Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Костюшок П.М. звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №574737076 в розмірі 31\~860,00 грн та за кредитним договором № 08226-08/2021 в розмірі 9\~361,00 грн, а також судові витрати по справі. Позов обґрунтовано тим, що 23 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 574737076 (далі по тексту рішення - Кредитний договір). Відповідно до Реєстру боржників № 152 від 21 вересня 2021 року до договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 574737076 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 31 860,00 гривень, з яких: 9 000 гривень - основна сума боргу; 22 860,00 гривень - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме 21.10.2022 року ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювало нарахування штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 574737076 в розмірі 31 860,00 гривень. Крім того, 13.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] укладено кредитний договір №08226-08/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача про що свідчить п.7 кредитного договору адреса, реквізити та підпис сторін. 18.02.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 18022022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 18022022 від 18.02.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9 361,00 грн, з яких: 4\~600,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 4\~761,00 сума заборгованості за відсотками. Ухвалою судді від 27.07.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. 29.08.2023\~до суду\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву представника\~відповідача [PERSON] \~ адвоката\~Огородника О.В.\~в якому\~представник відповідача\~вважає позовні\~вимоги необґрунтованими та безпідставними. Свої заперечення мотивує тим, що позивачем не доведено відступлення права вимоги від первісного кредитора до позивача. А саме, позивач не надав договір факторингу укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», відтак не можна встановити виникнення у ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги та права на наступне відступлення права грошової вимоги для позивача як третьої особи. Також позивач не надав отриманий від первісного кредитора розрахунок заборгованості та відповідачу незрозуміло на підставі чого складались реєстр прав вимоги та реєстр боржників. Крім того, позивач не надав належних та достовірних доказів, що кредитні договори підписувались саме відповідачем за допомогою електронного одноразового ідентифікатора. На думку представника відповідача, позивач не надав допустимих доказів видачі кредиту саме відповідачу, тобто первинних документів, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів у розмірі передбаченому кредитними договорами на картку, рахунок, відкриті на ім`я відповідача. Наданий розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та умовам кредитних договорів, так як позивач здійснив розрахунок за межами строку кредитування, у розрахунку відсутні формула розрахунку, кількість днів та розмір процентної ставки на підставі яких здійснений розрахунок сум заборгованості. 01.09.2023 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив представника ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», в якій просить прийняти до розгляду дану відповідь, розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник позивача вважає твердження представника відповідача у відзиві безпідставними та необґрунтованими. У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що кредитні договори були підписані електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладенні кредитних договорів, за договором №574737076 шляхом введення коду MNV7QA28, за договором №08226-08/2021 шляхом введення коду W10615. Проценти за користування кредитом сплачуються відповідно до умов договору правила надання коштів у позику в тому числі на умовах фінансового кредиту зі змістом якого була ознайомлена відповідач на момент укладення договору передбачено порядок нарахування процентів за користування кредитом та механізм повернення кредиту. Додаток до договору містить в собі графік платежів та розрахунок заборгованості та щодня оновлюється в особистому кабінеті відповідача. Крім того, щодо переходу прав вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» представник позивача пояснив, що 28.11.2018 року укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №574737076 від 23.07.2021 року. Оскільки позивач не є стороною даного договору, тому ні копії, ні оригіналу договору та реєстру боржників, не має. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, однак скерував до суду додаткові пояснення, в яких позовні вимоги підтримав, надав розрахунок заборгованості по договору про надання фінансового кредиту №08226-08/2021, крім того, розгляд справи просив провести без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. За змістом\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4\~статті 203 ЦК України). Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Судом за матеріалами справи встановлено, що 23.07.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 574737076 в розмірі кредитного ліміту на суму 9 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, який має бути повернуто до 21.08.2021. п.1.7 договору кредитна лінія надається строком на 29 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 21.08.2021 року. Договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором: MNV7QA28, відправлено 23.07.2021, 9:29:43, введено 23.07.2021, 9:30:27. 23.07.2021 до договору № 574737076 укладено паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ». 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, крім того, 31.12.2020 укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с.140-145), за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, визначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.3 право вимоги право грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Витягом з реєстру прав вимоги № 152 від 21.09.2021 року, (а.с.146) стверджується, що до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 574737076, згідно якого заборгованість по основному боргу 9 000 грн, заборгованість по відсотках 10 854 грн, загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) становить 19 854 грн. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТОВ «Таліон плюс» (клієнт) був укладений договір факторингу № 20102022, за умовами якого клієнт ТОВ «Таліон плюс» відступив, а фактор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржників первісного кредитора, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги (а. с. 13-14). Згідно з п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Пунктом 4.1 Договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору. Витягом з реєстру прав вимоги №1 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 574737076, згідно якого заборгованість по основному боргу 9 000 грн, заборгованість по відсотках 22 860 грн, загальна заборгованість 31 860 грн. У п. 2.2. Договору факторингу сторони обумовили, що розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до Фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не замінює попередній. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим Договором. На підтвердження виникнення заборгованості за кредитним договором представник позивача надала суду графік розрахунків, розрахунок заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 574737076, відповідно до якого заборгованість нарахована за період з 23.07.2021 року по 21.09.2021 за тілом кредиту становить 9 000 грн, за процентами 10 854 грн; розрахунок заборгованості від 23.07.2021 року ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до якого заборгованість, що нарахована за період з 21.09.2021 по 21.10.2022 року, за тілом кредиту становить 9 000 грн, за процентами 22 860 грн. Крім того, судом встановлено, що 13.08.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту № 08226-08/2021, за умовами якого кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» надало позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності фінансовий кредит у розмірі 4 600 грн. Кредит наданий строком на 25 днів, тобто до 06.09.2021. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За користування кредитом клієнт сплачує 328,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,90% на добу (а. с.21-22). Відповідно до п. 4.3 кредитного договору, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку до цього договору, проценти передбачені в. п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитному коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. У п. 7 договору зазначено реквізити клієнта. Договір підписано [PERSON] шляхом накладання електронного підпису W10615 (а.с.22). 13.08.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] , укладено Додаток № 1 до Договору про надання фінансового кредиту №08226-08/2021, відповідно до якого сторонами погоджено графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, а саме надання кредиту у сумі 4 600 грн, сума нарахованих процентів 1 035 грн. До оплати (всього) 5 635,00 грн. (а.с.23). 18.02.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та позивачем було укладено договір факторингу № 18022022, у відповідності до умов якого, ТОВ ФК «ЄАПБ" зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Інвеструм» за плату, а ТОВ «ФК «Інвеструм» відступити позивачу право грошової вимоги строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. 18.02.2022 ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» підписано Акт прийому передачі Реєстру боржників за договором факторингу №18022022 від 18.02.2022 (а.с.29). Як вбачається з Витягу з Реєстру боржників від 18.02.2022 до вказаного Договору факторингу, ТОВ ФК «ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9 361,00 грн., з яких: 4 600,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 761,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором фінансового кредиту №08226/08/2021 від 13.08.2021 року, нарахований за період з 13.08.2021 року по 17.02.2022, заборгованість за основним боргом 4 600 грн, за процентами 3 726 грн. Листом від 04.09.2023 директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Є.М. Веліканова стверджується переказ коштів 13.08.2021, 15:00:18 на суму 4 600 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі IPay.ua 102790406, призначення платежу: зарахування 4 600 грн на картку [NUMBER] . Із відповіді АТ «Універсал банк» від 24.10.2023 року № БТ/7764 вбачається, що станом на 23.07.2021 року у [PERSON] (ідентифікаційний номер - [NUMBER] ) був в наявності відкритий рахунок у Акціонерному товаристві «Універсал Банк», картка [NUMBER] була емітована на ім`я [PERSON] . За випискою карти № [NUMBER] зафіксовано платежі: - платіжний сервіс Глобус Банку від 23.07.2021 о 09:30:32 в розмірі 9 000 грн отримувачем якого є [PERSON] ; - IPay.ua від 13.08.2021 о 15:00:21 в розмірі 4 600 грн отримувачем якого є [PERSON] . За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Відповідно до статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на зазначене вище, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, судом встановлено, що відповідач уклала та підписала кредитні договори за допомогою одноразового паролю - ідентифікатора кредитних договорів з відповідними фінансовими установами, отримала в борг кошти, та в неї наявні боргові зобов`язання перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаними кредитними договорами за договорами відступлення прав вимоги. Кредитні договори укладені між відповідачем та відповідними фінансовими установами, містять суму основного зобов`язання, відсотки за користування кредитними коштами та строки їх повернення та нарахування. Враховуючи те, що матеріалами справи стверджується, що відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними, однак не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів, відтак, на думку суду, заборгованість за основним боргом на підставі зазначених договорів підлягає стягненню з відповідача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Однак, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно до кредитних договорів кредити надавалися на наступні строки: кредитний договір № 574737076 від 23.07.2021 року, строком на 29 днів до 21.08.2021; кредитний договір № №08226/08/2021 від 13.08.2021 року, строком на 25 днів, тобто до 06.09.2021. З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором № 574737076 від 23.07.2021 року нараховуються до 21.08.2021; за кредитним договором №08226/08/2021 від 13.08.2021 року - до 06.09.2021. З наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитними договорами вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитними коштами нарахована за періоди, коли у позивача не виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Таким чином, суд, враховуючи строки кредитування, розміри відсотків, визначені в кредитних договорах та провівши розрахунок розміру відсотків за користування кредитними коштами, доходить висновку, що з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за відсотками: за кредитним договором № 574737076 від 23.07.2021 року в розмірі 3471,30 грн.; за кредитним договором №08226/08/2021 від 13.08.2021 року 1035,00 грн. Тобто заборгованість [PERSON] перед позивачем становить: за договором № 574737076 від 23.07.2021 року в розмірі 12 471,30 грн.; за кредитним договором №08226/08/2021 від 13.08.2021 року 5 635,00 грн, всього 18 106,30 грн, що підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову позивач згідно з платіжною інструкцією №39618 від 04.07.2023 року сплатив судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., та зважаючи, що судом задоволено позовні вимоги частково в сумі 18 106,30 грн, на користь позивача слід стягнути судовий збір у пропорційному розмірі, що становить 1 178,95 грн. ((18 106,30 /41221)*2684,00)). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial