Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

позивачка звернулася до Томаківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що 23.10.2004 року між нею та відповідачем, [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації акті цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №47. Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року шлюб між ними було розірвано. Від стосунків у шлюбі вони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На теперішній час син [PERSON] , починаючи з 01 вересня 2023 року, навчається за денною формою навчання в Відокремленому структурному підрозділі Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету на 2-му курсі денного відділення. Термін закінчення навчання: 30 червня 2026 року, що підтверджується: довідкою №507 від 21 вересня 2023 року виданою учбовим закладом. Незважаючи на те, що син повнолітній, він потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням і відповідно вони з відповідачем зобов`язані його утримувати до досягнення двадцяти трьох років або до припинення навчання. Так, позивачка з сином проживають однією сім`єю, у зв`язку з навчанням сина вона несе одна відповідні матеріальні витрати по його утриманню та навчанню: на придбання підручників та посібників для навчання, на поїздки з дому до місця навчання і в зворотному напрямку щотижня, на додаткове щоденне харчування та придбання продуктів, на одяг та предмети особистою гігієни. Зазначені обставини підтверджуються: довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за вих. № 1240 від 28.08.2023 року наданою виконавчим комітетом Томаківської селищної ради. Відповідач обіцяє виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , проте до цього часу так ні разу своїх обіцянок не виконав. В зв`язку з навчанням сина позивачка несе одна відповідні матеріальні витрати по його утриманню, які вона сама не в змозі оплатити, а тому вважає, що відповідач також зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утриманні сина у зв`язку з його навчанням. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, в його житті, вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім`ї не цікавиться, що ставить її у край скрутне матеріальне становище. За своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач є людиною працездатного віку, працює та отримує дохід, має належний матеріальний рівень життя, а тому він у змозі надавати сину щомісячну матеріальну допомогу. Угоди про сплату аліментів між позивачкою та відповідачем не досягнуто. Тому вона змушена звернутися до суду з заявою про примусове стягнення з нього аліментів. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 11.10.2023 року відкрито провадження по справі, з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача, адвоката Івахненка О.О., який діє на підставі ордера від 28.08.2023 року, до суду подано заяву про розгляд справи у його та відповідача відсутність, позовн підтримують в повному обсязі, просить його задовольнити та погоджується на ухвалення заочного рішення. Відповідач був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням з датою отримання судової повістки та копій матеріалів справи 16.10.2023 року, від якого до суду не надійшов відзив на позовну заяву, заяви про розгляд справи за його відсутності, або заяви про визнання позову. Крім того, відповідач [PERSON] був повідомлений про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади». Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі змісту ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 198 Сімейного кодексу України, визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто, відповідно до статті 199 СК України підставами виникнення аліментного зобов`язання між батьками та їх повнолітніми дочкою, сином, які продовжують навчання після досягнення повноліття і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги є сукупність таких юридичних фактів: 1) продовження навчання дочкою, сином після досягнення повноліття; 2) недосягнення дочкою, сином встановленого законом віку - 23 років; 3) потреба дочки, сина у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; 4) наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу. Сукупність цих юридичних фактів утворює юридичний склад, необхідній і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов`язання. У разі відсутності, або недоведеності в судовому засіданні хоч б одного з наведених вище фактів, вищезазначене аліментне зобов`язання пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. Крім того, ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 ЦПК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При визначенні розміру аліментів судом мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, вартість проїзду до навчального закладу, вартість проживання за місцем знаходження дитини. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. З аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства вбачається, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Так, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.05.2019 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 45 від 21.06.2005 року, громадянин [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є громадянин [PERSON] , матір`ю якого є громадянка [PERSON] . Згідно копії довідки №507 від 21 вересня 2023 року виданої Відокремленому структурному підрозділі Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету громадянин [PERSON] дійсно навчається на денній формі навчання на 2-му курсі даного учбового закладу з 01.09.2023 року за спеціальністю БЦІг-22. Термін навчання до 30.06.2026 року. Копія довідки про зареєстрованих у житловому будинку осіб №1240 від 28.08.2023 року видана Виконавчим комітетом Томаківської селищної ради, підтверджує, що громадянин [PERSON] дійсно проживає без реєстрації разом зі свою матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Позивачка стверджує, що у зв`язку з навчанням сина вона несе одна відповідні матеріальні витрати по його утриманню та навчанню, а саме: на придбання підручників та посібників для навчання, поїздки з дому до місця навчання і в зворотному напрямку щотижня, на харчування та купівлю продуктів харчування, одяг та предмети особистої гігієни. Відповідач будучи повідомлений про наявний до нього позов, не з`явився до суду, не спростував обставини викладені у позовній заяві, а також не надав документів про стан свого здоров`я та матеріального положення. За таких обставин, оцінюючи в сукупності надані докази, суд знаходить достовірно встановленим, що повнолітній син сторін продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надати, оскільки не надав суду заперечень щодо позову. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача щомісячно, на період навчання [PERSON] в ВСП Запорізький гідроенергетичний фаховий коледж Запорізького національного університету, аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, здійснюючи стягнення аліментів на користь [PERSON] . При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує також й обов`язок матері по утриманню повнолітнього сина на період його навчання у навчальному закладі. Суд також вважає необхідним вирішити судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнувши з відповідача в дохід держави, оскільки відповідач звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved