Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] \~ про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач, як позичальник, уклав з позивачем [PERSON] договір позики від 30 квітня 2018 року, згідно якого позивач передав, а відповідач отримав та зобов`язався повернути 450 доларів США. Кошти відповідач зобов`язався повернути до 30 серпня 2018 року. На даний час повного повернення заборгованості не відбулося. Від спілкування з позивачем відповідач уникає. Тому позивач змушений звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Крім того, позивач посилаючи на ст.625 ЦК України, просив стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до розрахунку заборгованості від 1 вересня 2023 року, загальна сума заборгованості становить 529 доларів США. Враховуючи наведене просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 529\~ доларів США. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд\~ справи без участі позивача та його представника. Позов підтримують, просили суд позов задовольнити.\~ Щодо винесення заочного рішення не заперечили. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому виконавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. При укладенні договору позики між сторонами в письмовій формі були погоджені всі істотні умови такого договору, а саме: розмір позики та строк її повернення. Таким чином вказаний договір позики вважається укладеними та підлягає до виконання. З розписки від 30.04.2018 року встановлено, що [PERSON] взяв в борг у [PERSON] суму в розмірі 450Доларів США. Гроші зобов`язався повернути в повному обсязі 30.08.2018 року. Передача грошей відбулась в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] (а.с.5). У зазначеній в розписці строк відповідач, отримані в якості позики кошти не повернув,\~ доказів протилежного відповідачем надано не було. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. Відповідно до розписки від 30.04.2018 року позивач виконав зобов`язання перед відповідачем та надав кошти в борг, в той час як зобов`язання позичальника виконані не були. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18 та постанові від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц. З врахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги\~ про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором позики від 30.04.2018 року підлягає до задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики від 30.04.2018 року у розмірі 450 Доларів США Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки 3% річних від простроченої суми необхідно зазначити наступне. За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст.612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Суд вважає, що у даній справі є всі складові для відповідальності відповідача перед позивачем, оскільке існує невиконане зобов`язання між сторонами, яке є грошовим. При розрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. Оскільки в розприсці вказано строк виконання зобов"язання 30.08.2018, тому нарахування трьох процентів річних слід здіснювати з 31.08.2018 року, тобто з моменту, коли виникло прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до розрахунку, зазначеного позивачем у позовній заяві, розмір трьох відсотків річних становить 79 доларів США 00 центів, із розрахунку за період з 30.08.2018 року по 01.09.2023 року за 2128 днів прострочення із суми боргу 450 доларів США. В той же час, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як вбачається із розрахунку 3% річних нараховані на підставі ст. 625 ЦПК України за період 30.08.2018 року по 01.09.2023 року, тобто частина з них нарахована після 24.02.2022, а тому у відповідності до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідач звільняється від такої відповідальності з 24.02.2022. Таким чином, суд враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, вважає, що позов про стягнення трьох відсотків річних\~ підлягає до задоволення за період з 31.08.2018 року по 23.02.2022 року, а нарахування за період, починаючи з 24 лютого 2022 року підлягають списанню. Судом, з огляду на викладене, здійснено розрахунок трьох відсотків річних за період з 31.08.2018 року по 23.02.2022 року, з суми боргу в розмірі 450 Доларів США. Згідно розрахунку 3% річних за період з 31.08.2018 року по 23.02.2022 року становлять 47 Долари США 00 центів ( 450 х 3: 100: 365 х 1272). Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] \~ про стягнення боргу підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1076,60 грн. \~\~ Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial