчинення кримінального правопорушення була зареєстрована 24.07.2023 року після оскарження дій працівників Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, внесено відповідні відомості до ЄРДР за №12023041370001313 (а.с.81-83). Згідно з випискою за договором від 16.01.2020 року, який укладено АТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] , з 14.03.2021 року по 14.07.2021 року здійснено низку фінансових операцій за сервісом «Оплата частинами», в тому числі 14.03.2021 року, 14.04.2021 року, 14.05.2021 року, 14.06.2021 року, 14.07.2021 року, а також 14.03.2021 року були здійснені перекази грошових коштів (12, 12 зворотній бік). Відповідач повідомив Банк, що вказані фінансові операції були проведені не за ініціативою відповідача, третіми особами. Відповідно до виписки за договором від 16.01.2020 року, який укладено АТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] , що долучений банком до позову, станом на 14.03.2021 року заборгованість відповідача складала 26\~372,25 грн, останньою підтвердженою самим відповідачем банківською операцією була покупка в [ADDRESS] , на суму 851,62 грн, після здійснення якої, заборгованість за кредитом збільшилась з 25\~520,63 грн до 26\~372,25 грн. Отже, твердження відповідача, що на день викрадення його банківської картки заборгованість за кредитом становила 25\~520,63 грн, спростовується матеріалами справи. Доказів для підтвердження розміру заборгованості відповідач суду не надав. Відповідно до виписки за договором від 16.01.2020 року, який укладено АТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] , за період з 16.01.2020 року по 15.02.2023 року, що долучений банком до позову, з 26.04.2021 року були здійснені погашення боргу за кредитом на загальну суму 18\~152, 31 грн, в тому числі 26.04.2021 року на суму 165 грн, 28.04.2021 року на суму 750 грн, 03.05.2021 року на суму 275 грн, 04.05.2021 року 136,13 грн, 05.05.2021 року 66,26 грн, 06.05.2021 року 65 грн, 11.05.2021 року 367,82 грн, 17.05.2021 року 3985,83 грн, 17.05.2021 року 123,61 грн, 19.05.2021 року 700 грн, 04.06.2021 року 1000 грн, 09.07.2021року 350 грн, 11.07.2021 року 20 грн, 13.07.2021 року - 600,72 грн, 12.08.2021 року 350 грн, 12.08.2021 року 395,33 грн, 13.08.2021 року 0,01 грн, 28.12.2021 року 8801,60 грн. 15.03.2021 року [PERSON] отримав та ознайомився з інформацією про умови споживчого кредитування (відновлювальна кредитна лінія шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці), процентна ставка у пільговий період\~0,00001%, процентна ставка поза межами пільгового періоду\~42% - картка Універсальна, узгоджено порядок повернення кредиту. При цьому строк дії вказаної інформації про умови надання споживчого кредиту зберігає чинність та є актуальною до 15.03.2041 року (а.с.19-23). Однак вказана інформація не підтверджує факт погодження відповідачем умов споживчого кредитування, оскільки заборгованість відповідача утворилась до 14.03.2021 року. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Згідно пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 7, 8, 9 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) та від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказану правову позицію підтримав. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічні висновки містяться у Постанові Верховного суду від 27 січня 2021 року (справа № 210/1242/18 провадження № 61-1556 св 20). Згідно з правовою позицією Верховного суду, яка викладена у постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22, Банк має довести, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Якщо ці обставини не доведені, споживач банківських послуг не повинен нести відповідальність за такі операції. У відповідності до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи, судом достовірно встановлено, що несанкціоноване списання грошових коштів з рахунку відповідача було здійснено діями третіх осіб. Банком не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за банківською карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомив про це банк. Відповідачем доведено неправомірне вчинення фінансових операцій за карткою № [NUMBER] , та намагання як найшвидше вжити заходів до блокування карткового рахунку та викриття винуватців, а позивачем не спростовано правомірність дій відповідача при користуванні банківськими послугами, зокрема не доведено розголошення позивачем особистих даних - ім`я користувача і пароля від системи Приват24, не доведено здійснення позивачем переказів коштів 14.03.2021 року, використання сервісу «Оплата частинами». При цьому, сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткового рахунку, відкритого на ім`я відповідача, не є підставою для відмови у встановленні вказаних фактів при розгляді даної цивільної справи. Враховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що належними доказами у справі обґрунтовується лише фактичне використання відповідачем кредитних коштів до 14.03.2021 року. З витягу по руху коштів по розрахунковому рахунку відповідача, вбачається, що відповідач використовував кредитні кошти. Враховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що позов підлягає задоволенню частково, підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8219,94 грн, що становить різницю між заборгованістю за кредитом станом на 14.03.2021 року в сумі 26372,25 грн та сумою погашень боргу за кредитом в розмірі 18152,31 грн, які були здійснені відповідачем в період з 26.04.2021 року по 08.12.2021 року. На підставі ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що відповідач є інвалідом першої групи згідно довідки МСЕК №146688 від 07.07.2021 року, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial