Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

02.08.2023 до Ленінського районного суду міста Полтави звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про зміну (збільшення) розміру аліментів на неповнолітню дитину. Позивач просить змінити (збільшити) розмір аліментів, які стягуються за рішенням Ленінського\~районного суду\~м.\~Полтави від\~07.10.2014,\~по справі\~№ 553/3552/14-ц\~з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на її\~користь,\~на утримання\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~500\~грн.,\~на стягнення\~аліментів у\~розмірі 1/4\~частки заробітку\~(доходу)\~відповідача,\~але не\~менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму дитини\~відповідного віку,\~щомісячно, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що заочним\~рішенням Ленінського\~районного суду\~м.\~Полтави від\~07.10.2014\~ухвалено стягувати\~з відповідача\~на її\~користь на\~утримання \~неповнолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~аліменти у\~твердій грошовій\~сумі в\~розмірі 500\~грн.,\~щомісячно,\~починаючи з\~31.07.2014\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття.\~Дитина проживає\~разом з\~позивачем.\~З часу\~ухвалення рішення\~про стягнення\~аліментів розмір\~витрат на\~утримання сина\~значно зріс.\~Вважає,\~що визначений\~за вказаним\~рішенням суду\~розмір аліментів\~підлягає збільшенню\~в порядку\~ст.\~192\~СК України. З урахуванням\~положень ст.\~182\~СК України,\~на даний\~час щомісячний розмір аліментів на утримання дитини повинен складати щонайменше 1416,50 грн., адже прожитковий мінімум для дитини чотирнадцятирічного віку складає 2833 грн. Вказує, що їй достовірно не відомо де відповідач працює, яку отримує заробітну плату, однак в будь-якому разі на утримання дитини він зобов`язаний сплачувати аліменти в більшому розмірі, аніж це зазначено в судовому рішенні, і повинен він це робити у відповідності до положень чинного СК України. За дев`ять років з моменту ухвалення рішення суду значно збільшився мінімальний розмір аліментів, а також прожитковий мінімум, значно зросли ціни, зокрема на одяг, харчування, відвідування спортивних секцій, товари для навчання в ЗОСШ, медичні послуги тощо. Зазначає, що працює в Департаменті освіти Полтавської міської ради, ДНЗ № 7, на посаді - вихователь дошкільного навчального закладу та за останні пів року середній розмір її щомісячної заробітної плати складає 7512, 66 грн. Крім вказаного розміру заробітної плати інших доходів не отримує. Аліментів в розмірі 500 грн. абсолютно не вистачає навіть на якісне харчування дитини протягом одного тижня. Також повідомляє, що не пред`являла до батька дитини жодного разу позову в порядку статті 185 СК України про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, що пов`язано з розвитком дитини та її здоров`ям, а навпаки на прохання батька дитини на початку 2018 року звернулася до Подільського ВДВС м. Полтави із заявою про повернення виконавчого документу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 17.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою щодо розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення справи та відзив на позов до суду не надходили. Так, суд вживав заходів щодо повідомлення відповідачів шляхом направлення судових повісток, смс-повісток на телефон зазначений в позовній заяві, а також розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі з 24.11.2007 перебували в зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням\~Ленінського районного\~суду м.\~Полтави від\~07.10.2014\~шлюб,\~зареєстрований 24\~листопада 2007\~року у\~Ленінському відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Полтавського\~міського управління\~юстиції Полтавської\~області,\~актовий запис\~№ 240,\~між [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~розірвано. Прізвище позивача [PERSON] після розірвання шлюбу залишено без змін « [PERSON] ». Відповідно до актового запису про народження № 49 від 14.01.2009, який виконано Октябрським Відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.01.2009). Заочним рішенням\~Ленінського районного\~суду м.\~Полтави від\~07.10.2014\~(справа\~№ 553/3552/14-ц),\~стягнуто з\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~громадянина України,\~уродженця м.\~Мурманськ Російської\~Федерації,\~зареєстрованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~проживаючого за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~приватного підприємця,\~ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] ,\~на користь\~ [PERSON] ,\~зареєстрованої та\~проживаючої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~аліменти щомісячно\~в розмірі\~по 500\~грн.\~на утримання\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~починаючи з\~31\~липня 2014\~року до\~досягнення дитиною\~повноліття. Рішення набрало законної сили 29.10.2014. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали 28 липня 2022 року шлюб, який зареєстровано Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтавві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 998 від 28.07.2022. (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Прізвище дружини [PERSON] після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Постановою державного виконавця Подільського ВДВС міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 28.02.2018 повернуто виконавчий лист № 553/3552/14-ц виданий 29.10.2014 за заявою стягувача. Неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Зміна (збільшення) розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, із одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, оскільки норми СК України імперативної заборони щодо цього не містять, а відповідне право сторони в такому спорі не може заперечуватися. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд зазначає, що відповідач відзив на позов не подав, будь-яких доказів на спростування вимог позивача не надав. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд доходить висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать матеріального становища відповідача і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, позивачку звільнено від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору за ставкою станом на день пред`явлення позову 02.08.2023, що становить 1073,60 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved