Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

У серпні 2023 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (далі також - ТОВ "Юніт Капітал", позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач, позичальник, боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 391,2 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 26.02.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено кредитний договір №152769096. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 82 від 11.06.2020. 05.08.2020 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 152769096 від 26.02.2020, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023. 04.08.2023 між ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс"та ТОВ "Юніт Капітал" було укладено договір факторингу № 01/04082023. Відповідно до реєстру боржників від 04.08.2023 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 21 291,2 грн, з яких 8 000 грн сума заборгованості за основним боргом; 13 391,2 грн заборгованість за відсотками. Ухвалою від 30.08.2023 суд залишив позовну заяву без руху. Ухвалою від 08.09.2022 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Отже ураховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання ним у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 26.02.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (товариством) та [PERSON] (клієнтом) укладено кредитний договір № 152769096 предметом якого є надання товариством клієнту кредиту в розмірі 2 000 грн, які були перераховані на банківську картку відповідача. Кредит надавався на умовах строковості, зворотності та платності в обмін на зобов`язання клієнта повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів (пункт 1.2. договору). Пунктом 1.3. договору передбачено, що на період строку, визначеного пунктом 1.2. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,46 відсотків від суми кредиту за кожен день користування ним. Згідно з умовами, визначеними пунктом 1.4. договору, за користування кредитом понад строк, встановлений пунктом 1.2. договору, умови щодо нарахування відсотків за дисконтною відсотковою ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова відсоткова ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною відсотковою ставкою та нарахованою базовою відсотковою ставкою за весь строк користування кредитом (від дати отримання до фактичної дати повернення кредиту). Пунктом 4.1. передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту продукту "Смарт". Уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил, текст яких розміщений на сайті товариства www.moneyveo.com.ua. Договір про надання фінансового кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить пункт 5 цього договору під назвою «Реквізити Сторін». 28.02.2020, 05.03.2020, 11.03.2020, 12.03.2020 та 18.03.2020 між первісним кредитором і відповідачем були укладені додаткові угоди, відповідно до умов яких відповідач сукупно отримав 6 000 грн дії договору про надання фінансового кредиту неодноразово продовжувався. Згідно з умовами додатку № 1 до договору, якщо надання кредиту сталось не в день укладання договору, термін платежу автоматично зміщується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладання договору по відношенню до дати надання кредиту та становить тридцять днів, останню додаткову угоди до цього договору сторони уклали 18.03.2020, відповідно до якої строк дії договору продовжено на термін 30 днів, відповідач зобов`язувався у строк до 17.04.2020 здійснити повернення кредиту в розмірі 8 000 грн та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. З позовної заяви вбачається, що 28.11.2018 було укладено договір факторингу № 28/1118-01 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", відповідно до умов якого від первісного кредитора до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 82 від 11.06.2020, але вище вказаний договір факторингу та витяг не були надані позивачем до суду. 05.08.2020 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 152769096 від 26.02.2020, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023. 04.08.2023 між ТОВ "ФК"Онлайн Фінанс"та ТОВ "Юніт Капітал" було укладено договір факторингу № 01/04082023. Відповідно до реєстру боржників від 04.08.2023 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 21 291,2 грн, з яких 8 000 грн сума заборгованості за основним боргом; 13 391,2 грн заборгованість за відсотками. Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). За приписами статті 628 цього Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положеннями частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015 (далі - Закон про електронну комерцію), на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 Закону про електронну комерцію визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.. Відповідно до статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону про електронну комерцію визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом установлено, що в період з 26.02.2020 по 18.03.2020 відповідачем було акцептовано договір №152769096 від 26.02.2020 та додаткові угоди до нього, а саме пропозицію фінансової установи (компанії) щодо укладення електронного кредитного договору, на виконання вимог частини четвертої статті 8 Закону про електронну комерцію повідомлено про себе інформацію, необхідну для його укладення, та здійснено підписання цього договору електронним підписом. Підписання [PERSON] договору, який містить усі істотні умови, передбачені законодавством для кредитного договору, зокрема, сума кредиту, розмір процентів, строки і порядок погашення кредиту, є доказом ознайомлення його з їх предметом та усіма умовами. Відповідно до частини першої статті 509 цього Кодексу зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 1077, 1079 цього Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина перша статті 1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а відтак доводи відповідачки про відсутність у позивача майнового права, на захист якого подано цей позов, не заслуговують на увагу і є безпідставними. У статтях 15, 16 ЦК України та статті 4 ЦПК України закріплене право кожного на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з положеннями статей 12, 76, 81, 82 ЦПК України, які визначають загальні правила доказування у цивільному процесі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення і щодо яких у учасників справи виникає спір. За приписами статей 77, 78, 79, 80, 89 цього Кодексу докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Буручи до уваги, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження набуття ним права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 152769096 від 26.02.2020, а відтак не доведено наявність у позивача права вимоги за зобов`язаннями по цьому договору. З огляду на викладене суд дійшов висновку про недоведеність вимог ТОВ "Юніт Капітал" до позичальника [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмовляє у їх задоволенні. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - на позивача. З огляду на результат розгляду справи та понесення судових витрат лише позивачем, судові витрати розподілу не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed