Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Тонкошкур І.В., заінтересовані особи: Суворовська державна нотаріальна контора у м. Одеса, Одеська міська рада, Комунальне підприємство «Одеське БТІ », в якій просила встановити юридичний факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] ( [INFO] ) разом із спадкодавицею [PERSON] , [INFO] , у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 2016 року по день смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Свою заяву [PERSON] обгрунтовує тим, що з 19 грудня 1987 року перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. ЇЇ чоловік мав хворобу серця, відповідно останні роки потребував постійного стороннього догляду, у зв`язку з чим вони у літку 2016 року переїхали до його матері [PERSON] в належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS] . З того часу вони фактично проживали однією сім`єю. [INFO] [PERSON] помер. У зв`язку із похилим віком та тим, що інших родичів [PERSON] не має, заявниця залишилася проживати із свекрухою. [INFO] [PERSON] померла. Встановлення факту проживання заявниці з померлою необхідне для прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . В судове засідання заявник [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, при цьому від представника заявника надійшла заява, в якій останній просив справу розглянути у його відсутність та заяву задовольнити. В судове засідання представники заінтересованих осіб : Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одеса, Одеської міської ради, Комунального підприємства «Одеське БТІ» не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Суд дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено: Відповідно до копії свідоцтва про народження, матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.11). [PERSON] 04 грудня 1999 року уклала шлюб з [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 695 (а.с.19). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 957 від 19 грудня 1987 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] ( а.с.9). [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер. (а.с.10). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 13.12.2022 року ( а.с. 13). [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (р№2-1370/22.09.2010 року/Сьома одеська державна нотаріальна контора), на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 27791000 (а.с.22, 23). З інформаційного листа Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одесі вбачається, що [PERSON] 10 травня 2023 року подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на підставі якої було заведено спадкову справу за № 231/2023. Однак, державним нотаріусом рекомендовано [PERSON] звернутися до суду для встановлення факту проживання разом із спадкодавицею [PERSON] , померлою [INFO] (а.с.23). Згідно відповіді Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). [PERSON] займалася організацією поховання [PERSON] , що підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи ( а.с.16,17,18). Факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] з 2016 року за адресою: [ADDRESS] , та те, що [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON] підтверджується Актом від 18 вересня 2023 року (а.с.26). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо. Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом. Враховуючи вищенаведене суд вважає за можливе задовольнити заяву та встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт проживання заявника однією сім`єю з [PERSON] , померлою [INFO] , у період з 2016 року по день смерті спадкодавиці .

Outcome: approved