Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

30 травня 2023 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до ТОВ «Віндкрафт Україна», третя особа: [PERSON] , про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 28000 грн, а також судових витрат у розмірі 16573,60 грн. Позов обґрунтований тим, що 02 вересня 2021 року сталася ДТП за участі транспортних засобів «Ford Ranger», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «Opel Vivaro», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Херсонського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Opel Vivaro» склала 138908,23 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Ford Ranger», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована ПрАТ «СК «Колоннейд Україна», тому страховик виплатив на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 130000 грн у межах ліміту за полісом. Тому позивач просить стягнути різницю невідшкодованого матеріального збитку у розмірі 8908,23 грн., витрати на транспортування автівки з місця ДТП 4100 грн, а також завдану йому маральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 15000 грн, а всього 28008,23 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 16573,60 грн., в які входять сплачений за подачу позову судовий збір у розмірі 1073,60 грн, витрати за проведення авто-товарознавчої експертизи 3500 грн, витрати на правничу допомогу - 5000 грн, а також витрати на правничу допомогу у справі про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] - 7000 грн. Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 01 червня 2023 року після отримання судом інформації щодо зареєстрованої адреси місцезнаходження відповідача та місця проживання третьої особи відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10 липня 2023 року третя особа на стороні відповідача [PERSON] на електронну пошту суду надав письмові пояснення, в яких зазначив, що ТОВ «Віндкрафт Україна» перебуває на тимчасово окупованій території України, усі співробітники евакуювалися хто як міг, підприємство не працює, зв`язку із представниками товариства немає, тому повідомити про судову справу він не міг. Також у своїх поясненнях заперечував проти компенсації судових витрат, понесених позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 658/3876/21 у розмірі 7000 грн, вважає, що ці витрати не належать до збитків чи шкоди і не можуть стягуватися за позовною вимогою у іншому провадженні, що узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 20 травня 2009 року у справі № 6-3261св08, від 27 січня 2010 року у справі № 6-11633св09, від 03 лютого 2010 року у справі № 6-15773св09. Такі витрати відносяться до судових витрат, для яких законом передбачений інший порядок відшкодування. Сторони у судове засідання не з`явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином. 06 листопада 2023 року через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Щербань В.С. надав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача та підтримання позовних вимог. Місцезнаходження відповідача ТОВ «Віндкрафт Україна» та зареєстроване місце проживання третьої особи є на тимчасово окупованій території України, тому відповідно ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вони повідомлялися про слухання справи шляхом направлення судових повісток на електронні адреси: відповідач, який має зареєстрований електронний кабінет, на офіційну електронну адресу, третя особа, який також є учасником підсистеми «Електронний суд» - на повідомлену ним електронну пошту, тому вони вважаються повідомленими належним чином, із клопотаннями до суду не зверталися. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. 02 вересня 2021 року о 14:15 годині на автодорозі Т 0403 - 35 км сталося ДТП за участі транспортних засобів «Ford Ranger», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортним засобом «Opel Vivaro», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . 16 лютого 2022 року Херсонський апеляційний суд своєю постановою у справі № 658/3876/21 визнав [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] [PERSON] є власником автомобіля «Opel Vivaro», державний номерний знак [NUMBER] . Транспортний засіб «Ford Ranger», державний номерний знак [NUMBER] , належить ТОВ «Віндкрафт Україна» і закріплений наказом № 11 від 27 лютого 2020 року за технічним директором підпримства [PERSON] . Відповідно до висновку експерта транспортного-товарознавчого дослідження № Д 13/09/21 від 28 жовтня 2021 року вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Opel Vivaro», державний номерний знак [NUMBER] , станом на 02 вересня 2021 року склала 169429,85 грн, а ринкова вартість автомобіля в аварійному стані з урахуванням пошкоджень, отриманих після дорожньо-транспортної пригоди, складає 30521,62 грн. За проведення транспортно-товарознавчого дослідження № Д 13/09/21 від 28 жовтня 2021 року позивач сплатив на користь судового експерта Чивчиш О.П. грошові кошти у розмірі 3500 грн, що підтверджується квитанцією № 114488. Крім того, за транспортування пошкодженого транспортного засобу з місця ДТП [PERSON] сплатив 4100 грн. На момент ДТП транспортний засіб «Ford Ranger» державний номерний знак [NUMBER] був забезпечений полісом № АР 4517755, виданим ПрАТ СК «Колоннейд Україна», яке 11 серпня 2022 року здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 130000 грн відповідно до максимального ліміту полісу страхування. Таким чином, розмір не відшкодованого матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу позивача, складає 8908,23 грн. Внаслідок ДТП позивачу була заподіяна також моральна шкода, яка полягала у емоційному стресі, який проявився тривогою та переживаннями за своє життя та життя дружини [PERSON] , яка також перебувала у автомобілі в момент ДТП, оскільки при зіткненні транспортний засіб викинуло на узбіччя і ледве не перекинувся. Звичайний та усталений спосіб життя позивача кардинально змінився, з`явилися негативні хвилювання, пов`язані із усуненням наслідків ДТП та непередбачуваних матеріальних витрат, змінився життєвий графік, з`явилися нові труднощі - у вільному пересуванні. Позивач відчував схвильованість з приводу проблем матеріального характеру, що виникли внаслідок ДТП. З урахуванням обсягу душевних переживань та завданого дискомфорту позивач оцінив моральну шкоду у розмірі 15000 грн. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. За нормами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч.1 ст. 1172 ЦК України). Положення ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З аналізу вказаних даних норм слідує, що шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Відповідно до частини першої\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно з частиною першою\~статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78\~ЦПК\~України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За нормами ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі\~статтею 80\~ЦПК\~України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами\~ч.1\~ст.95\~ЦПК\~України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною першою статті 89\~ЦПК\~України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки належними\~доказами підтверджено\~причинно-наслідковий\~зв`язок\~між діями\~працівника ТОВ\~«Віндкрафт Україна»\~-\~ [PERSON] ,\~який під\~час здійснення\~трудових обов`язків,\~керуючи транспортним\~засобом відповідача,\~ на\~порушення вимоги\~п.п.\~2.3\~б,\~11.3\~ПДР України,\~допустив зіткнення\~з автомобілем\~марки «Opel\~Vivaro»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~належним [PERSON] ,\~тому з\~відповідача слід\~стягнути на\~користь позивача\~завдані збитки\~у розмірі\~16508,23\~грн,\~з яких\~8908,23\~грн -\~різниця невідшкодованого\~матеріального збитку,\~4100\~грн -\~витрати на\~транспортування автівки\~«Opel\~Vivaro»\~з місця\~ДТП. витрати за проведення авто-товарознавчої експертизи № Д 13/09/21 від 28 жовтня 2021 року у розмірі 3500 грн. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до норми ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті . \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. \~ \~ \~ \~Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. \~ \~ \~ \~Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. \~ \~ \~ \~Суд, оцінюючи усі докази в сукупності, вважає, що розмір моральної шкоди завданої позивачу в 10000 грн. буде достатньою компенсацією за моральні переживання, перенесені позивачем в момент пригоди та в результаті пошкодження його транспортного засобу та порушення звичайного укладу життя. За нормами ст.137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 18 травня 2023 року, укладений між позивачем та адвокатом Щербанем В.С., відповідно до якого вартість правничої допомоги складає 5000 грн. і оплачується у день підписання договору у повному розмірі, та розрахунковою квитанцію № 016099 від 18 травня 2023 року на суму 5000 грн за надання правничої допомоги за вказаним договором. Отже, враховуючи вказані норми та додані докази про розмір правничої допомоги, вказана сума 5000 грн підлягає стягненню з відповідача. При вирішенні питання про стягнення правничої допомоги суд враховує правові висновки Верховного Суду у справах № 755/9215/15-ц, №922/445/19. Що стосується витрат у розмірі 7000 грн, понесених позивачем для захисту своїх прав та інтересів під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] за ст. 124 КУпАП за фактом ДТП, то вони відшкодуванню під час розгляду даної справи не підлягають з огляду на таке. Як визначено\~нормами ст.137\~ЦПК України\~суд вирішує\~питання про\~стягнення витрат\~ за\~отриману правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~тобто судові\~витрати мають\~бути пов`язані\~з розглядом\~саме цивільної\~справи,\~тоді як\~ витрати\~у розмірі\~7000\~грн пов`язані\~з оплатою\~правової допомоги\~адвоката,\~є такими,\~що понесені\~позивачем у\~зв`язку\~з реалізацією\~своїх процесуальних\~прав при\~розглядісправи про адміністративне правопорушення, тому вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні. Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду України у постановах від 20 травня 2009 року у справі № 6-3261св08, від 27 січня 2010 року у справі № 6-11633св09, від 03 лютого 2010 року у справі № 6-15773св09. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача також необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн. \~

Outcome: partial