Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокатка Нужда С. Ф., звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05 червня 2015 року зареєстровано шлюб між сторонами. У сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку із відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні цінності та розподіл обов`язків щодо ведення спільного господарства. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинились. Продовжувати такі шлюбні відносини позивач бажання немає, оскільки відповідач не вживає заходів щодо збереження сім`ї, налагодження відносин, не бере участі у веденні спільного побуту. Збереження шлюбу є неможливим та суперечить дійсній волі позивачки. Ухвалою судді від 08 вересня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі, за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивачки, адвокатка Нужда С. Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб з мотивів, наведених у позовній заяві. Додатково пояснила, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, щодо примирення заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Ознайомившись із позовною заявою, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи. 05 червня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис № 763, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 05 червня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. У сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, та син [PERSON] , [INFO] , що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 серпня 2021 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). У судовому засіданні встановлено, що спільні відносини між позивачкою та відповідачем припинились. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 1 073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved