Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивача [PERSON] адвокат Іванів О.Б. звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 12556, вчинений 15.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з позивача на користь ТзОВ «ФК «Фінрезерв плюс» заборгованості на загальну суму 33253,50 гривень, а також просить вирішити питання про стягнення судових витрат. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] у вересні 2023 року дізнався, що по відношенню до нього здійснюється примусове виконання виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем Витвицьким В.В. виконавчого округу Івано-Франківської області. Прибувши за місцем знаходження приватного виконавця, позивач отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження та копію виконавчого напису, по примусовому виконанню якого відкрито виконавче провадження. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2022 приватним виконавцем на підставі поданої ТОВ «Фінансова компанія «Фінрезерв плюс» заяви відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису № 12556, виданого 15.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Хара Н.С. про стягнення з позивача заборгованості в сумі 33253,50 грн. на користь відповідача. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що він виданий нотаріусом за зобов`язанням по кредитному договорі № 006-08510-190312 від 19.03.2012, укладеному з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». Водночас, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово, і цей розрахунок є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог до позивача. З усього вищевказаного вбачається, що на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог до позивача, а, отже, виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Окрім цього, у нотаріуса взагалі було відсутнє право на вчинення виконавчого напису за договором, який міг бути укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» (правонаступником якого є відповідач), оскільки такий договір не був нотаріально посвідчений. Таким чином, на підставі досліджених доказів, очевидними є обставини, що визначена у спірному виконавчому написі сума заборгованості не є безспірною, а сам виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, що є підставою для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.10.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову, а третій особі подати письмові пояснення щодо позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, хоча ухвалу про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з додатками було вручено особі за довіреністю, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 15.03.2021 було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 12556, про звернення стягнення з [PERSON] за кредитним договором № 006-08510-190312 від 19.03.2012 (надалі - Кредитний договір), укладеним з ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», право вимоги від якого перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» відповідно до договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 193/К від 09.02.2018. 09.02.2018 укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 09/02/2018, за яким ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» відступило право вимоги до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». В подальшому, 30.12.2020 між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ», було укладено договір факторингу № 1-30/12, на підставі якого ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» набуло право нового кредитора. 27.01.2021 між ТОВ «ФК «УНО КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 1-27/01, за яким ТОВ «ФК «ФІНРЕЗЕРВ ПЛЮС», далі іменоване - стягувач, набуло право нового кредитора до боржника за кредитним договором Стягнення заборгованості проводиться за період з 21.11.2018 по 27.01.2021. Сума заборгованості становить 33253,50 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 13953,50 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 16775,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 2525,00 грн. Також, за вчинення цього виконавчого напису стягнуто плату у розмірі 150,00 грн., а тому загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника становить 33403,50 грн. (а.с. 7). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2022 приватним виконавцем Витвицьким Володимиром Васильовичем виконавчого округу Івано-Франківської області відкрито виконавче провадження № 69637256 з виконання виконавчого напису № 12556, вчиненого 15.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., про стягнення з позивача на користь ТзОВ «ФК «Фінрезерв плюс» вищевказаної заборгованості (а.с. 8). Таким чином між сторонами виник спір з приводу правомірності вчинення виконавчого напису нотаріусом про стягнення заборгованості з позивача на користь відповідача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. В оспорюваному виконавчому написі, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. посилається на статті 87-91 Закону України «Про нотаріат» та на п. 2 Переліку документів за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У статті 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.03.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений кредитний договір між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що не заперечується відповідачем, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідачем не доведено, що нотаріусу надавався оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, а тому документи, які були надані нотаріусу кредитором, не можна визнати такими, що підтверджували безспірність заборгованості боржника. З огляду на викладене, в даному випадку у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. А тому позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1073,60 грн. сплаченого судового збору за подання позовної заяви та 536,80 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Із матеріалів справи встановлено, що 05.10.2023 позивач уклав з адвокатом Іванівим О.Б. договір про надання правових послуг та сплатив визначену розрахунком-переліком послуг, які надані адвокатом вартість послуг в розмірі 7000,00 грн., що підтверджується квитанцією № б/н від 09.10.2023 (а.с. 9-12). За таких обставин суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 7000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги. На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved