Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 ідеальну частку спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 липня 2003 року вони з відповідачем у виконавчому комітеті Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, зареєстрували шлюб, актовий запис № 06. Під час спільного проживання вони з відповідачем купили житлові будинки, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Вказує. що відповідно до довідки Волоківської сільської ради № 232 від 09.05.2023 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що належить [PERSON] розташований за попередньою адресою [ADDRESS] , у зв`язку зі зміною меж сіл Волока та Грушівка, адреса житлового будинку змінилася на [ADDRESS] . Вказує, що за час спільного проживання, відповідачем на підставі рішення 26 сесії 5 скликання № 73-26/05 від 08.04.2005 року Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, отримав в приватну власність земельну ділянку площею 0, 25 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а саме під житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Таким чином, вважає, що оскільки їй належить на праві спільної сумісної власності подружжя право на 1/2 ідеальної частки житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в [ADDRESS] , то до неї також перейшло і право власності на 1/2 ідеальну частку земельної ділянки розташованої під будинком, площею 0, 25 га, кадастровий номер 7321080900:01:001:0394. На підставі викладеного, просить суд ухвалити рішення, яким визначити об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] два житлові будинки з господарськими спорудами, які розташовані в [ADDRESS] та в [ADDRESS] та земельну ділянку кадастровий номер 7321080900:01:001:0394. Визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку, спільного майна подружжя, а саме житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] . Визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку, спільного майна подружжя, а саме земельної ділянки кадастровий номер 7321080900:01:001:0394, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку, спільного майна подружжя, а саме житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі 4276,05 грн. 04.07.2023 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого [PERSON] не заперечує, що спірні житлові будинки були придбані ним та колишньою дружиною спільно під час перебування у шлюбі. Однак відповідач зазначає, що житло куплялося для дітей та була домовленість про подальшу передачу їх у власність спільним дітям. Крім цього, вказує, що відповідач не визнає позовну вимогу щодо визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку кадастровий номер 7321080900:01:001:0394, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вказана земельна ділянка була приватизована [PERSON] на підставі рішення 26 сесії 5 скликання Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 73-26/05 від 08.04.2005 року. Вказаним рішенням [PERSON] скористався своїм конституційним правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки, а отже позбавлення його права власності на частину спірної земельної ділянки буде порушенням конституційного права відповідача на землю. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак її представник [PERSON] подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує повністю та справу просить розглядати у його з позивачкою відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої вказала, що відповідач визнає позовні вимоги частково, просила суд врахувати відзив на позовну заяву та справу розглядати у її з відповідачем відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Спір між сторонами виник з приводу поділу спільно нажитого майна подружжя, який регулюється нормами Сімейного Кодексу України. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, введення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано положеннями статті 63 СК України, згідно з якими дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2003 року, при цьому заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 25 липня 2022 року, яке набрало законної сили 25.08.2022 р., шлюб між сторонами було розірвано. При цьому, судом також встановлено, що згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 03 червня 2004 року, серії ВВЕ № 1911659, зареєстрованого в реєстрі за № 3248, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащук Н.М., [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] . Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3997912 від 30.06.2004 року, [PERSON] на підставі договору купівлі продажу серії ВВЕ № 1911659 від 03.06.2004 року на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] . Згідно довідки № 232 від 09.05.2023 року, виданої Волоківською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за попередньою адресою [ADDRESS] , але у зв`язку із зміною меж сіл Волока та Грушівка, адреса житлового будинку змінилася на [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі продажу житлового будинку від 29 листопада 2006 року, серії ВЕС № 861882, зареєстрованого в реєстрі за № 6689, посвідченого приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащук Н.М., [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] . Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12709093 від 30.11.2006 року, [PERSON] на підставі договору купівлі продажу серії ВЕС № 861882 від 29.11.2006 року на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в [ADDRESS] . Відповідно до статті 60\~Сімейного\~Кодексу\~України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Правилами статті 70\~СК\~України встановлено, що\~\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України). Сторони не заперечують і судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] та житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який розташований за адресою [ADDRESS] були набуті під час шлюбу, а тому вони об`єктами спільної сумісної власності подружжя. При цьому позивач, просить визначити за неї право власності на ідеальну частку вищевказаного нерухомого майна, а відповідач не заперечує проти цих позовних вимог, а тому в цій частині вони підлягають до задоволення. \~ \~ \~ \~Що стосується земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, адреса об`єкта: с. Волока Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, кадастровий номер 7321080900:01:001:0394, то слід зазначити наступне. Так, відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 757160 від 27 квітня 2006 року, [PERSON] на підставі рішення № 73-26/05 від 08.04.2005 року Волоківської сільської ради Глибоцького району, є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована в с. Волока Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7321080900:01:001:0394. Відповідно до довідки № 234 від 11.05.2023 року, виданої Волоківською сільською радою Чернівецького району Чернівецької області, земельна ділянка на якій розташований житловий будинок в [ADDRESS] ) приватизована та належить [PERSON] . При цьому земельна ділянка на якій розташований житловий будинок в [ADDRESS] не приватизована. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, що розташована за адресою: с. Волока Чернівецького району Чернівецької області та належить [PERSON] кадастровий номер 7321080900:01:001:0394 станом на 04.04.2023 року становить 312 760 грн. 00 коп. Пункт 5 частини 1 статті 57 СК України, яка набула чинності з 13.06.2012 року, встановлює, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею/ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її/його користуванні або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. При цьому необхідно зазначити, що набута одним із подружжя у порядку безоплатної приватизації земельна ділянка підлягала поділу між подружжям в силу ст. 61 СК України за обставин, коли її набуття мало місце із 09 лютого 2011 року - дати набрання законної сили відповідними змінами до ст. 61 СК України. Однак правовий статус такої земельної ділянки до 09 лютого 2011 року також мав певні особливості. Виходячи зі ст. 30 ЗК України 1990 року, згідно з якою при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об`єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-2710цс15 від 16 грудня 2015 року, № 6-66цс12 від 11 червня 2012 року). Такі ж норми містяться в нині чинних ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. За висновками Верховного Суду України, які викладені у постанові № 6-2цс15 від 11 лютого 2015 року, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості необхідно враховувати, що аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Отже, на підставі наведених норм закону у кожного із подружжя, що має частку у спільно набутому будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку. Як вбачається з матеріалів справи, під час шлюбу відповідачем у 2006 році на своє ім`я була приватизована земельна ділянка в с. Волока Чернівецького району Чернівецької області, площею 0,2500 га, на якій знаходиться житловий будинок з належними господарськими будівлями і спорудами, належне сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя по ідеальній частці. Спірна земельна ділянка приватизована відповідачем у встановленому порядку до введення в дію вказаної вище редакції ст. 57 п.5 Сімейного Кодексу України та до періоду дії вказаних положень ст. 61 Сімейного Кодексу України. Згідно п. 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до положень статей 81, 116 Земельного кодексу України, окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. За частиною першою статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для її обслуговування. Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Отже, як випливає зі змісту вказаних правових норм, які діяли на момент приватизації відповідачем спірної земельної ділянки, отримана одним з подружжя в період шлюбу земельна ділянка шляхом приватизації є його особистою приватною власністю, а другий з подружжя, якщо на ній знаходиться будинок, якій є спільною частковою власністю, може вимагати визнання за ним права власності на частину земельної ділянки у разі поділу та виділу частини цього будинку не на загальних підставах, а шляхом визначення його частки у такому майні (земельної ділянки), яка є необхідною для її обслуговування. \~ \~ \~ \~Таким чином суд приходить до висновку, що у випадку визнання житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою [ADDRESS] спільно сумісної власністю подружжя та його поділу, позивач має право на частину земельної ділянки, на який розташований вказаний житловий будинок в тій частці, яка необхідна для його обслуговування. Разом з тим, позивач просить визнати за собою право власності на ідеальну частку житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою [ADDRESS] без поділу конкретних часток у даному нерухомому майні, при цьому загальна площа житлового будинку становить 36.4 кв.м., а сараю 22.6 кв.м., а загальна площа земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] кадастровий номер 7321080900:01:001:0394 має загальну площу 0,2500 га. Таким чином суд вважає, що визнання за позивачем права власності на ідеальної частки земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та кадастровий номер 7321080900:01:001:0394, загальною площею 0,2500 га, буде суперечити вимогам статей 120 ЗК, 377 ЦК України, оскільки, ідеальна частка земельної ділянки є значно більшою, ніж необхідно для обслуговування частки житлового будинку. З огляду на ці обставини, позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Слід зазначити, що позивач, після поділу нерухомого майна в натурі має право на звернення до суду з позовом, про визнання за неї права власності на частку у вищевказаній земельній ділянці, яка необхідна для обслуговування її частки у житловому будинку та господарських споруд. Враховуючи викладене та

Outcome: partial