Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник, адвокат Раков А.В. звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 02.09.1995 вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано у Горлівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 1403.\~ Від цього шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Вказала,\~що спільне\~життя з\~відповідачем не\~склалося,\~тому що\~у них\~наявні різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. На підставі\~чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подружні відносини\~між ними\~припинилися з\~травня 2022\~року.\~З цього\~часу спільне\~господарство не\~ведеться. Вважає, що їх сім`я вже не може бути збережена, і шлюб необхідно розірвати. Спору відносно розподілу майна на теперішній час між ними немає. Просить суд,\~шлюб,\~зареєстрований 02.09.1995 з відповідачем у Горлівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 1403, розірвати, залишивши після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] . Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Раков А.В., що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 12.08.2023 та ордера про надання правничої (правової) допомоги серія АН № 1232670 від 17.08.2023 в судовому засіданні участі не приймали, про дату, час та спосіб проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представником через систему «Електронний суд» направлено заяву особисто та від позивачки про розгляд справи за його відсутності та позивачки, та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участь не приймав, однак суду надав заяву, в якій вимоги позивача визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 02.09.1995 уклали шлюб, який було зареєстровано у Горлівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 1403. Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Їх сім`я фактично розпалася та сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ спільного сумісного майна між ними немає. В\~Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень\~Конституції України, норм\~Сімейного кодексу України,\~Цивільного процесуального кодексу України,\~Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1\~ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я\~є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно\~ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе. Згідно ч. 1\~ст. 113 Сімейного Кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] не вимагає від відповідача компенсацію за понесені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved