Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08 січня 2007 року укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 6,7674га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4824880800:04:001:0003, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бузької (у теперішній час Сухоєланецької) сільської ради Новоодеського (у теперішній час Миколаївського) району Миколаївської області. На обґрунтування позову вказав, що 08 січня 2007 року між ним та [PERSON] було узгоджено умови договору купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки. Також було узгоджено, що протягом п`яти робочих днів між сторонами буде нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Того ж дня позивач у розрахунок за договором купівлі-продажу земельної ділянки передав [PERSON] грошові кошти в сумі 80000 гривень, на підтвердження чого відповідач власноручно склав відповідну розписку та передав оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ІІІ-МК №039033 він 22.03.2002 року. Однак, через погане самопочуття [PERSON] , в обумовлений період, а саме з 08 січня 2007 року по 12 січня 2007 року для підписання та посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки до нотаріальної контори так і не з`явився Підтверджуючи досягнуту\~між ними\~домовленість [PERSON] 18.02.2014 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Філіпенком Д.В., яким заповів позивачу вищезазначену земельну ділянку . Крім цього, відповідач, на підтвердження досягнутої між ними згоди, 21.02.2014 року уклав договір оренди спірної земельної ділянки з [PERSON] строком на 49 років. При укладенні зазначеного договору оренди виготовлено технічну документацію внаслідок чого визначено площу земельної ділянки 6,7674 га та присвоєно кадастровий номер 4824880800:04:001:0003. Починаючи з 2007 року позивач користується придбаною земельною ділянкою. У зв`язку з тим, що підстави які були перешкодою для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, змінились, він звернувся до відповідача з приводу нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки. Однак, до теперішнього часу [PERSON] ухиляється від зустрічі та посвідчення укладеного договору. Тому позивач вважає, що його права, як покупця, порушені з липня 2021 року і їх поновлення можливе виключно в судовому порядку. З урахуванням наведеного позивач звернувся до суду з цим позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 6,7674 га, яка розташована на території Бузької (у теперішній час Сухоєланецької) сільської ради Новоодеського (у теперішній час Миколаївського) району Миколаївської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 08 січня 2007 року між ним та [PERSON] , а також визнати за ним право власності на вищезазначену земельну ділянку. У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, уразі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. \~ \~ \~ \~Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. \~ \~ \~ \~ Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволеними з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії ІІІ-МК\~№039033\~виданого 22.03.2002\~року зареєстрованого\~в Книзі\~записів державних\~актів на\~право приватної\~власності на\~землю за\~№549 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.03.2014 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 6,7674 га, кадастровий номер 4824880800:04:001:0003, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бузької (у теперішній час Сухоєланецької) сільської ради Новоодеського (у теперішній час Миколаївського) району Миколаївської області. Статтею 220\~ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Але якщо сторони домолися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилитися від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. 08 січня 2007 року, до вступу в дію Закону України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо продажу земель сільськогосподарського призначення до прийняття відповідних законодавчих актів", який заборонив купівлю-продаж земель сільськогосподарського призначення до 01 січня 2008 року, який набрав чинності з 13 січня 2007 року, між позивачем та [PERSON] було узгоджено умови договору купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки. Також було узгоджено, що протягом п`яти робочих днів між сторонами буде нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Того ж дня позивач у розрахунок за договором купівлі-продажу земельної ділянки передав [PERSON] грошові кошти в сумі 80000 гривень, на підтвердження чого відповідач власноручно склав відповідну розписку та передав оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ІІІ-МК №039033 виданий 22.03.2002 року. Однак, через погане самопочуття [PERSON] , в обумовлений період, а саме з 08 січня 2007 року по 12 січня 2007 року для підписання та посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки до нотаріальної контори так і не з`явився. Пізніше, підтверджуючи досягнуту між ними домовленість [PERSON] 18.02.2014 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Філіпенком Д.В., яким заповів позивачу вищезазначену земельну ділянку. Крім цього, відповідач, на підтвердження досягнутої між сторонами угоди, 21.02.2014 року уклав договір\~оренди спірної\~земельної ділянки\~з [PERSON] строком на 49 років. При укладенні зазначеного договору оренди виготовлено технічну документацію внаслідок чого визначено площу земельної ділянки 6,7674 га та присвоєно кадастровий номер 4824880800:04:001:0003. Законом України № 2059-IVвід 06.10.2004 року були внесені зміни до розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, згідно яких до 1 січня 2007 року була заборонена купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Законом України від № 490-Vвід 19.12.2006 року також були внесені зміни до розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, згідно яких до 1 січня 2008 року була заборонена купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Закон набрав чинності з моменту опублікування. Закон було опубліковано 13.01.2007 року. Таким чином заборона на продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення не діяла у період з 1 січня по 12 січня 2007 року. Обставини, які склалися, свідчать про укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач та відповідач, як сторони правочину, домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося виконання договору. Згідно положень ч.4 ст. 200 та ч.4 ст.206 ЦПК України суд у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, враховуючи, що сторони домовились щодо істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна та відбулось повне його виконання, але неможливо нотаріально посвідчити договір, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані, тому суд вважає, що є підстави задовольнити позов.

Outcome: approved