Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивачка [PERSON] звернулась до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до батьків неповнолітнього [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, що завдана неповнолітнім. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.07.2022 близько 20:05 в м.Кіцмань, по вул. Миколайчука, 1, на території міського стадіону , неповнолітній [PERSON] , керуючи велосипедом на біговій доріжці, проявив неуважність до обстановки, внаслідок чого своєчасно не виявив перешкоду у вигляді пішохода [PERSON] та допустив наїзд на неї. Внаслідок наїзду, [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистального метафаза правої плечової кістки із зміщенням латерального надмищелкамедіально та поширенням ліній перелому внутрішньосуглобово через вінцеву та ліктьову ямку, які у відповідності до висновку експерта Кіцманської філії ЧОБ СМЕ №79-Е від 27.07.2022 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я . 08.09.2022 Кіцманським районним судом, в межах кримінального провадження № 12022262110000128 від 26.07.2022 за ст.128 КК України, застосовано до неповнолітнього [PERSON] примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд матері [PERSON] строком на один рік. Через отриману травму позивач з 26.07.2022 весь час перебуває на лікарняному. В серпні 2022 зазнала операційного втручання в ТзОВ «Шведсько-Українська клініка «Енгельхольм» , за договором №12499 , вартість наданих медичних послуг становила 17600 гривень. Позивачу встановили пластину для остеосинтезу плечової кістки за яку довелось заплатити 30100 гривень. Крім цього, позивач понесла витрати на медичне обстеження та придбання ліків, що підтверджується квитанціями, на загальну суму 9098, 07 гривень. Згідно консультативного висновку від 05.09.2022 за рекомендацією позивач провела санаторне лікування в ТОВ «Санаторно-Оздоровчому комплексі «Брусниця», через що понесла витрати у розмірі 27400 гривень. 22.03.2023 [PERSON] отримала 3 групу інвалідності, за якою позивачеві заборонена важка фізична праця , робота в своїй професії з обмеженням. Також до матеріальних збитків враховує розбитий мобільний телефон марки Айфон Х серії 10 , про пошкодження якого позивач неодноразово вказувала працівникам поліції. Матеріальний збиток мобільного телефону позивач оцінює у розмірі 10 000 гривень, згідно інформації з ОЛХ. 04.10.2022 з метою врегулювання спору у досудовому порядку відповідачам направлялось повідомлення про добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, однак відповідачі проігнорували лист , так само як і неодноразові дзвінки. Через вчинення правопорушення, позивачу завдано фізичну біль, страждання , які тривають до сьогодні, окрім цього позивач не має змоги виконувати свої професійні обов`язки за спеціальністю вчителя музики , адже грає на баяні. У зв`язку із встановленням металевої конструкції, яка сприяє зростанню зламаної руки, позивач не має змоги нормально себе обслуговувати, вести звичний спосіб життя. Окрім того, з моменту події 25.07.2022 і до цього часу відповідачі не принесли своїх вибачень, не надали жодної матеріальної допомоги на лікування. З посиланням на відповідні норми закону, вважає, що шкода завдана малолітньою особою, яка не досягла 14 років відшкодовується її батьками солідарно. А тому просить стягнути солідарно із батьків малолітньої особи спричинену їй матеріальну шкоду внаслідок вчинення суспільно небезпечного діяння , в розмірі 95 173,76 гривні та моральну шкоду у розмірі 250 000 гривень, а також судові витрати по справі. (а.с.48-51) 18.05.2023 відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, визнаючи позовні вимоги частково. Вважає, що позивачкою не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин, якими вона мотивує позовні вимоги. З позовної заяви вбачається, що позивачка проходила лікування в медичних закладах приватної форми власності на платній основі. При цьому, [PERSON] мала можливість скористатись послугами державних чи комунальних медичних закладів, санаторіїв, однак не використала цієї можливості, а на власний розсуд проходила лікування на платній основі, що не обґрунтовано належними доказами. Також, необґрунтованим є необхідність дорого вартісного хірургічного оперування: відсутні первинні медичні висновки, направлення тощо. Лікування в санаторно-оздоровчому комплексі «Брусниця» проводилось позивачкою на власний розсуд, без необхідності. Крім того, факт пошкодження чи знищення мобільного телефону, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, нічим не підтверджується. Вказане не зафіксовано матеріалами кримінального провадження. Також не надано жодних доказів понесення майнових витрат на поїздки до лікаря травматолога в м.Київ. А тому, в частині стягнення завданої майнової шкоди позивачу слід відмовити. Позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає завдана моральна шкода та яким чином визначено її розмір. Просить врахувати те, що суспільно-небезпечне діяння вчинене неповнолітнім із необережності, мінімальний дохід матері [PERSON] , а тому вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 10 000 гривень.(а.с.67-71) 24.05.2023 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, вказуючи на необґрунтованість позовних вимог в повній мірі. Посилається на те, що відсутні докази причинного зв`язку лікування позивача в ТОВ «Санаторно-оздоровчому комплексі «Брусниця» на сумі 27400 гривень з діями його сина. Позивачка не надала висновок судово-медичної експертизи, а відтак не довела необхідність потреби санаторно-курортного лікування. Позивачка вказує, що понесла витрати на придбання ліків у розмірі 9098,07 гривень, разом з тим загальна сума витрат за наявними чеками становить 7201,92 гривні. Крім того, не подано лікарських призначень як належних доказів необхідності придбання відповідних лікарських засобів. Як і відсутні належні докази факту завдання шкоди мобільному телефону , розміру заявленої шкоди 10 000 гривень, адже відсутня інформація в ухвалі суду від 08.09.2022 щодо пошкодження телефону. Також заявлений розмір моральної шкоди 250 000 гривень не відповідає критеріям розумності справедливості, адже є завищеним. Просить суд визначити не солідарну, а індивідуальну відповідальність кожного із батьків дитини, за шкоду завдану позивачці в рівних частинах.(а.с.77-82) Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20.04.2023, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. (а.с. 52). 01.06.2023 постановлено всі судові засідання по справі проводити в режимі відео конференції за допомогою власних технічних засобів. (а.с.86) Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.108). Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося. Позиція учасників провадження в судовому засіданні Позивачка [PERSON] підтримала позовну заяву повністю, пояснила, що 25.07.2022 на стадіоні в м.Кіцмань неповнолітній [PERSON] здійснив на неї наїзд, в результаті вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеню важкості, від яких не може видужати до сьогодні. З місця події її вже забрала швидка, повідомили, що перелом, зміщений осколочний розрив, розтрощений лікоть, біль відчувала нестерпну, від болі втратила свідомість, одягли гіпс. Зробила МРТ, висновки були невтішні, адже вона потребувала негайного оперування. В Кіцманській БЛІЛ не бралися за таку складну операцію, а рекомендували звернутись в шведсько-українську клініку Енгельхольм , а тому погодилась на операцію. 05.08.2022 під час оперативного втручання - вставили металеву пластину в руку. 5 днів провела в клініці на стаціонарі. Коли зняли гіпс, травматолог рекомендував пройти санаторно-курортне лікування в санатарії «Брусниця». Так, 3 тижні вона провела в санаторії, приймала лікування та процедури. Однак таке лікування успіху не принесло, її стан погіршився, рука опухла та вона відчувала нестерпний біль. Повторно звернулась в Енгельхольм, відновилось обстеження, огляди. Протягом листопада 2022 - березня 2023 проходила щоденну реабілітацію в Чернівецькій обласній лікарні. У березні 2023 комісія призначили їй 3 групу інвалідності. У червні 2023 року звернулась за допомогою в Інститут травматології та ортопедії м.Києва. 09.06.2023 перенесла знову операційне втручання, витягли металеві пластини, провела 10 днів на стаціонарному лікуванні. І знову продовжила реабілітацію та терпить щоденні болі до сьогоднішнього дня. На сьогодні її права рука функціонує на 70 %, писати не може, працювати по спеціальності вона не може і вже ніколи не зможе займатись грою на баяні, однак частково тільки зараз може себе обслужити. Також позивачка пояснила, що на протязі останніх 24 років працює вчителем музичного мистецтва в Кіцманській школі, викладає уроки музики, грає на баяні. Після події вона грати на музичному інструменті вже не має змоги, рука не функціонує. З 26.07.2022 по травень 2023 року постійно перебувала на лікарняному, з 08.06.2023 лікарняний знову відкритий і до сьогоднішнього дня . За сумісництвом обіймала посаду педагога-організатора, однак у зв`язку із травмою її звільнили з цієї посади. Вона зверталась до відповідачів за відшкодуванням, однак без результату, нічого не відшкодовано з часу події. Разом з тим, вона зазнала значних моральних страждань, адже вона ніколи не зможе грати на музичному інструменті, їй встановлена 3 група інвалідності, на протязі 2 років вона зазнала чималих труднощів, адже обслужити себе не могла , а проживає сама, взяла кредит , щоб оплачувати лікування. Моральну шкоду оцінює в 250 000 гривень. Також позивач пояснила, що під час наїзду на неї велосипедиста 25.07.2022 її мобільний телефон впав, розбився навпіл. Працівникам поліції вона неодноразово звертала увагу на пошкоджений телефон Айфон. Зараз вона оцінює вартість телефону 10 000 гривень, вартість орієнтовна виходячи із сайту ОЛХ, які просить відшкодувати за рахунок відповідачів. Представник позивача - адвокат Данищук В.В. на обґрунтування позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди в заявленому розмірі пояснив, що позивачка 2 роки постійно перебувала на лікарняному у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, внаслідок наїзду неповнолітнього [PERSON] на неї. Винуватість малолітнього доведена ухвалою суду про застосування примусових заходів виховного характеру в кримінальному провадженні. За наслідками події [PERSON] встановлена 3 група інвалідності, вона не може працювати по спеціальності, батьки малолітнього не принесли своїх вибачень, не відшкодували завдані збитки ні в частині лікування, ні в частині розбитого телефону. Відомості про розбитий телефон Айфон містяться в матеріалах кримінального провадження. А моральні страждання, які зазнала позивачка тривають і до сьогодні. Підтримує позов повністю. Відповідачка [PERSON] та її представник Маковійчук П.В. позовні вимоги визнали частково, в частині відшкодування матеріальної шкоди заперечили повністю, а в частині стягнення моральної шкоди - визнали позов частково на суму 10 000 гривень як солідарне стягнення. [PERSON] пояснила, що бажала добровільно відшкодувати спричинені моральні страждання позивачці, однак вони не дійшли згоди по сумі відшкодування. При цьому, представник Маковійчук П.В. погоджувався, що позивачці завдану шкоду, однак матеріальна шкода взагалі не доведена належними доказами, [PERSON] мала можливість скористатись послугами державних чи комунальних медичних закладів, санаторіїв, однак не використала цієї можливості, а на власний розсуд проходила лікування на платній основі, що не обґрунтовано належними доказами. Також, необґрунтованим є необхідність дороговартісного хірургічного оперування: відсутні первинні медичні висновки, направлення тощо. Лікування в санаторно-оздоровчому комплексі «Брусниця» проводилось позивачкою на власний розсуд, без необхідності. Не надано доказів понесених витрат щодо поїздки до Києва. Щодо мобільного телефону, то шкода взагалі необґрунтована, адже мобільний телефон не вилучався та не являвся доказом в кримінальному провадженні. Відповідач [PERSON] та його представник Байцар І.Б. позовні вимоги заперечили повністю, підтримали поданий відзив, обоє погоджуються, з тим, що [PERSON] зазнала матеріальної та моральної шкоди, однак їх розмір не доведений. [PERSON] пояснив, що зустрічався із позивачкою, коли та перебувала в Кіцманській БЛІЛ, одразу після події, однак суму відшкодування не вдалось погодити. Врешті визнав позов частково в частині відшкодування 5000 гривень моральних страждань. Разом з тим, його представник Байцар І.Б. звертав суду увагу на те, що значна частина перенесених моральних страждань [PERSON] спричинена непрофесійним першим оперативним втручанням, з самого початку невірно лікували [PERSON] . Вважає, що малолітній [PERSON] винен у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілій , які мали наслідком першого оперативного втручання. Вже 2 операція була наслідком невірно проведеної першої , адже після операції стан потерпілої погіршився, з`явились скарги на неврологію, що не має причинного зв`язку із діями малолітнього [PERSON] . Шкода за розбитий телефон взагалі не доводиться матеріалами кримінального провадження. Просив суд визначити не солідарну, а індивідуальну відповідальність кожного із батьків дитини, за шкоду завдану позивачці в рівних частинах. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносини з посиланням на докази. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, ознайомившись із матеріалами справи і дослідивши надані докази у їх сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків. У відповідності до норм ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 25.07.2022 близько 20:05 в м.Кіцмань, по вул. Миколайчука, 1, на території міського стадіону, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , керуючи велосипедом на біговій доріжці, проявив неуважність до обстановки, внаслідок чого своєчасно не виявив перешкоду у вигляді пішохода [PERSON] та допустив наїзд на неї з необережності. Внаслідок наїзду, [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистального метафаза правої плечової кістки із зміщенням латерального надмищелкамедіально та поширенням ліній перелому внутрішньосуглобово через вінцеву та ліктьову ямку, які у відповідності до висновку експерта Кіцманської філії ЧОБ СМЕ №79-Е від 27.07.2022 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я . Обставини вчинення неповнолітнім [PERSON] суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 128 КК України, підтверджується ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 08.09.2022 у справі №718/1811/22, відповідно до якої до неповнолітнього [PERSON] застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачу під нагляд матері [PERSON] строком на 1 рік. (а.с.6-7) Вказана ухвала суду набрала законної сили, не оскаржувалась, заперечень будь-кого із сторін не містить та співпадає із поясненнями сторони позивача. У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої постановлено ухвалу в кримінальному провадженні, ця ухвала обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Отже наявність вини у діях малолітнього [PERSON] , а саме у спричиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілій [PERSON] , у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. Відповідно до вимог ч.1, 5 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Обов`язок осіб, визначених частиною першою цієї статті, відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, не припиняється у разі досягнення нею повноліття. Після досягнення повноліття особа може бути зобов`язана судом частково або в повному обсязі відшкодувати шкоду, завдану нею у віці до чотирнадцяти років життю або здоров`ю потерпілого, якщо вона має достатні для цього кошти, а особи, які визначені частиною першою цієї статті, є неплатоспроможними або померли. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа , яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати, викликані необхідністю санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Матеріали справи свідчать про те, що 03.08.2022 [PERSON] звернулась за медичною допомогою в ТзОВ «Шведсько-Українську клініку Енгельхольм», де уклала договір №12499 про надання платних медичних послуг на суму 17600 гривень, які були сплачені нею згідно Акту наданих послуг №115 від 07.08.2022. Попередній діагноз при зверненні пацієнта згідно «направлення на госпіталізацію»: закритий вн/суглобовий скалковий перелом латерального виростка правої плечової кістки. Спосіб лікування : металлостеосинтез. (а.с.16, 22) [PERSON] 03.08.2022 придбала пластину для остеосинтезу плечової кістки за 30100 гривень, згідно видаткової накладної №42 від 03.08.2023 та квитанції. (а.с.20) 05.09.2022 [PERSON] оглянута ортопедом Центру травматології та ортопедії після оперативного лікування -м/остеосинтезу зовнішнього виростка правої плечової кістки гвинтами 04.08.2022, рекомендовано: санаторно-курортне лікування - Брусниця, ванни, озокерит/парафін, розробка, басейн. (а.с.28) В період з 12.09.2022 по 01.10.2022 [PERSON] перебувала на лікуванні в ТОВ «Санаторно-оздоровчий комплекс «Брусниця», згідно рекомендацій лікаря, вартість путівки 27 400 гривень, згідно фіскального чеку . (а.с.29) У зв`язку із погіршенням стану здоров`я в період з 20.10.2022 по 31.10.2022 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Обласній клінічній лікарні м.Чернівців, госпіталізована в ортопедично-травматологічне відділення з діагнозом : консолідований синтезований перелом латерального над виростка правої плечової кістки. Виражена після травматична згинально-розгинальна контрактура правого ліктьового суглоба. Після виписки рекомендовано продовжувати реабілітацію, розробку руки, нагляд у лікарів, обмеження навантаження на праву кінцівку 2 міс. (а.с.132) Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №352112 від 22.03.2023 року (ортопедо-травматологічна МСЕК), [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності, загального захворювання, на строк до квітня 2024 . Протипоказана важка фізична праця, робота в своїй професії з обмеженням. (а.с.42) Позивачка [PERSON] на підтвердження понесених витрат на медикаменти та обстеження, внаслідок отриманих тілесними ушкодження в результаті наїзду на неї велосипедиста 25.07.2022, надала чеки на загальну суму 6801,82 гривень. Оскільки, вказані правовідносини стосуються заподіяної матеріальної шкоди [PERSON] малолітньою особою, яка не досягла чотирнадцяти років на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, на загальну суму 81 901 гривня 82 копійки, яку суд вважає доведеною, а тому в силу ст. 1178 ЦК України, така шкода відшкодовується її батьками солідарно. Разом з тим, відсутні підтверджуючі документи на понесення позивачем витрат на суму 1400 грн. - КТ правого ліктьового суглобу, 1200 грн. - знімок місця перелому. Чек на суму 400 гривень повторюється двічі. Не надано квитанцій, чеків на придбання квитків на проїзд до м.Києва , як і не доведено, що такі витрати на суму 975,69 гривень є наслідком завданого ушкодження здоров`я [PERSON] . А тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Що стосується вимоги позовної заяви в частині відшкодування збитків за розбитий телефон Айфон Х серії 10 , вартість якого позивачем оцінена в 10 000 гривень, то така вимога задоволенню не підлягає з огляду на те, що мобільний телефон Айфон Х серії 10 не був предметом ані досудового, ані судового слідства. А відтак позивачем не доведено протиправність діяння малолітнього [PERSON] у пошкодженні телефону та вини останнього в її заподіянні. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача Маковійчука П.В. на те, що [PERSON] мала можливість скористатись послугами державних чи комунальних медичних закладів безкоштовно, однак не використала цієї можливості, а на власний розсуд проходила лікування на платній основі, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже сторони є вільними у виборі місця лікування. Оскільки докази зворотного відсутні, суд вважає повністю доведеними витрати в сумі 17600 грн. та 30100 грн. зроблені стороною позивача на лікування тілесних ушкоджень в ТзОВ «Шведсько-Українську клініку Енгельхольм», а тому заподіяна майнова шкода у цьому розмірі підлягає відшкодуванню. Витрати на придбання ліків, в доведеній частині, в розмірі 6801,82 грн., а також витрати, викликані необхідністю санаторно-курортного лікування в ТОВ «Санаторно-оздоровчий комплекс «Брусниця» в розмірі 27 400 грн. , підлягають відшкодуванню батьками малолітньої особи, яка завдала шкоди здоров`ю потерпілої, адже дії малолітнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім того, відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Суд вважає, що посилання представника відповідача Байцар І.Б. на те, що частина матеріальних витрат та моральних страждань [PERSON] понесла у зв`язку із непрофесійними діями лікарів, оскільки після перенесеного операційного втручання її стан погіршився, є припущеннями нічим не підтвердженими. Відповідно до ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. Згідно з ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача стосовно отримання тілесних ушкоджень, внаслідок події 25.07.2022, які були наслідком перенесених двох операцій, реабілітацій, необхідності санаторно-курортного лікування, відповідачем не надано. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам суд, виходячи з вищевстановлених обставин доходить висновку про причинно-наслідковий зв`язок між винними та протиправними діями малолітньої особи [PERSON] , 2009 р.н. та заподіянням ним шкоди - ушкодження здоров`я [PERSON] , і як наслідок - необхідності оперування, лікування, оздоровлення та реабілітації потерпілої. А дане, на думку суду, відповідно до положень ст. 23 ЦК України, є підставою для відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31.03.1995 № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 № 5, від 27.02.2009 № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Судом встановлено, що неправомірними діями малолітнього [PERSON] позивачу заподіяно моральні страждання, однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 250 000 грн оцінені нею суб`єктивно і є дещо завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх частково у розмірі 100 000 грн, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, позивачка [PERSON] постійно з 01.09.1999 року працює в Кіцманській ЗЗСО 1-111 ст. «Кіцманський ліцей» на посаді вчителя музичного мистецтва, викладає гру на баяні. Внаслідок спричинених тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, з 26.07.2022 позивачка майже весь час перебуває на лікарняному. [PERSON] перенесла два операційні втручання, неодноразове стаціонарне лікування, терпить фізичний біль, змушена проходити довготривалі реабілітації по відновленню правої руки. Вона зазнала значних моральних страждань, адже ніколи не зможе грати на музичному інструменті, їй встановлена 3 група інвалідності. На сьогодні її права рука функціонує на 70 %, писати не може, працювати по спеціальності вона не може і вже ніколи не зможе займатись грою на баяні. При визначенні розміру заподіяної моральної шкоди суд враховує, що фізіологічне становище потерпілої внаслідок тілесних ушкоджень характеризується стійкими непоправними змінами у стані її здоров`я, оцінює тяжкість вимушених змін у її житті і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, пережитих душевних стражданнях та фізичному болю, що триває з 25.07.2022 і до сьогодні. Суд враховує, що з часу події 25.07.2022 батьки малолітнього не принесли своїх вибачень потерпілій, не відшкодували завдані збитки ні в частині лікування, ні в частині моральних страждань. При тому, що обоє батьків в судовому засіданні визнавали факт спричинення потерпілій моральних страждань внаслідок неправомірних дій їх сина, частково визнали позов в цій частині. Посилання відповідачів на те, що вони виявляли бажання відшкодувати збитки, однак не дійшли згоди щодо суми відшкодування, суд сприймає критично, адже жодних дій з їх боку по відшкодуванню шкоди не було вчинено. Тому, виходячи із принципу справедливості та розумності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, а саме у розмірі 100 000,00 грн. Суд, визначаючи належні до стягнення суми матеріального та морального відшкодування, присуджує таке стягнення солідарно із відповідачів, адже обоє являються батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. (ч.1,2 ст. 141 СК України). Щодо судових витрат Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. із кожного, оскільки судові витрати не є солідарними. В судовому засіданні відповідач [PERSON] клопотав про стягнення витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 10800 гривень. При розподілі судових витрат на правову допомогу, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено всього на суму 345 173,76грн, а задоволено 181 901,82 грн., тобто на 53 % (181 901,82 грн х 100 % /345 173,76 = 53 % ). У ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 цього Кодексу). Відповідач [PERSON] на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Байцар І.Б. подано до суду ордер про надання правничої допомоги, договір про надання професійної правничої допомоги від 03.05.2023 року №462, Акт приймання-передачі правової допомоги від 10.11.2023 на загальну с уму 10 800 гривень, платіжні інструкції про перерахування коштів Лекстер АК на суму 4500 грн. та 4000 грн. (а.с. 138-142). Згідно з ч. 1 і ч. 2ст. 141 ЦПК України, Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги [PERSON] на 53% від обсягу позовних вимог, а тому з позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач, пропорційно до відхилених судом позовних вимог. Отже, із позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] слід стягнути 47% від понесених витрат на правничу допомогу в сумі 10800 грн., що становить (10800 х 47% /100 = 5076грн.).

Outcome: approved