Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що в останній рік їхнього спільного проживання між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне, спільне життя та ведення спільного господарства. Також вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Вони перестали бути родиною. Їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися, проживають окремо. Від спільного проживання з відповідачем мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , спору щодо місця проживання яких не виникає. Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не надано. Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження, з повідомленням учасників справи. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач в своїй позовній заяві просить справу слухати у її відсутність. Відповідач надав заяву, в якій також просить справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги визнає, зазначивши, що примирення між ними неможливе, так як з початку війни вони проживають окремо. Врахувавши позиції сторін та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.06.2011 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб 06.06.2011 (актовий запис №6). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд\~ з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя\~ подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України законодавець закріпив, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. При цьому, законодавець не визначив, будь-які виключення з положень вказаних правових норм.\~ В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. Вони з 24.02.2022 припинили спільне проживання та проживають окремо. Сторони не бажають примирення, що вбачається з позовної заяви та письмової заяви відповідача. Тобто, фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. в дохід держави, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved