Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені зі сплати аліментів за період з 11.06.2020 по 31.05.2023 у сумі 305\~756,38 грн., посилаючись на невиконання відповідачем судового наказу зі сплати аліментів та наявність заборгованості. В обґрунтування вимог зазначено, що судовим наказом від 26 червня 2020 року у справі № 214/3996/20 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей. Судовий наказ набрав законної сили 26.06.2020 та був виданий 13.08.2020, постановою від 03.08.2022 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 69550836. Згідно довідки-розрахунку державного виконавця, за період з 11.06.2020 по 01.07.2023 складає 368\~775,97 грн., у липні боржником було сплачено у рахунок погашення заборгованості 80\~291,87 грн., станом на 01.07.2023 сума боргу складає 288\~484,10 грн. Однак нею заявляється сума пені за прострочення аліментів до червня 2023 року, оскільки розрахунок заборгованості державним виконавцем надано лише станом на 01.07.2023. При цьому аліменти у сумі 80\~291,87 грн., що сплачені відповідачем у липні 2023 року, згідно сталої судової практики, зараховуються на погашення заборгованості по аліментам, яка виникла у попередньому місяці, починаючи з першого місяця її виникнення, тому платіж за липень 2023 року не впливає на правильність розрахунку пені за період з червня 2023 року по травень 2023 року. Тому з урахуванням вимог статті 196 СК України просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року розгляд справи ухвалено проводити в порядку заочного розгляду. У судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України. До суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи за його та позивача відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, судовим наказом Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року стягнуто із [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожної окремо, та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 11.06.2020 року і до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 14 копія судового наказу). Згідно наданого позивачем до матеріалів позову розрахунку заборгованості [PERSON] згідно судового наказу № 214/3996/20 від 13.08.2020, проведеного на підставі частини 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), нараховано аліментів за період з 14.06.2020 по 01.07.2023 у сумі 368\~775,97 грн., сплачено всього у липні 2023 року 80\~291,87 грн., станом на 01.07.2023 борг складає 288\~484,10 грн. (а.с. 16 копія розрахунку). Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196\~СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята\~статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9\~ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8\~СК України та частини першої статті 9\~ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19), на яку є посилання в касаційній скарзі, зазначено, що: «у\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів». Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості (постанови Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 372/3260/20 (провадження № 61-8523св22) від 02 жовтня 2023 року у справі № 705/2656/21 (провадження № 61-8878св23). Судом установлено, що за період з 11.06.2020 по 31.05.2023 у позивача наявна заборгованість зі сплати аліментів у сумі 327\~941,49 грн. Доказів виникнення заборгованості зі сплати аліментів не з вини відповідача, останнім до суду не надано, розрахунок заборгованості по аліментам, проведений державним виконавцем, не спростовано. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність передбачених частиною першою статті 196 СК України підстав для стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів у розмірі, що відповідає розміру заборгованості за аліментами (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2023 року у справі № 705/2656/21 (провадження № 61-8878св23). При цьому\~розрахунок пені,\~наведений позивачем\~у тексті\~позовної заяви\~відповідно до\~позиції,\~викладеної упостанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відповідачем не оспорюється. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у сумі 3\~057,56 грн. (1% від ціни позову).

Outcome: approved