Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

11.08.2023 року представник позивача звернулась до Самарського районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. В прохальній частині уточненого позову представник просить суд: - стягнути з відповідача на користь позивача суми заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 22289,79 грн. та суми сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн. І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] - власник квартири, яка зареєстрована та мешкає за адресою [ADDRESS] . АТ «ДТЕК Дніпроенерго» за даною адресою надає комунальні послуги з централізованого опалення з 01.10.2019 року, а відповідач ними користується. 30.06.2021 року АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (виконавцем послуг) на своєму офіційному веб-сайті http://dniproenergo.com.ua у постійному відкритому доступі мережі інтернет було розміщено публічну пропозицію (оферту) про укладення індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Споживач про свою відмову укласти і свою незгоду із умовами опублікованого договору до АТ «ДТЕК Дніпроенерго» не направляв, а тому споживач вважається таким, що прийняв пропозицію виконавця щодо укладення договору. Оскільки протягом 30 днів з опублікування даного договору у засобах масової інформації боржник не повідомив про відмову від укладення даного договору, та не надав своїх заперечень чи будь-яких інших зауважень, слід вважати, що ним вчинено дію, яка засвідчує його волю до отримання пропозиції щодо укладення договору. Таким чином, між АТ «ДТЕК Дніпроенерго» та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки. Розрахунки за спожиті послуги проводилися несвоєчасно, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 01.08.2023 року становить 22289,79 грн., у тому числі: за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2016 р. по 30.04.2019 р. у розмірі 7385,44 грн. та за послугу з постачання теплової енергії та плату за абонентське обслуговування за період з 01.10.2019 р. по 31.07.2023 р. у розмірі 14904,35 грн. (а.с. 17-19). Представник позивача повідомлений про розгляд справи належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін на адресу суду не надходило. Від відповідача [PERSON] , повідомленої належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи містить конверт, повернутий поштою (а.с. 33). Також суд завчасно (12.10.2023 року) повідомляв відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 34). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до ч. 2-6 ст.\~19\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 21 серпня 2023 року у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 31). Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 29.07.1993 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка про склад сім`ї або зарєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10 квітня 2023 року (а.с. 21). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] (а.с. 22). З наданої виписки з особового рахунку споживача за послуги з постачання теплової енергії на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що за особовим рахунком № [NUMBER] існує заборгованість за період з 01.05.2016 р. по 31.07.2023 р. у сумі 22289,79 грн. (а.с. 20). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Статтею 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживач зобов`язаний сплатити послуги з постачання теплової енергії, якими вона фактично користувалась. Відповідач [PERSON] не відшкодувала вартість за послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 22289,79 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок завданих збитків відповідачем по справі суду не надано. Таким чином, [PERSON] не виконала умови договору, чим порушила право позивача на кошти за надані послуги з постачання теплової енергії. Підстав для звільнення відповідача від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач свої зобов`язання по сплаті коштів за надані комунальні послуги не виконує, у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин, а отже позов підлягає задоволенню повністю. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved