Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати договір оренди землі від 01 листопада 2007 року, укладений [PERSON] з Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю імені С.М. Кірова. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,43 га, кадастровий номер 1425583100:02:000:0278, яка розташована на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину. 01 листопада 2007 року між колишнім власником земельної ділянки, [PERSON] та СТОВ імені С.М. Кірова був укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки. Правонаступником цього товариства на даний час є СТОВ "Камос". Основна мета договору оренди земельної ділянки - своєчасне отримання орендодавцем орендної плати в установленому розмірі. Однак відповідач в порушення вимог діючого законодавства та договору оренди землі від 01 листопада 2007 року не виплатив їй орендну плату за 2018-2020р.р., що є систематичністю несплати оренди. Вона була позбавлена доходу у вигляді отримання орендної плати за 2018-2020р.р. в сумі 9256,59 грн. 16.11.2018 Позивачка зверталась до відповідача з вимогою про збільшення розміру орендної плати та внесення змін до п.9 договору оренди землі від 01.11.2007 року, але відповідач необґрунтовано відмовив їй у цьому. Ухвалою Дружківського міського суду від 22 травня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , відкрито провадження у цивільній справі. Визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Ухвалою Дружківського міського суду від 07 липня 2020 року, підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. У відзиві на позовну заяву, представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачка та її представник самі перестали звертатись за орендною платою та саботували її отримання. Ухвалою від 24 травня 2021 року явку позивачки [PERSON] визнано обов`язковою. 27.09.2021 року від [PERSON] надійшла заява, підписана позивачкою власноручно, де вона вказує, що через похилий вік та стан здоров`я, велику відстань між її місцем проживання та Дружківським міським судом, не може приїхати на розгляд справи, просить розглядати справу без її участі. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши відповідні докази, вважає позов підлягає задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] за життя був власником земельної ділянки кадастровий номер 1425583100:02:000:0278 площею 5,43 га, яка розташовані на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області. Цільове призначення землі - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДН № 137708, виданим 06 червня 2005 року Ясинуватською районною державною адміністрацією Донецької області на підставі розпорядження №95 від 31.03.2005 року. 01 листопада 2007 року між [PERSON] та СТОВ «Ім. С.М. Кірова» укладено договір оренди землі б/н, відповідно до умов якого [PERSON] , як орендодавець, надає, а СТОВ «Ім. С.М. Кірова», як орендар, приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Новобахмутівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, площею 5,43 га (пашня), строком на 15 років; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі або натуроплатою у розмірі 1,1% нормативної грошової оцінки, що становить 495,47 грн на рік, до кінця поточного року. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами. Договір зареєстрований у Ясинуватському районному відділі Донецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 серпня 2008 року за № 04.08.170.00045. До 2018 року орендна плата за договором від 01.11.2007 року виплачена відповідачем і отримана позивачем . Позивачка [PERSON] успадкувала зазначену земельну ділянку (кадастровий номер 1425583100:02:000:0278) після смерті [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщини за законом від 21 листопада 2009 року, серії ВМО №960203, зареєстрованого в реєстрі за №3304.(а.с.12) СТОВ "Камос" є правонаступником СТОВ ім. С.М. Кірова. За 2018-2020 роки орендна плата позивачці не виплачена. За ствердженням відповідача позивачка умисно не зверталась до бухгалтерії товариства за отриманням орендної плати. Доказів на підтвердження зазначеного вище твердження, відповідачем надано не було. За змістом статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами та за положенням статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно абзацу 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди /пункт 11 Договору - орендна плата вноситься до кінця поточного року/ Також у пункті 39 Договору зазначено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до Закону та цього договору. Відповідно до статей 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичного порушення договору, може бути підставою для розірвання такого договору. За змістом частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Розглядаючи обставини цієї справи в контексті вказаних норм права та умов договору підтверджено належне виконання орендарем умов щодо сплати за оренду землі до 2018 року, однак за 2018 та 2019 роки орендна плата не виплачена та оголошення 04 листопада 2020 року в засобах масової інформації в газеті «Провінція» про необхідність отримання орендодавцем орендної плати, не є належним виконанням умов Договору оренди та по своїй суті не замінюють обов`язку здійснити таку оплату з боку орендаря. Обраний орендарем спосіб комунікації з орендодавцем не передбачений умовами Договору оренди та чинним законодавством, тому не може бути належним доказом дотримання відповідачем умов договору. Статтею 537 ЦК України передбачено право боржника виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку, про що було вірно зазначено судом першої інстанції. Ця норма надає за певних умов право орендодавцю виконати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 532 ЦК України якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання грошового зобов`язання провадиться за місцем проживання кредитора. Отже Товариство могло направити на адресу [PERSON] чи її довіреної особи пропозицію про отримання орендної плати або переказати зазначені кошти за місцем проживання позивачки чи на картковий рахунок довіреної особи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких інших доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на виконання грошового зобов`язання за договором оренди землі матеріали справи не містять. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Та вирішальним для результатів розгляду даної справи суд вважає те, що встановлено факт систематичної несплати орендної плати з 2018 по 2019 роки, що відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, статті 651 ЦК України та умов договору є правовою підставою для припинення даного договору. Цей висновок усуває необхідність розгляду інших наведених сторонами аргументів, які не мають правового значення для вирішення справи та не впливають на висновки суду в цій справі. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved