Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду та, змінивши предмет спору, просила визначити розмір частки в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком позивача. Йому належала на праві власності частка житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: [ADDRESS] . До складу спадкового майна також входить і земельна ділянка площею 0,10 га, кадастровий номер 0510137000:03:012:0131 за цією адресою, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 044680 від 12 листопада 2009 року). Позивач оформила своє право на спадщину на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0510137000:03:012:0131, розташовану за цією адресою, було відмовлено, так як не визначені частки співвласників. У зв`язку з цим у позивача відсутня можливість належним чином оформити право на спадщину. За викладених обставин позивач просила визначити, що частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0510137000:03:012:0131, розташовану за адресою: [ADDRESS] , становить . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2023 року прийнято справу до розгляду в загальному позовному провадженні та призначене підготовче засідання. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 жовтня 2023 року ( без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову та витребувано копію спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2023 року ( без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову. Представник позивача в підготовче засідання не з`явився, однак подав заяву та просив розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача позов визнала, про що подана відповідна заява, зазначаючи, що між відповідачем та спадкодавцем існувала домовленість з приводу визначення часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер 0510137000:03:012:0131, розташовану за адресою: [ADDRESS] , відповідно до ідеальних часток, тобто по кожному. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши у підготовчому засіданні обставини справи, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України та Земельного кодексу України щодо права спільної власності на майно. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,10 га, кадастровий номер 0510137000:03:012:0131, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 044680 від 12 листопада 2009 року, виданий Вінницькою міською радою з додатком серії АА №044008 (а.с.7). На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 106,2 кв.м. [INFO] помер [PERSON] - чоловік позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20 квітня 2022 року (а.с.6). 01 березня 2023 року державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовською В.С. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 01 березня 2023 року № 324362879 (а.с.8, 10). Постановою державного нотаріуса Третьої вінницької державної нотаріальної контори Березовської В.С. від 01 березня 2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер 0510137000:03:012:0131, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розташовану за адресою: [ADDRESS] , після померлого [PERSON] , оскільки неможливо визначити частку померлого у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (а.с.4). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частин 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України передбачено, що співвласники земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачене законом або не встановлено судом. Відповідні роз`яснення містять й положення п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Позивач, заявляючи вимогу про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, посилається на рівність часток. При цьому судом не встановлено обставин, які вказували б протилежне. Підтверджує та визнає дану обставину і відповідач як співвласник даної земельної ділянки. Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, визнання відповідачем позову, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості отримати свідоцтва про право на спадщину та в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. Оскільки спірна земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності двох співвласників без визначення їх часток, слід дійти висновку, що частка кожного співвласника в праві власності на цю земельну ділянку становить 1/2. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Іншого судом не встановлено. Тому, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення розміру частки померлого у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку в розмірі 1/2 підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до положень ст. 141,142 ЦПК України. Зважаючи, що позивач, як інвалід ІІ групи, звільнена від сплати судового збору, позов задоволений, а відповідач позов визнав в підготовчому засіданні, з останнього з урахуванням ст.142 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню 536,80 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved