Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Вищого художнього професійного училища №3 м. Івано-Франківська з вимогами про: скасування наказу директора Вищого художнього професійного училища № 3 № 115-ОС від 11.09.2019 року «Про припинення трудових відносин»; поновлення на посаді майстра виробничого цеху; стягнення з Вищого художнього професійного училища № 3 м. Івано-Франківська середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12 вересня 2019 року до дня поновлення на роботі; стягнення моральної шкоди у розмірі 8000 гривень; стягнення судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 1986 року він працює у Вищому художньому професійному училищі № 3 м. Івано-Франківськ, яке раніше було Івано-Франківське ПТУ на посаді майстра виробничого цеху. Наказом директора ВХПУ № 3 № 115-ОС від 11.09.2019 року його звільнено з роботи з 11.09.2019 року відповідно до п. 1\~ст. 40 Кодексу законів про працю України, з зв`язку з скороченням чисельності штату працівників. Про наступне вивільнення позивача не було персонально попереджено за два місяці до звільнення, чим порушено ч. 1 ст. 49-2 К3пП України, а посилання Відповідача на наказ № 67-0С від 20.06.2019 р. є безпідставним, так як даний наказ не є персональним попередженням про наступне вивільнення, а наказом яким ознайомлено всіх працівників училища, сам наказ не підтверджує скорочення посади позивача, а тільки озвучує можливе вивільнення педагогічних працівників і не підтверджує проведення в училищі реального скорочення чисельності чи штату працівників. Зазначив, що 11.09.2019 р., a саме в день звільнення, позивачу було запропоновано іншу посаду в училищі. Позивач вважає, що при звільнені з посади адміністрацією не враховано його переважне право в порівнянні з іншими майстрами виробничого навчання, яких не звільнено, як працівника з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. ???Вважає, що незаконно звільнений, і порушення його прав та гарантій як працівника призвели до значних моральних страждань, втрати впевненості в завтрашньому дні та втрати матеріального доходу, що призводить до необхідності прикладання ним додаткових зусиль по організації свого життя, вважає, що ВХПУ №3 повинне відшкодувати моральну шкоду. 3 12 вересня 2019 року позивач не працює. Вимушений прогул на час звернення до суду складає 28 (двадцять вісім) днів. Ухвалою суду від 15.10.2019 позовну заяву залишено без руху та надано термін 10 днів для усунення недоліків. Ухвалою суду від 19.12.2019 року відкрито провадження у справі. Відповідач 13.01.2020 року подав відзив на позовну заяву, у якому вказує, що звільнення позивача було законним та обґрунтованим. Відповідно до звернення директора ВХПУ № 3 м. Івано-Франківська Коростіль Н.Ж., від 20.06.2019 року за № 67-ОС було попереджено усіх педагогічних працівників про вивільнення посад з у зв`язку із можливим зменшенням педагогічного навантаження з 01.09.2019 року. Усіх педагогічних працівників ВХІІУ №3 попереджено про вивільнення посад та ознайомлено з вказаним вище наказом 20.06.2019 року під особистий (персональний) підпис, зокрема й позивача. 30.08.2019 року у ВХПУ №3 м. Івано-Франківська відбулося засідання педагогічної ради, на якому розглядалися питання організації освітнього процесу 2019-2020 навчального року на порядку денному обговорювалося питання щодо педагогічного навантаження на 2019-2020 навчальний рік, закріплення викладачів та майстрів виробничого навчання за навчальними групами. Актуальним було питання про вивільнення педагогічних працівників, а саме майстрів виробничого навчання через невиконання державного замовлення по набору учнів. На засіданні педагогічної ради було прийнято рішення про вивільнення майстрів виробничого навчання, зокрема і щодо [PERSON] . До моменту звільнення позивача, йому було запропоновано вакантну посаду технічного працівника, яка була на той момент вільною в училищі. Однак, [PERSON] відмовився від запропонованої вакантної посади про що складено відповідний акт. Щодо повноважень [PERSON] як в.о. директора училища, відповідач зазначив, що згідно до наказу директора училища [PERSON] від 10.09.2019 року за № 25 обов`язки директора покладено на заступника директора з навчально-виробничої роботи [PERSON] на час відсутності директора у зв`язку із відрядженням з 10.09.2019 року по 11.09.2019 року. Крім того, наказом директора училища [PERSON] від 14.11.2018 року за № 173-ОС право підпису документів в межах повноважень директора надано заступнику директора з навчально-виробничої роботи [PERSON] з 17.11.2018 року. Відповідно, 11.09.2019 року в.о. директора ВХПУ №3 м. Івано-Франківська Сенюком М.Я. прийнято наказ за №115-ос про припинення трудових відносин, яким майстра виробничого навчання [PERSON] звільнено з займаної посади 11.09.2019 року. Відповідач також зазначає, що на момент попередження працівників про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у ВХПУ №3 м. Івано-Франківськ вакантних посад за відповідною спеціальністю для [PERSON] не було. Щодо твердження позивача щодо переважного права на залишенні на роботі в порівнянні із іншими сторона відповідача зазначила, що керівництвом приймалося до уваги дане право, та зазначено що наказом від 05.7.2019 року №75-ос [PERSON] було оголошено догану у зв`язку із систематичним порушенням трудової дисципліни. Додатково відповідач зазначив, що Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області проведено перевірку щодо звільнення з роботи [PERSON] та порушень не виявлено. Оскільки, звільнення позивача відбулося правомірно, у відповідності до норм трудового законодавства, його вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є безпідставними. Також відповідач вважає безпідставними вимоги про стягнення моральної шкоди. У відповіді на відзив від 21.01.2020 позивач вказує, що відповідачем порушено норми п.1 ст.40 КЗпП України, тому що одночасно із\~попередженням про\~звільнення не\~було запропоновано\~іншу посаду\~в училищі.\~Не було\~пропозицій щодо\~інших посад\~і в\~період з\~часу попередження\~до звільнення.\~Вакантні посади\~були і\~були запропоновані\~іншим працівникам.\~Зокрема посади\~викладача з\~художніх дисциплін,\~водія,\~фахівця з\~цивільного захисту.\~А також\~посади викладача\~«Захист Вітчизни»\~та інженера\~по охороні\~праці про\~які адміністрацією\~приховано.\~На час\~звільнення у\~Відповідача не\~відбулось змін\~в організації\~виробництва і\~праці та\~відсутні докази\~щодо даних\~змін.\~В наказі\~зазначено,\~що причиною\~вивільнення є\~недобір учнів.\~Однак на\~час звільнення\~набір учнів\~не закінчився,\~що підтверджує\~сам відповідач.\~Як зазначено\~в позовній\~заяві,\~Відповідачем не\~враховано переважне\~право Позивача\~на залишення\~на роботі.\~Відповідачем не\~створювалась комісія\~для визначення\~переважного трава\~і не\~надано аналізу\~в підтвердження\~свого рішення.\~Відсутні докази\~щодо переважного\~трава на\~залишення на\~роботі інших\~працівників в\~порівнянні із\~Позивачем.\~Не враховано\~значний і\~безперервний стаж\~роботи Позивача,\~його трудові\~заслуги. Відповідач намагається\~ввести суд\~в оману\~та намагається\~фальсифікувати докази. У відзиві\~Відповідач зазначає,\~що [PERSON] \~був уповноважений\~на підписання\~наказу \~та одночасне\~здійснення контролю\~за його\~виконанням.\~Однак законодавство\~не передбачає\~передачу повноважень\~за наказом\~приймання на\~роботу та\~звільнення керівником\~іншим посадовим\~особам.\~Даними повноваженнями\~наділений виключно\~керівник. Враховуючи матеріали справи та значні фальсифікації доказів Відповідачем, просив суд задоволити позовну заяву. Відповідачем 27.01.2020 подано заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено, що позивача звільнено у відповідності до вимог ч.3 ст. 49-2 КЗпП України. З 19.03.2020 по 09.01.2023 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом [PERSON] до Вищого художнього професійного училища № 3 про скасування наказу № 75-ОС «Про оголошення догани» від 05.07.2019, відшкодування шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали у повному обсязі, покликаючись на обставини, викладені у ньому. Просили позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні заперечили щодо позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Просили в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено із матеріалів справи, позивач працював у Вищому художньому професійному училищі № 3 м. Івано-Франківськ (раніше\~СПТУ № 3) з 1986 року. 20.06.2019 року директором ВХПУ №3 видано наказ № 67-ОС «Про попередження про вивільнення посад педагогічних працівників» із даним наказом позивач був ознайомлений 20.06.2019 під розписку (а.с.55-57). Згідно інформаційної довідки станом на 20.06.2019 року під час попередження педагогічних працівників про можливе вивільнення у ВХПУ №3 м. Івано-Франківська вакантних посад в наявності не було. (а.с.54). 30.08.2019 року у ВХПУ №3 відбулося засідання педагогічної ради, на якому розглядалися питання організації освітнього процесу 2019-2020 року навчального року. Актуальним також було питання про вивільнення педагогічних працівників, а саме майстрів виробничого навчання через невиконання державного замовлення. [PERSON] був відсутній у зв`язку із перебуванням на лікарняному, що підтверджується копією протоколу №1 (а.с.61). Згідно інформаційної довідки станом на день звільнення [PERSON] , в навчальному закладі була вакантна посада технічного працівника (а.с.64). Відповідно до акту від 11.09.2019 року [PERSON] , відмовився від запропонованої посади технічного працівника. Свою відмову мотивував не бажанням переводитися на дану посаду. Відповідно до наказу директора училища [PERSON] від 10.09.2019 року за № 25 обов`язки директора покладено на заступника директора з навчально-виробничої роботи [PERSON] на час відсутності директора у зв`язку із відрядженням з 10.09.2019 року по 11.09.2019 року. Наказом директора училища [PERSON] від 14.11.2018 року за № 173-ОС право підпису документів в межах повноважень директора надано заступнику директора з навчально-виробничої роботи [PERSON] з 17.11.2018 року (а.с. 48). Відповідно до Наказу № 115-ОС від 11.09.2019 року в.о.директора ВХПУ № 3 м. Івано-Франківська М.Я. Сенюк [PERSON] майстра виробничого навчання звільнено з займаної посади у зв`язку із скороченням чисельності штату працівників. До матеріалів справи додано копію наказу №75-0С від 05.07.2019 року «Про оголошення догани» [PERSON] та акт про відмову від підписання наказу про оголошення догани, акт про відмову від надання пояснень (а.с.51-53). Також, як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] , звертався до суду з позовом до Вищого художнього професійного училища № 3 м. Івано-Франківськ про скасування наказу про оголошення догани та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2022 року у задоволенні позову [PERSON] до Вищого художнього професійного училища № 3 м. Івано-Франківськ про скасування наказу про оголошення догани та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Дане рішення набрало законної сили 28 листопада 2022 року (а.с. 144-150). Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1, ч. 6 ч.7\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Право на працю є основним конституційним правом громадян України. Згідно зі\~статтею 43 Конституції України\~право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується. Відповідно до\~статті 2 КЗпП України\~державою забезпечується право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Стаття 21 КЗпП України\~закріплює рівність трудових прав громадян України. За приписами\~статті 139 КЗпП України\~працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Стаття 40 КЗпП України\~визначає підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а стаття 41 цього Кодексу - додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов. Відповідно до п. 1 \~ст. 40 КЗпП України\~роботодавець має право звільнити працівника у випадку змін в організації виробництва і праці, зокрема ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. У відповідності із частиною 3 ст. 49-2 К3пП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Згідно висновку, що здійснений у правових позиціях, викладених Верховним Судом України в постанові від 01.04.2015 р. у справі №6-2487цс15, власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49.2. К3пП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. При цьому, згідно правової позиції Верховного Суду України у справі об-2487цс15, відповідно до частини третьої статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган зобов`язаний запропонувати працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, в тому числі і вакантні посади осіб, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота). які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду, а також, які існували на день звільнення. Такий висновок зазначений у правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 18.10.2017 по справі №6-1723c17. До матеріалів справи додано штатний розпис ВХПУ №3 м. Івано-Франківська станом на 01 січня 2019 року, а також станом на 01.09.2019 року, в якому зазначено, що Штатна кількість майстрів виробничого навчання змінилася з кількості 35 посад на 22 посади, а інформаційною довідкою від 26.12.2019 року за № 01-15/346 конкретизовано кількість майстрів виробничого навчання, а саме столярів та зазначено що станом на 2018-2019 рік кількість становила 8 чоловік, а станом на 2019-2020 навчальний рік становила - 5 чоловік. Відповідно до наказу №l81 від 05.09.2018 «Про атестацію виробничих майстерень та закріплення майстрів виробничого навчання за навчальними групами» завідувачами навчальними майстернями призначили 11 майстрів виробничого навчання, що відповідало кількості майстерень. Відповідно до наказу № 115 від 02.09.2019р. «Про формування контингенту учнів ВХПУ №3 м. Івано-Франківська» визначається штатна кількість майстрів на 2019- 2020 н. р. Наказом № 122 від 06.09. 2019 р. «Про атестацію виробничих майстерень» майстрів в/н було закріплено за групами. За професією «столяр-верстатник деревообробних верстатів» налічувалося 8 майстрів виробничого навчання. А з огляду на недобір учнів станом на 01.09.2019 р., необхідна кількість майстрів (столярів) була - 5 осіб. Відповідно до п. 78 наказу МОН від 15.04.1993р.№ 102 «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти» середня місячна заробітна плата педагогічним працівникам встановлюється на навчальний рік у формі тарифікаційних списків. Тарифікаційні списки затверджуються за погодженням із профспілковим комітетом не пізніше 5 вересня і подаються вищому органу управління. Для бюджетних установ типова форма штатного розпису затверджена наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2002 № 57. Протягом року до штатного розпису можуть бути внесенні зміни, в разі введення (виведення) штатних одиниць, змін розміру посадових окладів, а також суттєвих змін умов праці. Крім того, у відповідності до вимог ст. 42-1 КЗпП України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу надається особам, зазначеним у статті 42 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених колективним договором. Умови відновлення соціально-побутових пільг, які працівники мали до вивільнення, визначаються колективним договором. Як встановлено матеріалами справи, позивача було ознайомлено із наказом № 67-ОС від 20.06.2019 «Про попередження про вивільнення посад педагогічних працівників», перед звільненням [PERSON] було запропоновано перейти на посаду технічного працівника, від чого він відмовився. Даний факт зафіксовано Актом від 11.09.2019 року та позивач у судовому засіданні це підтвердив. Щодо твердження позивача що при звільненні не було враховано його переважне право в порівнянні з іншими майстрами та перевагу на залишенні на роботі, як працівника з тривалим безперервним стажем, суд зазначає наступне. Наказом №75-0С від 05.07.2019 року [PERSON] було винесено догану, у зв`язку із систематичними порушеннями трудової дисципліни. Вищевказаний наказ оскаржувався [PERSON] , до суду. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2022 року у задоволення позову [PERSON] до Вищого художнього професійного училища № 3 м. Івано-Франківськ про скасування наказу про оголошення догани та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Рішення набрало законної сили 28.11.2022. Окрім того позивачем до матеріалів справи не додано жодного доказу тривалого безперервного стажу роботи в училищі, натомість як зазначає відповідач, стаж роботи позивача в училищі не є безперервним, оскільки позивач уже був звільнений з роботи в училищі, та 29.09.2003 року був прийнятий на роботу вдруге в ВХПУ №3 м. Івано-Франківська на посаду майстра виробничого навчання. Дана інформація позивачем не спростована та до матеріалів справи не долучено копію трудової книжки позивача. Враховуючи те, що ВХПУ № 3 були дотримані правила і порядок звільнення передбачений п.1 ст.40 , ч.2 ст.40, ст49-2 КЗпП, суд дійшов висновку про те, що Наказ директора ВХПУ № 3 від 11.09.2019 року № 115-ОС , яким [PERSON] було звільнено з посади майстра виробничого навчання, на підставі п. 1\~ст. 40 КЗпП України, є правомірним, а отже позовні вимоги про скасування Наказу № 115-ОС від 11.09.2019 року, поновлення позивача на посаді майстра виробничого цеху, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також стягнення моральної шкоди, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed