Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

07.08.2023\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом і\~просить визнати за ним право власності на гараж № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.09.1978 року рішенням виконкому Новоград-Волинської міської ради № 440 йому було виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража по [ADDRESS] на гаражній ділянки№ [NUMBER] . 10.10.1978 року було видано дозвіл на здійснення забудови гаража. Рішенням Новоград-Волинської міської ради від 01.11.2018 року йому було передано у власність земельну ділянку площею 0,0026 га та виданий держаний акт на землю, цільове призначення якої будівництво індивідуального гаража. Згідно довідки управління містобудування та архітектури за № 11/23 від 26.07.2023 року побудований гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] відповідає будівельним нормам та може використовуватись за призначенням. 19.09.2018 року на вказаний гараж було виготовлено технічний паспорт. У лютому 2023 року, з метою встановлення права власності на гараж, він звернувся до Державної інспекції архітектури та містобудування, однак документи йому було повернуто. У зв`язку з цим [PERSON] змушений звернутися до суду та визнати право власності на вказаний гараж. Позивач [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та вирішити на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 15.09.1978 року рішенням виконкому Новоград-Волинської міської ради № 440 [PERSON] було виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального гаража по [ADDRESS] на гаражній ділянки№ [NUMBER] . (а.с. 10). 10.10.1978 року відділом головного архітектора виконкому Новоград-Волинської міської ради було видано дозвіл на здійснення забудови гаража (а.с. 11). Рішенням Новоград-Волинської міської ради від 01.11.2018 року йому було передано у власність земельну ділянку площею 0,0026 га та виданий держаний акт на землю, цільове призначення якої будівництво індивідуального гаража (а.с. 6). Згідно висновку № 11/23 від 26.07.2023 року, виданого управлінням містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради, одноповерховий гараж № [NUMBER] , [ADDRESS] побудований у межах відведеної земельної ділянки, відповідає будівним вимогам та може використовуватись за призначенням (а.с. 5). Технічним паспортом встановлено, що гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] збудовано у 1979 році (а.с. 7-8). Витягом з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва встановлено, що причиною відмови у реєстрації було те, що дозвіл на проведення будівельних робіт від 10.10.1978 року є чинним до 10.10.1979 року, а отже таким, що втратив чинність, що унеможливлює внесення відомостей до Рєстру будівельної діяльності (а.с. 9). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. У відповідності до ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. У свою чергу, ч. 3 ст. 376 ЦК України передбачає, що право власності\~на самочинно\~збудоване нерухоме\~майно може\~бути за\~рішенням суду\~визнане за\~особою,\~яка здійснила\~самочинне будівництво\~на земельній\~ділянці,\~що не\~була їй\~відведена для\~цієї мети,\~за умови\~надання земельної\~ділянки у\~встановленому порядку\~особі під\~уже збудоване\~нерухоме майно. Як зазначено вище, гараж побудовано із дотриманням будівельних норм, та на земельній ділянці, яка була передано пізніше йому у власність за цільовим призначенням будівництво індивідуального гаража. На підставі вищевикладеного суд вирішив позовні вимоги позивача задовольнити та визнати за ним право власності на гараж. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1083 грн. 60 коп., позивач просив покласти на нього.

Outcome: approved