Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її корить аліменти\~ на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4\~000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до закінчення навчання, але не довше ніж досягнення дитиною 23-х років. Свої вимоги мотивує тим, що їх спільний з відповідачем син [PERSON] є курсантом 1-го курсу Одеського державного університету внутрішніх справ денної форми навчання, за професією: «Правоохоронна діяльність» з 01.09.2022 року (наказ №223 ОДУВС від 22.08.2022 року до липня 2025 року). Дитина повністю знаходиться на утримання позивачки, відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу не надає. Тому вона вважає, що відповідач має сплачувати аліменти і звертається до суду на підставі ст.ст. 199-200 СК України. Ухвалою суду від 17.07.2023 року було відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 14.08.2023 року позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог, їх задоволення та розгляд справи у її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. 14.08.2023 року відповідачем надано заяву, відповідно до якої, відповідач визнав позовні вимоги частково, заявивши про згоду сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2\~500,00 грн. Також зазначив про розгляд справи за його відсутності. Оскільки сторонами по справі було подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності сторін по справі на підставі наявних документів в матеріалах справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши подані документи та матеріали, заяви сторін по справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове\~задоволення\~\~ позовних\~вимог за наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 01.04.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області 01.04.2008 року. Позивач та відповідач є батьками дитини: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №104. Згідно довідки Одеського державного університету внутрішніх справ №3/2/263 від 31.05.2023 року, [PERSON] зарахований на денну форму навчання до ОДУВС, IV рівня акредитації для здобуття освітнього ступеня бакалавр за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», є курсантом 1-го курсу факультету підготовки фахівців для підрозділів кримінальної поліції з орієнтовним терміном закінчення навчання липень 2025 року. Сторони не заперечували, що дитина хоча і повноліття, але продовжує навчання на очній формі навчання, не перебуває на повному державному забезпеченні та перебуває на утриманні матері, позивача по справі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу . Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Положеннями ст. 199 СК України закріплено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Так якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Вимогами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність обов`язку щодо утримання дитини обох батьків, прожитковий мінімум для працездатної особи. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач [PERSON] є дієздатною, працездатною людиною. Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 14.07.2023 року відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто має постійне місце реєстрації. Враховуючи надані сторонами матеріали та докази, а також встановлені обставини та факти, суд дійшов висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання. Матеріали справи не містять доказів на обґрунтування розміру заявленої позивачем суми стягнення аліментів 4000 гривень та можливості відповідача надавати матеріальну допомогу у такому розмірі. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги частково, та згоден виплачувати аліменти в розмірі 2\~500, 00 грн. щомісячно. Відтак, визначаючи суму аліментів, враховуючи положення ст. 182 СК України, в тому числі матеріальне становище дитини, яка не працює, оскільки навчається на стаціонарі, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, розмір його доходів. Також суд враховує розмір витрат, на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини, тощо, та визначає їх у розмірі 2500 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною 23-рчного віку, тобто до [INFO] за умови продовження навчання. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи дослідив докази у справі та надав їм оцінку. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»,\~з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відтак, слід допустити до негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: partial