Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з позовною заявою до Товариства обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №6370 від 08.02.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за період з 21.10.2019 по 08.02.2021 в сумі 28\~917,30 грн та стягнути з відповідача усі понесені судові витрати, по сплаті судового збору за подання позовної заяви та за подання заяви про забезпечення позову. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 30.05.2023 йому через електронний сервіс державних послуг «Дія» стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження щодо нього та накладення арешту на грошові кошти в межах відкритого виконавчого провадження №65763023. З постанови державного виконавця стало відомо що 10.06.2021 відкрито виконавче провадження на підставі заяви стягувача ТОВ «Фінпром Маркет» щодо примусового виконання виконавчого напису № 6370 від 08.02.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з позивача заборгованості в сумі 28\~917,30 грн, яка нібито виникла по кредитному договору №958502 від 10.06.2019 укладеного з ТОВ «Авентус Україна». Жодних договорів з ТОВ «Фінпром Маркет» чи ТОВ «Авентус Україна» позивач не укладав і заборгованість перед ними відсутня. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис було вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином в безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом. Також, нотаріус не вчинив жодної дії, спрямованої на встановлення факту безспірності заборгованості. Крім того, жодних кредитних договорів між позивачем та ТОВ «Фінпром Маркет» чи ТОВ «Авентус Україна» укладено не було, а виконавчий напис може бути вчинений лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 30.08.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 31.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді. В судове засідання позивач не з`явився, позивач надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі позивача. Також зазначив, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином на офіційну електронну адресу, в тому числі через оголошення на сайті «Судова влада». Надав до суду заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України, в якій просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. зареєстрованого за №6370 від 08.02.2021 таким що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 537 грн. та, у разі подання заяви про забезпечення позову, - в розмірі 268, 40 грн. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, правом на подання до суду письмових пояснень по справі не скористався. Представник Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, правом на подання до суду письмових пояснень по справі не скористався. За таких\~обставин суд\~вважає можливим\~розглянути справу\~за відсутності\~сторін, на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з копією виконавчого напису №6370 від 08.02.2021, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Публічного Товариства обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлене право вимоги на підставі договору факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлене право вимоги на підставі договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020, якому в свою чергу ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу №22102019 від 22.12.2019 відступлене право вимоги за Кредитним договором №958502 від 10.06.2019 укладеного між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна». Строк, за який провадиться стягнення, з 21.10.2019 по 08.02.2021. Сума, що підлягає стягненню, становить 28\~917,30 грн., в тому числі: - заборгованість за тілом кредиту 8050,00 грн; - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією 4347,00 грн; - заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею 16470,30 грн; - плата за вчинення виконавчого напису 50 грн.; Згідно з копіями постанов державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, 10.06.2021 було відкрито виконавче провадження №65763023, щодо виконання виконавчого напису №6370 від 08.02.2021, винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., за яким пропонується стягнути з позивача на користь ТОВ «Фінпром Маркет» боргу в розмірі 28\~917,30 грн., а також винесені постанови про арешт коштів боржника від 05.07.2021, 01.12.2021, 21.02.2022, та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 11.06.2021. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, пункт 2 вказаного переліку був визнаний незаконним та нечинним у повному обсязі згідно із постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 по справі № 826/20084/14. Вказана постанова суду є чинною. В пункті 1 вищевказаного Переліку документів визначено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Таким чином, з 22.02.2017 кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідачем не було надано доказів того, що ним до нотаріуса були надані будь-які документи, що підтверджують безспірність заборгованості у вказаний у виконавчому написі період. Зокрема, відповідачем не було надано доказів подання ним нотаріусу виписки з рахунку позивача, яка б містила обов`язкові реквізити, що повинні бути вказані у ній згідно п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України (дата здійснення останніх (попередніх) операцій по рахунку, код валюти, суми операцій (відповідно за дебетом або кредитом) тощо). Без цих відомостей з виписки абсолютно неможливо з`ясувати коли і які саме суми були отримані позивачем від банку, коли були нараховані відсотки, в якому розмірі та за який період було нараховано відсотки, яким є розмір заборгованості та чи існує заборгованість взагалі. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Більш того, суду не надано доказів того, що виконавчий напис вчинено на підставі договору, який був нотаріально посвідченим. З урахуванням визнання судом з 22.02.2017 нечинним пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, видача таких виконавчих написів після 22.07.2017 можлива лише за умови пред`явлення оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів). Отже, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною. Факт наявності цього виконавчого напису суттєво порушує права позивача. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання вищенаведеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. При зверненні до суду із позовом позивачем був сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1073,60 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 536,80 грн Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, 50% судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви у розмірі 546,80 грн. та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 268,40 грн., на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. Враховуючи те, що відповідачем були визнані позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, тож з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена позивачем при зверненні до суду на загальну суму 805,20 грн. (50% судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 536,80грн. + 50% судового збору, сплаченого позивачем за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 268,40грн.) На підставі викладеного,

Outcome: approved