Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 2494676499 від 04 травня 2020 року в загальній сумі - 11614,64 грн., з яких: 6827 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 477,49 сума заборгованості за річними відсотками; 4310,14 грн. сума заборгованості за щомісячними відсотками. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 04 травня 2020р. [PERSON] уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» Кредитний договір №2494676499, а також отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР". 27.01.2023 між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено ДОГОВІР ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВ ВИМОГИ № 20230127 (далі - Договір відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" Боржниками (Портфель Заборгованості). Зідно п. 1.2. Договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим Договором, ТОВ "ФК "ЄАПБ" заміняє ТОВ "ФК "ЦФР" у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ "ФК "ЦФР" за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між [PERSON] та ТОВ "ФК "ЦФР" (далі Реєстр Боржників) Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги №20230127 від 27.01.2023 (витяг з Реєстру Боржників додається), ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 11 614,64 грн., з яких: 6 827,01 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 477,49 грн. сума заборгованості за річними відсотками; 4 310,14 грн. сума заборгованості за щомісячними відсотками; - 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Згідно п. 6.2.3. Договору відступлення прав вимоги, Права Вимоги переходять до ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів та ТОВ ФК ЦФР умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається. Згідно п. 3.1. Договору відступлення прав вимоги, ТОВ ФК ЦФР гарантує, що йому належить Право Вимоги за Портфелем Заборгованості до Боржників, зазначених у Реєстрі Боржників. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Посилаючись на викладене, умови договору та норми діючого законодавства просять задовольнити позов та стягнути з відповідача зазначену вище суму заборгованості і судові витрати по справі. 19.09.2023 вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як зазначено в частині першій статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Так, судом встановлено, що 04 травня 2020 року [PERSON] уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» Кредитний договір №2494676499, а також отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ"ФК"ЦФР". [PERSON] було надано кредит у розмірі 17589,22 грн, з щомісячними процентами - 2,69%; загальними річними процентами - 11,99%; строк, на який надається кредит - 36 місяців. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору, позичальник зобов`язався сплатити проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 4676499, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно із п. 2.1 кредитного договору, всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04 травня 2020 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких він приєднався, підписавши цей договір. У пункті 2.2 кредитного договору сторони погодили, що цей Договір, Паспорт кредиту № 4676499 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04 травня 2020 року складають єдиний кредитний договір. Позичальник, підписавши цей договір, підтвердив, що свій примірник цього договору він отримав. Згідно із Паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4676499, [PERSON] надавався кредит на таких умовах: тип кредиту кредит, сума/ліміт кредиту 17589,22 грн, строк, на який надається кредит - 36 місяців Пунктом 5 Паспорту визначено інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для позичальника: щомісячні проценти - 2.69% від суми кредиту згідно з графіком платежів; загальний річний процент - 11.99 % від суми боргу за договором згідно з графіком платежів. У п. 6 Паспорту визначено порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). Згідно п. 8 Паспорту визначено, що інформація, вказана в паспорті, зберігає чинність до дати припинення договору. З вказаними умовами відповідач ознайомився, що підтвердив своїм підписом. Зі змісту довідки про графік руху коштів за вих. №-8581657-SG від 30 січня 2022 року судом установлено, що [PERSON] згідно кредитного договору № 2494676499 від 04 травня 2020 року та заяви клієнта отримав кредит в сумі 17589.22 грн; на погашення заборгованості відповідач вніс платіж в сумі 24988.72 грн; сума несплаченого боргу станом на 27 січня 2023 року становить 10639,55 грн. Також судом установлено, що 27.01.2023 між ТОВ "ФК "ЦФР" та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено ДОГОВІР ВІДСТУПЛЕННЯ ПРАВ ВИМОГИ № 20230127 (далі - Договір відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого, ТОВ "ФК "ЦФР" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "ЦФР" права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ "ФК "ЦФР" Боржниками (Портфель Заборгованості). Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між [PERSON] та ТОВ "ФК "ЦФР" (далі Реєстр Боржників) Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги №20230127 від 27.01.2023 (витяг з Реєстру Боржників додається), ТОВ "ФК "ЄАПБ" набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 11 614,64 грн., з яких: 6 827,01 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 477,49 грн. сума заборгованості за річними відсотками; 4 310,14 грн. сума заборгованості за щомісячними відсотками; - 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Даними розрахунку заборгованості стверджується, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27 січня 2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, загальна заборгованість відповідача за кредитом становить - 11 614,64 грн. Згідно із свідоцтвом, серії ФК № 183 від 27 грудня 2007 року, виданим Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є фінансовою установою. У відповідності до додатку до свідоцтва серії ФК № 183 від 27 грудня 2007 року ТОВ «ФК «Європейська агенцій з повернений боргів» має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: факторинг. Спір у даній справі виник у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язання з повернення кредитної заборгованості. Мотиви з яких виходив суд та застосовані норми права: Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом установлено, що ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» виконало свої обов`язки за кредитним договором від 04 травня 2020 року та надало відповідачу кредит в сумі 17589,22 грн, однак відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 11 614,64 грн., з яких: 6 827,01 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 477,49 грн. сума заборгованості за річними відсотками; 4 310,14 грн. сума заборгованості за щомісячними відсотками; - 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Також судом встановлено, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2494676499 від 04 травня 2020 року, на підставі Договору відступлення прав вимоги № 20230127 від 27 січня 2023 року. Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Згідно ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Доказів зворотнього суду не надано. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, суд, зважаючи на те, що позивач, який отримав право вимоги від відповідача за договором відступлення прав вимоги, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні означеного попередньо договору, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо порушення відповідачем умов договору та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. При цьому суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем не погашена та розмір такої заборгованості ним не оспорюється. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2684 грн судового збору, який був сплачений при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved