Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просила стягнути з відповідача на її користь моральну та матеріальну шкоду спричинену вчиненням кримінального правопорушення. В обґрунтування позову зазначила, що вона була потерпілою у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст. 125 КК України. Вироком Харківського районного суду Харківської області від 03.09.2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. Згідно вироку суду, відповідач спричинив шкоду її здоров`ю завдавши тілесних ушкоджень. Висновком експерта у кримінальному провадженні було встановлено, що їй було завдано легких тілесних ушкоджень, а саме: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, також зафіксовані чисельні ссадни та подряпини. В результаті неправомірних дій відповідача вона почала себе погано почувати, їй була викликана швидка допомога. В зв`язку з отриманими травмами вона перебувала спочатку на амбулаторному лікуванні в період з 06.07.2021 по 26.07.2021. Потім внаслідок погіршення самопочуття вона проходила стаціонарне лікування у період з 27.07.2021 по 06.08.2021 р. Після перебування на стаціонарному лікування у період з 07.08.2021 по 16.08.2021 знову перебувала на амбулаторному лікуванні. За весь час проходження лікування нею були витрачені кошти на придбання ліків. Крім того понесені витрати на проїзд до лікувальних закладів. Після лікування вона була змушена продовжувати вживання ліків та проходити обстеження. Крім фізичного болю вона таж зазнала моральних страждань, які пов`язані з втратою працездатності, в її житті залишились болісні спогади, вона відчувала сором та приниження її честі та гідності, оскільки події відбувались на її робочому місці. Її турбував стан її дітей, які бачили її незвичному для неї стані, як моральному так і фізичному. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Онупко М.Ю. від 21.10.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Розпорядженням Голови Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави. На виконання вищевказаного розпорядження Комінтернівським районним судом м. Харкова справи, які перебували на розгляді в суді були передані до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 16.05.2023 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова, оскільки Розпорядженням Голови Верховного Суду від 17.11.2022 року №65 відновлено територіальну підсудність судових справ Комінтернівського районного суду м. Харкова з 23.11.2022 року, позивачем заявлено клопотання про передачу справи за підсудністю та цивільна справа належить до територіальної юрисдикції Комінтернівського районного суду м. Харкова. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.06.2023 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Музиченко В.О. та призначено до судового розгляду. Представником відповідача подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. У клопотання зазначено, що відповідач частково визнає позовні вимоги на суму 10000,00 грн. у вказану суму входять витрати на лікування, моральна шкода та інші витрати, які понесла позивачка. Також відповідач просив зменшити розмір витрати на правничу допомогу до 2000 грн. В урахуванням заяви представника відповідача, позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій вона просила стягнути з відповідача 10000,00 грн. в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а також витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного. Вироком Харківського районного суду Харківської області від 03.09.2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. Вироком суду встановлено, що 04 липня 2021 року, близько 23 години 30 хвилин\~ [PERSON] , перебуваючи у приміщенні торгівельного павільйону, розташованого за адресою:\~смт Виский, Харківського району Харківської області, на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків з [PERSON] , діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій, всупереч встановленим нормам закону, схопив останню руками за шию та почав придушувати, після чого наніс один удар рукою в область затилку та один удар рукою в область шиї. Далі [PERSON] схопив [PERSON] руками за передпліччя, почав трясти, після чого тричі штовхнув спиною та затилком об цегляну стіну. Потім [PERSON] , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень наніс удар ногою по правій та лівій нозі потерпілої. В результаті протиправних дій [PERSON] потерпілій спричинено згідно з висновком судово-медичної експертизи №09-1135/2021 від 26 серпня 2021 року садна на згинальній поверхні правого передпліччя, садна на тлі синця на тильній поверхні лівої кисті, синці на передній поверхні шиї, на згинальній поверхні лівого передпліччя, на ліктьовій поверхні лівого передпліччя, на внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні правого стегна, на лівому стегні, на лівій гомілці, на задній поверхні лівого плеча, в поперековій ділянці справа, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю\~не більше6-тидніві за цією ознакою, відповідно до п.п. 2.3.2 «б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених\~Наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. На підставі оглядів у медичних закладах та консультативного висновку лікаря-нейрохірурга, потерпілій був встановлений діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку», яка відноситься до легкої форми черепно-мозкових травм, характеризується нетривалими функціональними порушеннями і при якій регрес неврологічної симптоматики (загально мозкової та вогнищевої) наступає протягом 1-2 тижнів. Критерієм для оцінки такої травми є тривалість розладу здоров`я понад 6, але не більше 21 день (згідно Наказу МОЗ України №245 від 25.04.2006, Методичних рекомендацій МОЗ України «Сучасні принципи судово-медичної експертизи при струсі головного мозку», Київ-2009; «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених\~Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995р.), а тому за ступенем тяжкості дана травма належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1.а. 2.3.3.\~«Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених\~Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р. Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ч.1\~ст.61 КПК України\~цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди та яка в порядку встановленому\~кримінальним процесуальним кодексом України\~пред`явила позов. Відповідно до ч.1, 7\~ст.128 КПК України\~особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до вимог п.п. 8,9 ч.2.\~ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав на інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідної до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільною права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Як передбачено ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Верховним судом України в п. 2\~Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6\~(з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Оскільки, в результаті неправомірних та винних дій засудженого було заподіяно потерпілій тілесних ушкоджень та спричинено майнову шкоду, пов`язану із витратами на лікування, відповідно до ст. ст.\~22,\~1166 ЦК України, підлягають відшкодуванню засудженим/відповідачем у повному обсязі. Окрім матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями засудженим також завдано потерпілій немайнових втрат, тобто моральної шкоди. Відшкодування моральної шкоди передбачене\~статтею 23 Цивільного кодексу України. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивачка стверджує, що моральна шкода полягає у її душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із спричиненням тілесних ушкоджень. Окрім того, у зв`язку із протиправною поведінкою відповідача вона проходила лікування та знаходилась у пригніченому стані. Крім того, наслідки перенесеної психологічної травми в наслідок спричинення тілесних ушкоджень призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін. Отже, відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Верховний суд України в п. 1\~Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4\~(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене\~Конституцією\~та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. У відповідності до ч. 3\~ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховним судом України в п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4\~(з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При ньому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Судом достовірно встановлено, що винні дії відповідача знаходяться в прямому причинному зв`язку із заподіяною позивачці матеріальною та моральною шкодою. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. З урахуванням часткового визнання відповідачем позову та уточненням позивачкою позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивачки 10000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Відповідно до ч. 3\~ст.137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Матеріали справи містять розрахунок витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги. Відповідачем подано заяву про зменшення витрат на правничу допомогу до 2000 грн., позивачка з вказаною сумою погодилась та зменшила вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу до 2000 грн., тому з урахуванням заяв сторін, суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу 2000 грн. Оскільки позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору, втирати пов`язані із розглядом справи, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved