Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

01.08.2023 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на 1/2 частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , за життя заповіту не залишав, спадщину після смерті батька прийняла шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Гнесько В.Г. №213/02-14 від 25.04.2023 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що не підтверджено місце відкриття спадщини та відсутні документи, що підтверджують право власності на частку житлового будинку на ім`я померлого. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, прийняття рішення залишили на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 6174 від 15.03.2001 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, що також підтверджено відповіддю № 595, виданою 21.08.2023 року КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», а також 1/2 частина квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло № [NUMBER] від 16.02.1994 року, що також підтверджено відповіддю № 694, виданою 02.10.2023 року КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації». Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.04.2017 року спеціалізованим відділом записів актів цивільного стану адміністрації міста Владивосток, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] та 1/2 частина квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49493327 від 17.10.2017 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] , являється: - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28.01.1991 року відділом РАЦС Ізмаїльського виконавчого комітету та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину, що підтверджено заявою від 10.10.2017 року (спадкова справа № 79/2017). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Гнесько В.Г. №213/02-14 від 25.04.2023 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що не підтверджено місце відкриття спадщини та відсутні документи, що підтверджують право власності на частку житлового будинку на ім`я померлого. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved