Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

[PERSON] 20 жовтня 2023 року звернулась до суду із вказаною заявою в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] та встановити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , покласти на нього наступні обов`язки на строк 6 місяців: заборонити перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися до місця навчання [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; заборонити ведення листування, телефонних переговорів (в тому числі надсилати смс повідомлення) з [PERSON] та з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заява обґрунтована тим, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.01.2011 року. Від шлюбу в сторін народилось двоє дітей: донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] . Заявниця вказує, що протягом двох років стосунки між ними з чоловіком були напружені, з його боку час від часу спостерігалися безпідставні акти агресії та нестабільний емоційний стан. Після народження другої дитини поведінка чоловіка різко погіршилась.25 квітня 2022 року чоловік не давав їй покупати сина після прогулянки, почав кричати, нецензурно висловлюватись та штурхав її, відібрав телефон, заламав руки та поставив на коліна. Після даної ситуації чоловік далі продовжував чинити тиск психологічного характеру. Вночі заходить до кімнати та стоїть, дивиться як вона спить. 01 травня 2022 року стався черговий конфлікт, чоловік не випускав з дому на прогулянку, згодом випустив і пішов слідом, близько 16 год. відібрав коляску з дитиною і втік. Поліція знайшла чоловіка на вул. Коновальця та стосовно нього було винесено терміновий заборонний припис на 3 доби. Вимоги припису не були дотримані та чоловік 02 травня 2022 року вчинив конфлікт у дворі будинку, у зв`язку з чим була викликана поліція та зафіксовано факт порушення тимчасового заборонного припису. Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області 27 червня 2022 видано обмежувальний припис відносно [PERSON] , та довгий час після його видачі [PERSON] не турбував заявницю. 09 жовтня 2023 року заявниця звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] . Після цього чоловік знову почав чинити домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. 15 жовтня 2023 року ввечері біля 22:30 год. [PERSON] з`явився за адресою її місця проживання, почав включати світло та не давав лягати спати, почав лаятися та чинити тиск психологічного характеру, внаслідок чого приїхала поліція/ 16 жовтня 2023 року близько 13:40 год [PERSON] знову з`явився за адресою її місця проживання, почав негативно висловлюватися та затіяв сварку. Все це відбувалося на очах дитини [PERSON] , яка хотіла зафіксувати на відео все що відбувається. Коли чоловік побачив, що дочка записує відео на телефон, він з агресією накинувся на неї і вдарив її в шию. Цього ж дня [PERSON] видано 2 Термінових заборонних приписи від 16.10.2023 р. № 407253, від 16.10.2023 р. № 407254, стосовно заявниці та її дочки [PERSON] , терміном на 10 діб. Окрім того заявниці також стало відомо від класного керівника дочки, що чоловік приходив 16 жовтня 2023 року у школу та вчинив там скандал та почав погрожувати вчителям. [PERSON] не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії стосовно заявниці та дочки. В судовому засіданні 27.10.2023 заінтересована особа [PERSON] заявив відвід головуючого судді у справі Бабій О.М., мотивуючи тим, що суддя Бабій О.М. рік тому вже розглядала аналогічну справу, не взяла до уваги те, що [PERSON] перебував на стаціонарі, розглянула справу без нього та задоволила заяву. Ухвалою суду від 27.10.2023 в задоволенні заяви заінтересованої особи [PERSON] про відвід судді Бабій О.М. у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про видачу обмежувального припису відмовлено. Заявниця та її представник в судовому засіданні заяву підтримали з підстав наведених в ній, просили заяву задовольнити. Додатково заявниця зазначила, що заінтересована особа постійно вчиняє психологічний тиск на неї та дочку Заінтересована особа в судовому засіданні вимоги заяви не визнав, вважає що конфлікт який виник між сторонами є виключно сімейним та пов`язаний із майном. Заявниця споживає алкоголь та веде шкідливий спосіб життя, відмовляється від розмови та не хоче йти на компроміс. Він не має іншого місця проживання, а також через стан здоров`я не може вчиняти домашнє насильство, позиція заявниці та викладені обставини є надуманими, окрім того заявниця йому погрожує. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні, просив в задоволенні заяви відмовити, [PERSON] жодного насильства відносно заявниці не вчиняє, вважає, що заявниця зловживає своїми правами, також відсутні докази які підтверджували б систематичність вчинення домашнього насильства, а також [PERSON] не притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Зазначив, що заявниця замінила ключі від вхідних дверей та чинить перешкоди у користуванні квартирою власником якої є саме [PERSON] . Заслухавши пояснення заявника та її представника, заінтересованої особи та його представника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2011 року. Під час шлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони спільно проживають за однією адресою: [ADDRESS] , як пояснили в судовому засіданні сторони, квартира є спільною, місце реєстрації проживання у них різне. 16 жовтня 2023 року щодо [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис тривалістю на 10 діб. Припис винесено працівниками Івано-Франківського РУП у зв`язку зі скоєнням домашнього насильства, а саме: 16 жовтня 2023 року близько 13.40 год. [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру по відношенню до своєї дочки [PERSON] та йому заборонено було в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою, тобто [PERSON] . Як вбачається із листа начальника Івано-Франківського РУП від 23.10.2023 року, 17 жовтня 2023 року зареєстроване звернення [PERSON] про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] відносно неї. Дане звернення було розглянуто, однак під час розгляду не встановлено обставин які є достатніми для свідчення про вчинення злочину та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. [PERSON] , вже зверталась до суду із заявою при видачу відносно [PERSON] , обмежувального припису. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27.06.2022 року заяву при видачу обмежувального припису задоволено частково та видано відносно [PERSON] обмежувальний припис терміном на два місяця. Згідно копій постанови від 05.10.2022 року на розгляді в Івано-Франківському міському суді перебувала адміністративна справа відносно [PERSON] за вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] . На даний час на розгляді Івано-Франківського міського суду адміністративних справ щодо [PERSON] немає. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно ч 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує ч.2 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Стаття 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. Рішення Європейського суду з прав людини «Chahal v. the UK», n. 145. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявник обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявник дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа [PERSON] . На підставі досліджених доказів, а саме звернень [PERSON] щодо вчинення домашнього насильства до правоохоронних органів, результатів вирішення таких звернень, із врахування того, що відносно [PERSON] вже видавався обмежувальний припис, досліджених доказів, які підтверджують факт застосування психологічного насильства, та свідчать що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними. Тож, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінюючи сам вид насильства (психологічне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приходить до висновку про необхідність покладення на заінтересовану особу обов`язків: заборонивши перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися до місця навчання [PERSON] за адресою [ADDRESS] ; заборонити ведення листування, телефонних переговорів (в тому числі надсилати смс повідомлення) з [PERSON] та з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Такі обов`язки слід покласти на термін 2 два місяці. В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: partial