Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Тиврівської селищної ради. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що відповідач є батьком неповнолітніх - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх шести років відповідач ухиляється від виховання та утримання їх неповнолітніх дітей, участі в цьому не приймає, не дбає про їх фізичний розвиток та стан здоров"я. Вона ж самостійно утримує та виховує дітей. Тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 08 травня 2023 року відкрито позовне провадження у даній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 20 червня 2023 року закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до розгляду. При розгляді справи позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно трьох неповнолітніх дітей з підстав, наведених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] при розгляді справи підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] на розгляд справи до суду не з`явився, про час та місце її розгляду повідомлений в установленому законом порядку. Раніше при розгляді справи позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Представники органу опіки та піклування Тиврівської селищної ради Васильчук М.Г. та [PERSON] заперечували проти задоволення позовних вимог та просили суд врахувати висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Допитана судом свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей. Не спілкується з ними, матеріально не утримує. Аліменти замість нього сплачує його мати. Він зловживав наркотичними речовинами у зв`язку з чим притягувався до кримінальної відповідальності. Допитана судом свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є матір`ю відповідача. Після припинення спільного проживання з позивачкою її син поїхав на заробітки до міста Одеси. При намаганні побачитися з дітьми її невістка чинила сину перешкоди в цьому. На даний час син спілкується з дітьми телефоном. Вони люблять свого батька. Вона також їх любить, є єдиною бабою. За останні три роки син не допомагав дітям матеріально, так як не мав доходів. На її думку син дійсно неналежним чином виконує батьківські обов`язки по відношенню до дітей, однак він їх батько. Вона матеріально допомагає онукам по мірі можливості, спілкується з ними. Заперечує проти позбавлення сина батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення сторін, свідків, вислухавши думку двох неповнолітніх дітей та дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки № 141 від 06 квітня 2023 року, виданої Новоміським старостинським округом, неповнолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Діти знаходяться на утриманні матері. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] з сім`єю від 06 квітня 2023 року, вона проживає разом з дітьми, чоловіком [PERSON] та свекрухою [PERSON] в будинку, який належить її чоловіку. Діти навчаються в Краснянському ОЗЗСО. Сім`я проживає у власному будинку, що складається із трьох житлових кімнат, кухні та коридору. Мають літню кухню, земельну ділянку 0,86 га, де вирощують сільськогосподарські культури, утримують домашнє господарство. Згідно характеристик з навчального закладу неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вони позитивно характеризуються за місцем свого навчання. Мати завжди реагує на повідомлення щодо успішності доньок, відвідує батьківські збори, приділяє увагу їх вихованню та навчанню. Регулярно відвідує батьківські збори. Водночас батько [PERSON] вихованням дітей не займається, навчанням не цікавиться, не спілкується з класними керівниками та педагогами, батьківські збори не відвідує. Як вбачається з характеристики від 04 квітня 2023 року, позивач [PERSON] працює прибиральником виробничих приміщень з 21 жовтня 2021 року в ТОВ "Краснянське СП "Агромаш". За час своєї роботи зарекомендувала себе позитивно, користується повагою серед працівників та колег підприємства. Згідно довідки - характеристики від 06 квітня 2023 року, позивач [PERSON] за місцем свого проживання також характеризується позитивно. Згідно довідки про доходи, позивачка [PERSON] отримала за період з березня 2022 року по лютий 2023 року 82 935 грн. 20 коп. Розмір її середньомісячного доходу складає 6 554 грн. Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 березня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. На підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 04 липня 2018 року, стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх доньок в розмірі по 1 100 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 12 квітня 2018 року і до досягнення ними повноліття. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів відповідачем на користь позивачки, вбачається, що [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх доньок за період з 01 червня 2021 року по 30 квітня 2023 року станом на 04 травня 2023 року в сумі 145 908 грн. 70 коп. Відповідач [PERSON] зареєстрований на території [ADDRESS] , але на даний час за місцем своєї реєстрації не проживає, перебуває у місті Одеса на роботі. Згідно листа КНП "Багатопрофільної лікарні Тиврівської селищної ради" від 25 вересня 2023 року № 439, [PERSON] знаходиться під динамічним спостереженням у нарколога з 2023 року. Але на даний час інформація може не відображати реальний стан особи. Вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в три роки. Вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 04 вересня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу на користь держави в сумі 850 грн. За рішенням виконавчого комітету Тиврівської селищної ради № 133 від 27 липня 2023 року затверджено висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітніх - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно своїх неповнолітніх дітей. З метою об`єктивного та всебічного розгляду даної справи суд, в присутності психолога заслухав думку двох неповнолітніх дочок сторін - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які пояснили суду, що їх батьки припинили сумісне проживання близько семи років назад. Спочатку вони проживали лише з матір`ю, а на даний час проживають з вітчимом та його матір`ю. Їх батько [PERSON] проживає в місті Одесі, там і працює. З батьком вони спілкуються кожного дня, однак телефоном. Почали спілкування десь влітку цього року, а раніше не спілкувалися. Вони відвідують бабусю - матір їх батька, яка допомагає їм матеріально. Натомість зазначили, що батько матеріально їх не утримує, коштів не надає, подарунків не купує. До того часу як їх батьки розійшлися, між батьками часто виникали сварки в їх присутності, батько ображав матір, бив її. Зараз в сім"ї, де вони проживають атмосфера спокійніша. Вони категорично не згодні щоб суд позбавив їх батька [PERSON] батьківських прав відносно них та бажають спілкуватися зі своїм рідним батьком і підтримувати з ним відносини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно вимог ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При цьому у п.п.15,16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд враховуючи наведені вище обставини приходить до висновку про те, що при розгляді справи судом будь-яких доказів наявності виключних обставин, які слугують підставою для позбавлення батьківських прав відповідача відносно своїх дітей, не надано. Доводи позивача про те, що відповідач не піклується про дітей, участі у їх вихованні не приймає, не відвідує та не цікавиться їх життям, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей. У постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі №204/1199/16-ц (провадження №61-170св17) наголошено, що не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків факт стягнення з батька аліментів на утримання дитини, оскільки таке є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання. Наявність заборгованості по аліментах сама по собі не є підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав. Вказане також узгоджується із правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 10.09.2021 року у справі №756/3513/19 та від 04.08.2021 року у справі №362/5584/18. Як зазначено в рішенні ЄСПЛ від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», § 54, § 58 вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінці; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків (постанова ВС від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц). Суд звертає увагу на те, що відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав, зазначаючи, що бажає спілкуватися з дітьми. Така поведінка відповідача дає підстави вважати, що останній не нехтує інтересами дітей. Двоє неповнолітніх доньок при розгляді справи судом також висловили свою думку про те, що не хочуть щоб суд позбавляв їх батька прав відносно них та бажають спілкуватися зі своїм батьком. Сам по собі факт наявності судимостей у відповідача в 2011,2014 роках за злочини в сфері обігу наркотичних засобів за відсутності інших доказів ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей не є самостійною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно них. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача [PERSON] крайнього заходу - позбавлення батьківських прав, є недоцільним. Тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed