Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

11\~вересня 2023\~року до\~Кіровського районного\~суду м.\~Дніпропетровська надійшла\~позовна заява\~ [PERSON] \~до АТ\~«Ідея Банк»,\~третя особа\~без самостійних\~вимог Перший\~Правобережний ВДВС\~у Шевченківському\~та Центральному\~районах м.\~Дніпра Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса),\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що через застосунок «Дія» позивач дізнався про наявність виконавчого провадження № 68754951 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 20 січня 2022 року за реєстровим № 87 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., за яким запропоновано стягнути з позивача на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість в сумі 70 316 грн. 59 коп. Заперечуючи проти правомірності вчинення виконавчого напису, позивач посилався на те, що судовим рішенням у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають із кредитних правовідносин». Таким чином, у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, який нотаріально не посвідчувався. Також позивач посилався на те, що виконавчий напис було вчинено за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 87, вчинений 20 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» коштів, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. (а.с.1-4) Одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив вжити заходи забезпечення позовних вимог шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Заява мотивована тим, що на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача коштів. У разі невжиття заходів забезпечення позову відбудеться стягнення коштів за відсутності гарантій їх повернення при задоволенні позову, що зробить неможливим виконання рішення суду. (а.с.20-22) Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2023 року заяву позивача про забезпечення позову було задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №\~87, вчиненого 20 січня 2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., про стягнення з позивача коштів на користь відповідача. (а.с.25-26) Справа підсудна Кіровському районному суду м. Дніпропетровська на підставі ч.12 ст.28 ЦПК України, за місцем виконання оспорюваного виконавчого напису, оскільки позивач проживає за адресою: [ADDRESS] , що територіально розташовано в Центральному районі м. Дніпро. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 вересня 2023 року було прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, і призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та їх представників (а.с.27-28), одночасно вирішено питання щодо залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Перший Правобережний\~ВДВС у\~Шевченківському та\~Центральному районах\~м.\~Дніпра Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса) (а.с.27-28),\~також було\~задоволено клопотання\~позивача про\~витребування доказів,\~витребувано від\~Київського державного\~нотаріального архіву\~ належним\~чином завірену\~копію нотаріальної\~справи по\~вчиненню виконавчого\~напису №\~87\~від 20\~січня 2022\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Сазоновою\~О.М.\~щодо стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~АТ «Ідея\~Банк» заборгованості\~у розмірі\~70\~316,59\~грн. (а.с.27-28) В судове засідання 05 жовтня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 13 листопада 2023 року. (а.с.34) 10 жовтня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив розглядати справу без його участі. Також згідно наданого відзиву представник відповідача заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що 25 лютого 2021 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №\~Е07.00400.007649733, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в сумі 49 900 грн., зі сплатою 0,01% річних, строком на 24 календарних місяців. Позивачем було порушено договірні зобов`язання, внаслідок чого станом на 06 грудня 2021 року утворилась заборгованість в сумі 68 416 грн. 59 коп. З огляду на це, боржнику було направлено вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань та довідку-розрахунок заборгованості, які були залишені ним без задоволення. Після спливу тридцяти днів з моменту надіслання вимоги банк звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, до якої було надано також вимогу про усунення порушень, довідку про ненадходження платежів, довідку-розрахунок заборгованості, виписку по рахунку боржника, кредитний договір, опис вкладення до цінного листа, фіскальний чек АТ «Укрпошта», список від АТ «Укрпошта», детальний розрахунок заборгованості. Вказані документи були достатньою правовою підставою для вчинення виконавчого напису. Позивачу було відомо про наявність в нього заборгованості за кредитним договором, на момент вчинення виконавчого напису не було оспорено факт її наявності та розміру. Будь-які спори щодо розміру та правильності нарахування сум, що стягуються на підставі виконавчого напису нотаріуса після його вчинення не можуть бути підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, доводи позивача про відсутність ознак безспірності суми заборгованості не відповідають обставинам справи та позивачем не доведені. Також представник відповідача посилався на те, що резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 не містить відомостей про те, з якого саме моменту втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, а тому остання втрачає чинність в загальному порядку, тобто відповідно до Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2000 року № 32/5. Оспорюваний виконавчий напис було вчинено до втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, оскільки така залишається чинною по теперішній час. (а.с.37-46) 12 жовтня 2023 року, на ухвалу суду про витребування доказів, від Київського державного нотаріального архіву надійшла відповідь, з якої слідує, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. не передавала до архіву документи нотаріального діловодства. (а.с.60) 30 жовтня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої позивач просив задовольнити позовні вимоги посилаючись на те, що розрахунок заборгованості не підтверджує безспірності його заборгованості перед відповідачем. Крім того позивачем не надано доказів, про те, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може здійснюватися в безспірному порядку. (а.с.66-67) 13 листопада 2023 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки оспорюваний виконавчий напис було вчинено до втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року. (а.с.72-74) 13 листопада 2023 року було проведено розгляд справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності, в якій він просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. (а.с.6) Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в своєму відзиві просив проводити розгляд справи за його відсутності. (а.с.45) Третя особа без самостійних вимог в судові засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась шляхом направлення на її електронну адресу судових повісток. (а.с.а.с.29, 35) Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. За загальним правилом ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.3.1, 3.3. глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п.3.2, 3.5 глави 16 Порядку). Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі №\~826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265\~КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та не чинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилався на те, що резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 не містить відомостей про те, з якого саме моменту втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, а тому остання втрачає чинність в загальному порядку, тобто відповідно до Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2000 року № 32/5. Оспорюваний виконавчий напис було вчинено до втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, оскільки така залишається чинною по теперішній час. Відповідно до ч.ч.8,11 ст.171 КАС України в редакції, яка діяла до 15.12.2017 року, суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині. Резолютивна частина постанови суду про визнання нормативно-правового акта незаконним або таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, і про визнання його нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. У частині п`ятій ст.254 КАС України зазначено, що постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України (ст.255 КАС України). Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014 року, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання. Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус неправомірно керувалася п.2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. Відповідні правові висновки наведені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі №\~910/10374/17, провадження №12-5гс21. Пунктом 1 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що 25 лютого 2021 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Е07.00400.007649733. Вказаний договір було укладено в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. (а.с.47) Тобто, оспорюваний виконавчий напис було вчиненого на підставі угоди, яка не була нотаріально посвідчена, чим було порушено вимоги Переліку № 1172, що в свою чергу є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат». Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі № 645/1979/15-ц. З огляду на викладене, з урахуванням того, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог діючого на той час законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, яка була задоволена судом, а разом в розмірі 1 610 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved