Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та внесення зміни у актовий запис № 1 від 06.09.2021 року про народження дитини, змінивши відомості про батька дитини- виключивши відомості про [PERSON] , громадянина України, як батька дитини, та вказавши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Також просить зобов`язати Олександрійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) видати їй нове свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що з 03.10.2020 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки подружжя. Проте, спільне життя у неї з відповідачем не склалося та з 28.12.2020 року вони проживають окремо. В січні 2021 року вона дізналась, що вагітна, та у березні 2021 року повідомила про це відповідача. [INFO] вона народила сина [PERSON] . Під час реєстрації факту народження батько дитини був записаний з її слів. Відповідач батьком дитини записаний не був, оскільки не виявив бажання зареєструвати дитину на себе. Образившись на відповідача, вона вказала по батькові дитини « [PERSON] ». Під час вагітності та після народження дитини вона з відповідачем підтримували спілкування в телефонному режимі, вона надсилала йому фотографії та відеозаписи з дитиною. У листопаді 2021 року вона припинила спілкування з відповідачем так, як відповідач відмовився допомагати їй матеріально та пояснив, що визнає дитину після проведення експертизи ДНК, але за її рахунок. Вона не заперечувала, але не мала грошей на проведення такої експертизи, а відповідач відмовився оплатити її проведення. Відповідач одразу не заперечував, що він є біологічним батьком її дитини. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Ухвалою від 31.07.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. 16.10.2023 року відповідач, в інтересах якого діє представник [PERSON] , подав до суду відзив, а 31.10.2023 року подав заяву про визнання позовних в повному обсязі. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі та прослиь суд врахувати визнання відповідачем позову. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, у своїй заяві представник відповідача вказала, що просить розглянути справу без її участі та участі відповідача, позовні вимоги відповідач визнав повністю. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без участі представника Олександрійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Враховуючи те, що позивач позовні вимоги підтримав, а відповідач їх визнав повністю, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України. Оскільки сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи подані сторонами та представником третьої особи заяви, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06вересня 2021 року, виданого виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області,актовий запис №1, [PERSON] народився [INFO] у смт. Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області. Батьками дитини записано [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00040426688 від 07.07.2023 року, встановлено, що під час реєстрації актового запису про народження № 1, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. З довідки виконавчого комітету Новопразької селищної ради від 03.07.2023 року № 638 встановлено, що позивач [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] . З виписки по картці від 17.07.2023 року на ім`я [PERSON] встановлено, що [PERSON] 07.09.2021 року та 25.09.2021 року перевів на її рахунок грошові кошти у сумі 300 грн. та 500 грн. відповідно. Даючи оцінку доказам по справі, враховуючи те, що відповідач до проведення підготовчого судового засідання надав письмову заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, які дають підстави вважати, що біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] , а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частини 1 статті 80 ЦПК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 125 СК України передбачено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодекс. Згідно з пп. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені Наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Пунктом 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання передбачено, що на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ст.128 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, з урахуванням встановлених у справі обставин та досліджених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що оскільки запис у свідоцтві про народження дитини [PERSON] , [INFO] , про батька був зроблений за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, суд вважає що, позовні вимоги про визнання [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка на підставі ухвали суду від 31.07.2023 року звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача 1073,60 грн судового збору в дохід держави.

Outcome: approved