Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 16 червня 2006 року станом на 13.02.2023 року у розмірі 58679 грн.51 коп., яка складається з 47806,46 гривень заборгованості за тілом кредиту та 10873,05грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на ту обставину, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 16 червня 2006 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого у подальшому було збільшено до 50 000гривень. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті ,складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Однак, в порушення виконання зобов`язань, відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку із чим станом на 13 лютого 2023 року у неї наявна заборгованість у розмірі 58679 грн.51 коп., яка складається з 47806,46 гривень заборгованості за тілом кредиту та 10873,05грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. За вказаних обставин просив позов задовольнити. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Не погоджуючись з даним позовом, відповідач [PERSON] 15.06.2023 року подала відзив на позовну заяву, в якому заперечує позовні вимоги та просить відмовити у задоволенні позову повністю. 27 липня 2023 року позивач направив відповідь на відзив. 07 серпня 2023 року відповідач [PERSON] подала заперечення на відповідь на відзив. За клопотанням відповідача у справі, 15 серпня 2023 року судом витребувано докази у позивача по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, просять розгляд справи провести у їх відсутності та задовольнити позов. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить відмовити в позові. Дослідивши зібрані у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підтвердження укладення кредитного договору позивач АТ КБ «Приватбанк» додав до позовної заяви підписану відповідачкою анкету-заяву від 16 червня 2006 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», розрахунок заборгованості по договору станом на 31.05.2015 року, станом на 30.06.2019 року та станом на 13.02.2023 року, а також Довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , довідку про видані на її ім`я кредитні картки, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з умов та правил надання банківських послуг. Із зазначеної копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг вбачається, що у ній відсутні відомості про вид та строк дії банківської карточки. У зазначеній анкеті-заяві зазначено лише прізвище, адресу, особисті дані позичальника та згоду з тим, що підписана ним заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами. складають між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, а також міститься запис про те, що позичальник ознайомився і згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, і тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Разом з тим, витяг з умов і правил надання банківських послуг, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт, додані до позовної заяви, відповідачкою підписані не були. Будь-яких доказів на підтвердження того, що при укладенні між сторонами кредитного договору діяли Умови і правила надання банківських послуг, тарифи обслуговування кредитних карт саме в такій редакції, яка існувала на час підписання позичальником анкети-заяви, позивач суду не надав, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Інформація на банківському сайті про умови правила надання банківських послуг, тарифи, на що посилається позивач у позовній заяві, не може бути належним доказом конкретних умов кредитного договору, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, - банку, яка може вносити зміни в умови та правила споживчого кредитування. Отже, в даному випадку неможливо застосувати до правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до сайті позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі «Позивача (www.privatbank.ua) неодноразово могли змінюватися самим АТ КБ «Приватбанк»> в період з часу виникнення спірних правовідносин до для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті заяві домовленості сторін про умови і порядок пені, надані банком витяг банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з умов та правил надання банківських послуг та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт , що додані банком до позовної заяви, розуміла відповідачка та ознайомилася, і погодилася з ними підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо нарахування пені, відсотків за користування кредитним лімітом, штрафу за прострочку, комісії за випуск персоніфікованої картки, відсотків за прострочений кредит, штрафу за прострочення за кредитом. У заяві відповідача як позичальника від 16.06.2006 року, підписаній сторонами, наявні лише умови договору про базову процентну ставку за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості. (списання за кредитний ліміт, який становить 4500 грн., які не можуть бути застосовані через невизначеність строку виникнення заборгованості. На цій підставі, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, відсотків за користування кредитним лімітом, відсотків за прострочений кредит, штрафу (пені) за прострочку. страхових платежів за договором «Страхування кредитного ліміту», комісії за обслуговування, відсотків за овердрафт, а безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 16.06.2006 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), відсутні підстави для стягнення з відповідача в користь позивача заборгованість за простроченим тілом кредиту у розмірі 47806,46 гривень та 10873,05грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. Відсутність договірних відносин між сторонами, які б визначали порядок користування коштами, нарахування та сплати процентів за користування кредитними коштами, строки повернення кредиту (користування ним), зумовлює відсутність як законних так і договірних підстав стягнення з відповідача процентів за користування фактично отриманими та використаними відповідачем коштами. Суду не надано жодних заяв відповідача про необхідність збільшення кредитного ліміту, з 4500 грн. до 50 000 грн., згідно довідки про це, наданої позивачем в додатку до позовної заяви. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом 47806,46 гривень та 10873,05грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, є безпідставними, і такими що не грунтуються ні на законі, ні на договорі. Згідно із вимогами частин 1 та 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимогами п.2 ч. 1 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача. На підставі наведеного, ст.ст.207,526,626,628,634,638,1049,1050,1054 ЦК України,

Outcome: dismissed