Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Орган опіки та піклування Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями ІС ДМС «Реєстр територіальної громад» Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області. Фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до характеристик [PERSON] зарекомендувала себе як безвідповідальна особа, схильна до брехні, залишивши дітей на [PERSON] , свого співмешканця, протягом двох років не цікавилась життям, здоров`ям, їх фізичним та духовним розвитком. Наразі фактичне місце її проживання не відоме, оскільки, протягом двох років [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 05.01.2023 року, умови проживання малолітніх дітей незадовільні, в будинку безлад та бруд, відсутня їжа та запас продуктів харчування. В житловому приміщенні холодно, наявні ознаки займання. Мати дітей відсутня. Діти залишені самі без догляду дорослих, що становить загрозу життю та здоров`ю дітей. Також, 05.01.2023 року було складено акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Для проведення з громадянкою [PERSON] профілактичних бесід щодо виконання нею своїх батьківських обов`язків, здійснювались заходи щодо встановлення її місця проживання. В телефонному режимі з сестрою [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою Вінницька обл., Гальсенський район, смт. Тростянець, з`ясовано, що вона не знає, де проживає її сестра, зв`язку з нею не підтримує, заяву до поліції про розшук сестри, як близька родичка, подавати відмовляється. Наказом начальника служби у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області № 01-ОД від 05.01.2023 року, малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до родини близьких знайомих [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ., де діти перебувають по теперішній час. За час перебування дітей у влаштованій сім`ї, їх мати [PERSON] ніяким чином не піклується про своїх дітей, не цікавиться їх подальшою долею, успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. В судове засідання представник позивача Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Єрьоменко К. надала до суду заяву якою просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась будучи повідомленою про дату та час судового засідання, шляхом надсилання судових повісток за адресою її офіційної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями ІС ДМС «Реєстр територіальної громад» Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 05.01.2023 року, умови проживання малолітніх дітей незадовільні, в будинку безлад та бруд, відсутня їжа та запас продуктів харчування. В житловому приміщенні холодно, наявні ознаки загорання. Мати дітей відсутня. Діти залишені самі без догляду дорослих, що становить загрозу життю та здоров`ю дітей. Для проведення з громадянкою [PERSON] профілактичних бесід щодо виконання нею своїх батьківських обов`язків, здійснювались заходи щодо встановлення її місця проживання. В телефонному режимі з сестрою [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою Вінницька обл., Гальсенський район, смт. Тростянець, з`ясовано, що вона не знає, де проживає її сестра, зв`язку з нею не підтримує, заяву до поліції про розшук сестри, як близька родичка, подавати відмовляється. Наказом начальника служби у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області № 01-ОД від 05.01.2023 року, малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до родини близьких знайомих [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ., де діти перебувають по теперішній час. За час перебування дітей у влаштованій сім`ї, їх мати [PERSON] ніяким чином не піклується про своїх дітей, не цікавиться їх подальшою долею, успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Згідно висновку служби у справах дітей Фонтанської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] від 10.07.2023 № 1-07/150. З метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , р.н., служба у справах дітей Фонтанської сільської ради Одеської району Одеської області вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітніх дітей. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги в частині позбавлення відповідачки батьківських, суд виходив з того, що в ході судового розгляду було встановлено, що відповідач ухиляються від належного виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до норм Сімейного кодексу України кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, установленої законом. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ст.3 "Конвенції про права дитини", прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від його обов`язку утримання дитини. Заявлена позивачем вимога про стягнення за відповідачки аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину на переконання суду є надмірною та обтяжливою. Визначаючи аліменти у розмірі 1/2 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, суд виходив з того, що відповідач з огляду на її працездатний вік, відсутність інвалідності, не має перешкод у працевлаштуванні, у зв`язку з чим аліменти у зазначеному розмірі не поставлять відповідача у скрутне матеріальне становище та не будуть для неї непосильним тягарем. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у судовому порядку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 150, 155, 157, 164-166, 180-183, 191, 243 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 12, 81, 141, 247, 258, 263- 265, 273 ЦПК України ЦПК України, суд, -

Outcome: partial