Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

25.09.2023 представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 18.03.2021 та зареєстрований в реєстрі за №33157 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення заборгованості в сумі 29 900 гривень з [PERSON] таким, що не підлягає виконанню, а також просить стягнути судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу). В обґрунтування\~позову послалася\~на те,\~що від приватного виконавця вони отримали копію виконавчого напису №33157 від 18.03.2021 та копію постанови про відкриття виконавчого провадження №65516510 щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 29 900,00 грн на підставі виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Головкіної Я. В. Фактично із даного часу вони дізналась про те, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис за заявою відповідача на підставі кредитного договору № 1746075 від 08.08.2018, який був укладений між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та [PERSON] . Від відповідача позивач не отримував жодних листів та вимог, в тому числі щодо стягнення заборгованості в безспірному порядку. Представник зазначив, що важливим в даному випадку є те, що відповідно до виконавчого напису період стягнення вказаний з 12.01.2019 по 03.03.2021. Згідно виконавчого напису борг складає 29\~900 грн: за тілом кредиту становить 3000 грн, борг по відсотках 26 900 грн. Представник вважає, що нотаріус повинен був при вчиненні виконавчого напису перевірити безспірність заборгованості та умови кредитного договору натомість нотаріусу відповідач представив документи, що вказують на те, що заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою. Відповідач не надав нотаріусу виписки по кредитному рахунку, який би міг підтверджувати суму заборгованості. Нотаріусу також не було представлено копії кредитного договору та договорів факторингу. Представник позивача вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 26.09.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд справи з викликом сторін. 27.10.2023 на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи у їх відсутності, повне підтримання позовних вимог. Зазначивши, що просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. 30.10.2023\~від представника\~відповідача через\~систему «Електронний\~суд» надійшло\~заперечення щодо\~розміру витрат\~на правову допомогу, у яких представник відповідача просив відмовити у частині задоволення вимог щодо розміру витрат на правову допомогу. В обґрунтування, зазначає, що позовна заява, яка складена представником позивача є шаблонною, не потребує поглиблених знань в юриспруденції та такою, що має багато аналогів в українській судовій практиці. Сума стягнення за виконавчим написом нотаріуса, який оскаржувався у даній справі становить 29 900,00 грн, відповідно, сума витрат на правничу допомогу про відшкодування якої заявляє представник позивача складає 26,76% відсотків від суми стягнення. Крім того, представник позивача, разом із позовною заявою подав заяву про розгляд позову без участі сторін, очевидно не вважаючи справу достатньо складною, щоб давати особисті пояснення. Додає, що при визначенні суми відшкодування має враховуватись критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 30.10.2023 сторони та треті особи в судове засідання не з`явилися, Представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву представником відповідача подано не було. Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна також у судове засідання не з`явилась, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності не подавала, про причини неявки суд не повідомила. Із рекомендованого повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками, судової повістки на 30.10.2023), яке міститься в матеріалах справи вбачається, що останнє повернулось із відміткою, що адресат вибув. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 03 листопада 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 30 жовтня 2023 року, датою ухвалення даного рішення є саме 03 листопада 2023 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. 08.08.2018 [PERSON] подав заявку №1746075 на укладення договору про надання кредиту у ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП». [PERSON] було надано кредит у сумі 3000 грн, строк повернення 30 днів, процентна ставка 1,06%, реальна річна процентна ставка з кредитом 385%, очікувана сукупна вартість кредиту 950 грн, загальна сума до повернення (проценти і кредит) становить 3\~950 грн. Дану заявку підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором та укладено в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення (а. с. 48) 18.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівни було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 33157, яким було стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» за кредитним договором №1746075 від 08.08.2018 заборгованість на загальну суму 29 900 грн ( а. с. 16). 20.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. на підставі зазначеного виконавчого напису була винесена\~постанова про\~відкриття виконавчого\~провадження №\~65516510 щодо стягнення з позивача в користь ТОВ АІА ФІНАНС ГРУП» заборгованості у розмірі 29\~900 грн (а. с. 22-23). З інформації про виконавче провадження від 20.09.2023 встановлено, що 20.05.2021 винесено постанову: про стягнення з боржника витрат на виконавче провадження на суму 191, 38 грн, про стягнення основної винагороди приватного виконавця. Також, 16.06.2021 винесено постанову про передачу ВД на виконання до підприємства, установи, організації. Крім того, 01.06.2023 винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на суму 835, 39 грн (а. с. 17-21). Позивач вважає, що вищевказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~ЗУ «Про нотаріат»\~та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними\~Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року набрала законної сили, тим самим встановивши обов`язок для стягувача для одержання виконавчого напису надавати нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Судом встановлено, що оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 18 березня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до даного виконавчого напису [PERSON] є боржником за кредитним договором №1746075 від 08.08.2018, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП». Сума заборгованості зазначена 29 900 грн. Кредитний договір (заявка №1746075), який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання такого виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису. Таким чином, нотаріус в день вчинення виконавчого напису\~08.08.2018 керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним. Отже нотаріус повинен був відмовити стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм ЗУ «Про нотаріат». Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі №\~\~158/2157/17. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю АІА ФІНАНС ГРУП» не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростували вищевказані обставини, які були встановлені судом. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд вважає, що немає необхідності давати оцінку іншим доводам позивача, що узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №\~\~910/10374/17. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду , право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладені факти й міркування, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд дійшов до наступних висновків. Представник позивача просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмір 5000,00 гривень та сплачений судовий збір в сумі 1073,60 гривень. Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав наступні документи: 1) договір про надання правової допомоги № 092201/23 від 22.09.2023; 2) ордер на надання правничої (правової) допомоги від 23.09.2023; 3) копію квитанцій від 26.10.2023 в сумі 5000 грн за поповнення рахунку за надання правничої (правової) допомоги; 4) копію акту виконаних робіт про надання юридичних послуг від 26.10.2023 згідно договору про надання правової допомоги від № 092201/23 від 22.09.2023 по цивільній справі №459/3164/23. Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданою правничою допомогою адвокатом. Разом з тим, відповідач просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, посилаючись на мотиви, викладені вище. Враховуючи вищезазначене, а також клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved