Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся з позовом, в якому з врахуванням збільшених позовних вимог просить здійснити реальний розподіл домоволодіння по [ADDRESS] та транспортних засобів, придбаних за час шлюбу. Зокрема, визнати за ним право власності на автомобілі MAN (вантажний сідловий тягач), 1996 року випуску, д.н. [NUMBER] , дата реєстрації 19 листопада 2022 року; MAN (вантажний сідловий тягач), 1997 року випуску, д.н. [NUMBER] , дата реєстрації 22 листопада 2022 року; SCHMITZ (напівпричіп НПР самоскид), 2013 року випуску, д.н. [NUMBER] , дата реєстрації 29 листопада 2022 року. За відповідачем у порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності на автомобіль Mersedes Benz, Е 270, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] , дата реєстрації 01 червня 2022 року (а.с.25-31). Позовні вимоги обгрунтовує тим, що перебувають у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 листопада 2000 року, сімейне життя не складається, тому вони на стадії розлучення. Під час придбання вказаного домоволодіння між ними була усна домовленість, що у випадку розірвання шлюбних стосунків, вони будуть спільно користуватися будинком і проведуть реальний розподіл його у добровільному порядку, а автомобіль «Mercedes-Benz», Е 270, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] належатиме відповідачу, так як вона ним користується, а інші транспортні засоби перейдуть у його власність, оскільки використовуються ним для господарської діяльності. Однак, після припинення шлюбних стосунків, через певні обставини, вони не можуть досягти домовленості щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, що і стало підставою для звернення до суду. 12\~жовтня 2023\~року відкрито провадження та призначено перше судове засідання з викликом сторін. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, зокрема погодилася з порядком розподілу транспортних засобів, їх вартості, запропонованих позивачем у позовній заяві. Разом з тим заперечує щодо розподілу будинковолодіння, яке їй подаровано та є приватною власністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов належить частково задовольнити, виходячи з наступного. Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.\~\~\~\~\~\~ Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу реального розподілу майна подружжя. Норми\~СК України\~у статтях\~57,\~60\~встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм\~\~майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. За правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності. При цьому не мають значення підстави, на яких майно придбане: куплене, одержане в результаті обміну чи у вигляді винагороди за працю. Не має значення також і те, на чиє ім`я виданий правовстановлюючий документ на майно (постанова Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у цивільній справі №318/1863/17). Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Положеннями ч. 1 ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Як передбачено п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.\~\~ Встановлено, що сторони уклали шлюб 14 листопада 2000 року, який розірвано 20 жовтня 2023 року згідно рішення Болехівського міського суду. За час перебування у шлюбі вони придбали автомобіль MAN (спеціалізований вантажний сідловий тягач), 1996 року випуску, д.н. [NUMBER] , дата реєстрації 19 листопада 2022 року на ім"я [PERSON] ; автомобіль MAN (спеціалізований вантажний сідловий тягач), 1997 року випуску, д.н. [NUMBER] , дата реєстрації 22 листопада 2022 року ім"я [PERSON] ; транспортний засіб SCHMITZ ( спеціалізований напівпричіп НПР самоскид), 2013 року випуску, д.н. [NUMBER] , дата реєстрації 29 листопада 2022 року ім"я [PERSON] ; автомобіль Mersedes Benz, Е 270, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] , дата реєстрації 01 червня 2022 року на ім"я ім"я [PERSON] (а.с. 28-31). Вказані транспортні\~засоби набуті сторонами за час шлюбу, тому вони мають статус спільної сумісної власності подружжя та підлягають розподілу між ними. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки під час судового розгляду сторонами досягнуто згоди щодо поділу транспортних засобів, їх вартості, відповідач визнала позовні вимоги в цій частині, то такі обставини не підлягають доказуванню, а тому вказані транспортні засоби слід поділити згідно домовленості сторін. Зокрема, за [PERSON] слід визнати право власності на такі транспортні засоби: MAN (спеціалізований вантажний сідловий тягач), 1996 року випуску, д.н. [NUMBER] , MAN (спеціалізований вантажний сідловий тягач), 1997 року випуску, д.н. [NUMBER] ,; SCHMITZ (спеціалізований напівпричіп самоскид), 2013 року випуску, д.н. [NUMBER] , а за [PERSON] \~-\~ на автомобіль Mersedes Benz, Е 270, 2003 року випуску, д.н. [NUMBER] . Разом з тим, вимоги позивача про поділ будинковолодіння по [ADDRESS] є необгрунтованими, оскільки подарований відповідачу [PERSON] та не підлягає розподілу. Так, правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України, відповідно до якої, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору дарування від 15 серпня 2020 року [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] вказане домоволодіння і воно є приватною власністю відповідача, а тому не підлягає розподілу (а.с. 6-8). Судові витрати за клопотанням позивача покласти на нього. На підставі наведеного ст. 60, 61, 62, 65, 69,70 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed