Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності. Представник позивачки [PERSON] адвокат Златі Д.С. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] ; копія свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.06.2018р. (щодо присадибної земельної ділянки); копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] , оформленого на ім`я [PERSON] ; копія рішення виконкому Ренійської міської ради про відведення [PERSON] земельної ділянки під житлове будівництво; копія акту про відведення в натурі земельної ділянки; копія договору забудови від 11.04.1980 р.; копія домової книги; копії свідоцтв про народження відповідачів; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку та присадибної земельної ділянки; копія постанови нотаріуса від 24.03.2023р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 28.09.2023р. (спадкова справа не заводилась); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 28.09.2023р. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі є вдовою нині померлого [PERSON] , відповідачі являються його дітьми. За життя [PERSON] належало майно: -житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] на підставі договору забудови від 11.04.1980 р.; -земельна ділянка площею 0,0621 га із кадастровим номером 5124110100:02:002:0322, розташована по [ADDRESS] , виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.06.2018р. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його дружина та діти сторони у справі. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у зв`язку із тим, що в неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів. Відповідачі\~ у справі на спадщину не претендують, не заперечують, щоб спадщину оформила позивачка. Останні роки перед смертю чоловіка позивачка мешкала разом із ним, доглядала за [PERSON] , як дружина. У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину (на житловий будинок та земельну ділянку), їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказані спадкові об`єкти. Необхідні нотаріусу документи позивачка надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця. Перешкодою в оформленні спадкового житлового будинку є також і те, що він за життя спадкодавця не був зареєстрований у Державному реєстрі прав власності, а також і те, що в їхніх прізвищах містяться різночитання, які виникли внаслідок неправильного перекладу документів з російської мови на українську мову. Отже, після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на житловий будинок та земельну ділянку, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином,\~ позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого чоловіка і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою\~ не визнана, відповідачі її не прийняли та на неї не претендують. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом. У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка не звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті чоловіка у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок та присадибну земельну ділянку. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину фактично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих та технічних документів на будинок та земельну ділянку, розпорядження щодо їх цільового використовування, мешкання в будинку тощо). Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом\~ із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок та земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved