Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа, які не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Таращанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [PERSON] з 11 листопада 2014 року перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбу. З січня 2015 [PERSON] та [PERSON] проживають разом в цивільному шлюбі. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , однак оскільки [PERSON] на цей момент перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , хоча разом вже з 2014 року не проживали, батьком записали [PERSON] 15.06.2023 рішенням Таращанського районного суду Київської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. В зв`язку з чим позивач вимушений звернутися з позовом про визнання його батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 16.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 11.09.2023 о 10.00год. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 05.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені. Позивач, відповідач [PERSON] , представник третьої особи надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач на вимогах позову наполягає, відповідач [PERSON] , третя особа не заперечують проти задоволення позову. Від відповідача [PERSON] клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не надійшло. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] в м. Біла Церква Київської області , батьками якої вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 лютого 2023 року (а.с. 12). 15 червня 2023року рішенням Таращанського районного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11 листопада 2014 року Васильківським ВДРАЦС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), розірваний (а.с.11) Як вбачається з результату дослідження № 39801 аналізу ДНК на батьківство Медико-генетичного центру «Мама Папа» від 18.09.2023, передбачуваний батько [PERSON] , не може бути виключений як біологічний батько досліджуваної дитини [PERSON] , ймовірність встановлення батьківства дорівнює - 99.9999997% (а.с. 58). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно з п. 6.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки в ході розгляду справи судом знайшов своє підтвердження факт того, що позивач [PERSON] є біологічним батьком дитини, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved