Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

06.06.2023 року до суду надійшла зазначена позовна заява, в якій позивач просить: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на свою користь матеріальні збитки внаслідок пошкодження майна при ДТП в розмірі 17 359,04 грн.; стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальні збитки внаслідок пошкодження майна при ДТП у вигляді утриманої франшизи в розмірі 1 000,00 грн.; судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 1 073,60 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. стягнути в рівних частинах з відповідачів. Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач є власником автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] . 24.12.2022 року в м. Дніпрі на перехресті вул. Запорізьке шосе і пр. Праці відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та «ГАЗ-330202», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.02.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ГАЗ-330202», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка» згідно з полісом №209433155. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» визнала випадок страховим та виплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 63 608,23 грн. Крім того, із суми страхового відшкодування було відраховано франшизу в розмірі 1 000,00 грн. Вказана сума має бути стягнута з винуватої особи - [PERSON] Як зазначає позивач, він звернувся до судового експерта Пилипенка О.С. з метою отримання висновку щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ. 06.03.2023 року експертом було складено висновок №06/23А, згідно якого матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 81 967,27 грн. без ПДВ. Позивач вказує, що страхова компанія не в повному обсязі сплатила йому страхове відшкодування та має доплатити 17 359,04 грн. Як зазначив позивач, звіт про оцінку вартості збитків пошкодженого транспортного засобу №21075 від 29.03.2023 року, складеного на замовлення страхової компанії складено не об`єктивно, з порушенням методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №1074/8395 від 24.11.2003 року - огляд автомобіля та складання звіту здійснено різними особами (розділ 5 (п.5.1) Методики), обраний коефіцієнт вартості робіт не відповідає вимогам Методики. Крім того, оцінювач Курилов Д.Ф. не є атестованим судовим експертом, робив звіт без огляду транспортного засобу на підставі акту огляду транспортного засобу проведеного іншою особою, яка взагалі немає свідоцтва оцінювача або експерта, наданий відповідачем звіт не може бути належним та допустимим доказом розміру завданої позивачу шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Так як судовий експерт Пилипенко О.С. особисто оглядав автомобіль та складав Висновок у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, тому саме наданий позивачем висновок є належним доказом вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] . Позивач ставить під сумнів чи дійсно було проведено огляд його автомобіля [PERSON] , оскільки у акті огляду від 16.02.2023 року вказано що власник автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] відмовився його підписати, фото пошкодженого автомобіля не були додатком до Звіту. Також позивач зазначає, що у Звіті, складеному на замовлення страхової компанії занижено вартість запасних частин та робіт. Позивач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву до суду не направили. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін, які не з`явились в судове засідання. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 20.11.2020 року.. 24.12.2022 року в м. Дніпрі на перехресті вул. Запорізьке шосе і пр. Праці відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та «ГАЗ-330202», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21.02.2023 року (справа №201/119/12) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Як зазначено в постанові, [PERSON] 24 грудня 2022 року об 11 годині 15 хвилин, керуючи транспортним засобом «ГАЗ», д/н [NUMBER] , під час виїзду на перехрестя пр. Праці з вул. Запорізьке шосе в м. Дніпрі відволікся від керування та не встежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого скоїв зіткнення з попутним попереду автомобілем «Тойота», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Крім того, в постанові зазначено, що [PERSON] в судовому засіданні свою вину в порушенні ПДР України визнав. Постанова набрала законної сили. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, постановою суду встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 24.12.2022 року, відбулася з вини відповідача [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «ГАЗ-330202», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка» згідно з полісом №209433155. [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» із заявою про виплату страхового відшкодування. Страхова компанія визнала випадок страховим та на підставі страхового акту сплатила 58 421,16 грн. страхового відшкодування. Вказана сума 28.02.2023 року була зарахована на картковий рахунок позивача. 07.04.2023 року страхова компанія здійснила доплату страхового відшкодування в сумі 5 187,07 грн., що підтверджується випискою по рахунку позивача. Отже, страхова компанія здійснила виплату в загальному розмірі 63 608,23 грн. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» виплатило позивачу страхове відшкодування на підставі звіту №21075 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням колісного транспортного засобу від 29.03.2023 року складеним ТОВ «СЗУ Україна» згідно з яким вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] на дату оцінки становить 74 439,28 грн. Позивач не погодився із визначеним розміром матеріальної шкоди та 16.02.2023 року звернувся до судового експерта Пилипенко О.С. щодо проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно з висновком судового експерта Пилипенко О.С. з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №06/23А, складеного 06.03.2023 року, матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 88 375,87 грн. та 81 967,27 грн. без ПДВ. Вартість матеріального збитку визначена станом на 06.03.2023 року. Варто зауважити, що огляд транспортного засобу було проведено 16.02.2023 року майже через три місяці після дорожньо-транспортної пригоди. Суду не надано доказів, що уповноважений представник страхової компанії запрошувався для проведення огляду автомобіля. При цьому, позивач звертаючись до суду з даним позовом посилався на те, що звіт №21075 від 29.03.2023 року був складений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Зокрема позивач вказував про порушення п.5.1 Методики (проведення огляду не особисто оцінювачем) та заниження цін на роботи та запчастини, обраний коефіцієнт вартості робіт не відповідає вимогам Методики. Пунктом 5.1 Методики передбачено, що визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль за місцем його знаходження був оглянутий аварійним комісаром за дорученням страхової компанії, так само за замовленням страхової компанії був складений Звіт оцінювачем Курилович Д.Ф . А тому суд вважає, що такі дії страхової компанії та оцінювача не суперечать положенням п.5.1 Методики. В той же час варто зауважити, що позивач не надав суду доказів, що було проведено рецензування Звіту, складеного ТОВ «СЗУ Україна». 11.04.2023 року уповноважений представник позивача звернувся з претензією до страхової компанії щодо доплати страхового відшкодування на підставі вказаного висновку, однак листом від 16.05.2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» відмовило в доплаті страхового відшкодування, вказавши що попереднє рішення залишається без змін. Згідно з положеннями статті 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092). Водночас, варто зауважити, що у страхової компанії відсутній обов`язок приймати до уваги наданий позивачем висновок, оскільки законом визначений вичерпний перелік випадків, коли потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитку. Так, згідно п. 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). З матеріалів справи вбачається, що відповідачем у передбачений Законом строк (29.12.2022 року) було проведено огляд транспортного засобу, про що складено відповідний акт огляду. Вказаний акт підписаний позивачем. Претензій чи зауважень до проведеного огляду позивач не пред`являв і своїм підписом в акті огляду підтвердив його правильність, повноту і належну фіксацію результатів. Заяв про проведення додаткового огляду транспортного засобу від позивача не надходило. Крім того, стороною позивача не заявлялось до суду клопотання про призначення судової експертизи з попередженням експерта про кримінальну відповідальність. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. З огляду на те, що позивачем не доведено суду порушень вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів під час складання звіту №21075 від 29.03.2023 року, відсутні підстави брати до уваги замовлене страхувальником за власним бажанням та на власний розсуд дослідження вартості збитку. Таким чином, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення матеріальних збитків внаслідок пошкодження майна при ДТП в розмірі 17 359,04 грн. є необґрунтованими, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Водночас, враховуючи, що [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб позивача, а також те, що ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» було виплачено [PERSON] страхове відшкодування за вирахуванням суми франшизи, суд вважає за можливе задовольнити позов в даній частині та стягнути з [PERSON] на користь позивача матеріальні збитки у вигляді утриманої франшизи в розмірі 1 000,00 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. необхідно зазначити наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Крім того у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року в справі №648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За умовами ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених [PERSON] у зв`язку з розглядом в суді цієї справи позивачем було надано до суду: копію Договору №16 від 06.04.2023 року про надання правової допомоги; копію додатку до договору від 06.04.2023 року, де вказано розмір гонорару в сумі 10 000,00 грн.; копію акту виконаних робіт від 06.04.2023 року; копію квитанції №16 на суму 10 000,00 грн. Водночас, відповідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проаналізувавши зміст перелічених документів, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено відповідними доказами обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості у своїй сукупності, однак враховуючи, що позов був задоволений частково, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 500,00 грн. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 53,68 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial