Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

І. Зміст позовних вимог У липні 2023 року представник позивача звернулася до суду з позовом до АТ «Універсал Банк» в якому просить застосувати наслідки нікчемності договору про надання банківських послуг за рахунком [NUMBER] в частині сплати відсотків за користування кредитом, а саме перерахувати розмір грошових коштів, які повинен сплатити [PERSON] на користь АТ «Універсал банк», або які повинне повернути АТ «Універсал банк» на користь [PERSON] як надміру сплачені по кредиту кошти, без урахування незаконно нарахованих АТ «Універсал банк» відсотків за користування кредитом та з урахуванням розміру перерахованих [PERSON] коштів на рахунок [NUMBER] . В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 28.10.2017 р. між АТ «Універсал Банк» в рамках проекту monobank, та позивачем було укладено договір про надання банківських послуг , який представляє собою анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг Позивач отримав від відповідача виписку про рух коштів по картці станом на 07.06.2023 р. по рахунку [NUMBER] , з якої вбачається, що станом на 07.06.2023 р. кредитний ліміт становить 90 000 грн., а також станом на 07.06.2023 р. заборгованість складає 245 271, 90 грн. Як вбачається з розрахунку платежів по погашених сумах по рахунку [NUMBER] за період з 11.07.2021 р. по 31.05.2023 р., здійсненого на підставі виписки про рух коштів по картці від 07.06.2023 р. за період з 01.01.2021 р. по 07.06.2023 р. (виписка та розрахунки додаються), що за період з 11.07.2021 р. по 31.05.2023 р. позивачем було всього внесено коштів на карту в розмірі 118 183, 34 грн. Крім того, за період з 01.08.2021 р. по 01.06.2023 р. позивачу були нараховані відсотки за користування кредитом на загальну суму 114 903, 27. Однак, вносячи кошти, позивач поповнював картку, а не сплачував відсотки, так як не брав на себе жодних зобов`язань щодо сплати відсотків за користування коштами. Нарахування відсотків за даною карткою є безпідставним. В анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг зазначено, що позивач просить відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму , вказану в додатку, відповідно до умов договору. Оскільки відсутні достатні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовій формі ціну договору (у формі сплати процентів, комісії), а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, банк має можливість вимагати лише фактично отриману та не повернуту суму кредиту, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 530 ЦК України. З проведеного розрахунку між отриманими коштами та повернутими коштами різниця складає (58 570,42 - 118 183,34) = 59 612,92 грн. Пр и цьому 114 903, 27 грн. сума безпідставно нарахованих відсотків. Отже, борг позивача перед відповідачем відсутній, так як відсотки нараховані безпідставно , а позивач повернув відповідачу на 59 612, 92 грн більше, ніж отримав від нього. Таким чином, переплата у сумі 59 612,92 грн. має бути повернута відповідачем на користь позивача. Незважаючи на це, у виписці про рух коштів по картці станом на 07.06.2021р. по рахунку [NUMBER] зазначено про те, що станом на 07.06.2023п\\р. заборгованість складає 245 271,90 грн. Отже дана заборгованість нарахована незаконно. Просить позов задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.07.2023 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Предстаником відповідача надано відзив на позовну заяву в якому вказав, що категорично заперечує у повному обсязі проти позовних вимог та вважає їх необгрунтованими. Позивач намагається ввести суд в оману щодо надуманих підстав позову, а саме позов пред`явлений з метою ухилення від виконання взятих на себе зобов`язань за договором про надання банківських послуг. Анкета -заява до договору про надання банківських послуг у відповіданості із ч. 1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Сам позивач за змістом позову наголошує, що він користувався послугами АТ «Універсал Банк», отримав платіжну картку та користувався коштами в межах кредитного ліміту та взагалі банківськими послугами в межах договору про надання банківських послуг. Таким чином, факт укладення договору про надання банківських послуг отримання платіжної картки позивачем і користування останнім грошовими коштами в межах кредитного ліміту для власних потреб не потребує доказуванню в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України. На дату укладення правочину позивачем та банком заявку на укладення договору можна було подати в режимі онлайн. Так, від початку потейціним клієнтом надається номер мобільного телефону . Всі подальші дії, здійснюються у вже завантаженому мобільному додатку особою, яка звернулася за оформленням платіжної карки. [PERSON] було надано у мобільному додатку всі примірники документів, на які банк посилається в анкеті-заяві, всю необхідну і обов`язкову інформацію щодо банківського обслуговування у межах продукту monobank у редакції, яка діяла на дату виникнення спірних правовідносин між сторонами. Так, позивач пройшов відповідну перевірку поданих документів, завантажив мобільний додаток та пройшов процедуру ознайомлення із умовами і правилами у повному обсязі, вибрав спосіб доставки, банк повідомив йому, що він може звернутися до будь-якої точки видачі із паспортом. Таким чином, на дату підписання 28.10.2017р. анкети- заяви [PERSON] вже отримав у мобільному додатку умови і правила, тарифи із повною інформацією щодо надання банківських послуг за цим продуктом і був з такими документами ознайомлений та мав такі примірники. Просить відмовити у задоволенні позову. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними», роз`яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним необхідно перевіряти додержання ст.ст.215, 1048-1052, 1054-1055 ЦК України, та ст.ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до правових позицій Верховного Суду України (справа №6-11173св10), застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення цього Закону не можуть застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. У справі встановлено, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Як вбачається із справи, у заяві-анкеті для отримання кредиту зазначено, що [PERSON] ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, паспортом споживчого кредиту, що складають договір про надання банківських послуг. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене, суд вважає, що між сторонами було належним чином укладено кредитний договір, згідно якого позичальник отримав кредит шляхом встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок№ [NUMBER] , а отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини. Відповідно до п. 10 анкети-заяви позивач, підписуючи її надав згоду на обробку (в тому числі але не виключно на збереження та передачу) ним будь-яким третім особам всіх персональних даних, конфіденційної інформації та даних, що складають банківську таємницю, що отримуються банком в процесі виконання договору, з метою та на умовах, встановлених у договорі. Надав право та доручив ПАТ «Універсал Банк» здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків, відкритих у банку, без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань перед ПАТ «Універсал Банк», що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між позивачем та банком. Крім того, позивач не заперечував тієї обставини, що користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості, що свідчить про здійснення ним усіх дій необхідних для укладання кредитного договору. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив ознайомлення та прийняття відповідних умов надання кредиту. Відповідно до пункту 3 анкети-заяви відповідач вказав, що підписанням цього договору підтверджує, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі. Крім цього, Національний банк оприлюднив Положення про застосування електронного підпису в банківській системі України, затверджене постановою Правління НБУ № 78 від 14.08.2017. Положення набрало законної сили 17.08.2017. Цим положенням надано всім банкам можливість використання електронного підпису для застосування безпаперових технологій при наданні банківських послуг та визначено, суб`єкти електронної взаємодії - Національний банк України, банки України, комерційні агенти банків, клієнти та контрагенти банків України (п. 5 розділу 1). Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 28.10.2017р. між позивачем та відповідачем АТ «Універсал Банк» був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, умови якого відповідачем були виконані. У свою чергу, [PERSON] допущено порушення умов договору щодо своєчасного погашення платежів, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 28.10.2017р., укладеного між Універсал Банк та [PERSON] станом на 27.07.2023р. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 252771,30 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками 0,00 грн. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відсутні підстави для застосування наслідків нікчемності договору про надання банківських послуг в частині сплати відсотків. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed