Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~01.08.2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 08.08.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області було зроблено відповідний актовий запис за № 903. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Примирення та збереження шлюбу неможливе. Просила шлюб розірвати. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні позивачка та її представник позовну заяву підтримали та просили задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач щодо задоволення позовної заяви заперечував, просив надати термін для примирення. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 08.08.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що складено відповідний актовий запис № 903. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.07.2013 року, виданого повторно Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.15). \~ \~ \~ \~Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільно господарство, позивач наполягає на розірванні шлюбу. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. \~ \~ \~ \~Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, укладеного з відповідачем та переконана в неможливості їх примирення в подальшому. В свою чергу, відповідач заперечував щодо розірвання шлюбу, оскільки виявляв намір зберегти сім`ю. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. \~ \~ \~ \~Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення. \~ \~ \~ \~Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. \~ \~ \~ \~З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. \~ \~ \~ \~Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. \~ \~ \~ \~До такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 30.05.2019 року при розгляді цивільної справи № 442/6319/16-ц. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася, а збереження сім`ї є неможливим. \~ \~ \~ \~Також суд приймає до уваги той факт, що позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, а тому примушування до його збереження є порушенням права позивачки на свободу та особисту недоторканість. \~ \~ \~ \~Виходячи з викладеного, давши оцінку обставинам справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. \~ \~ \~ \~Судові витрати по справі позивачка просить залишити за нею, а тому підстав для їх розподілу між сторонами на підставі ст. 141 ЦПК України суд не вбачає.

Outcome: approved