Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовною заявою до Товаривства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ПЛАСТ-БУД» в якому просить розірвати трудовий договір між ним та відповідачем у зв`язку із звільненням за вланим бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України з дня звернення до суду тобто з 10.10.2023 року. В судове засіданні позивач надав заяву про розгляд спраи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений рекомендованим листом про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою судді від 13.10.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду. Дослідивши матеріали справи суд находить позов який задоволенню не підлягає . Встановлено, що [PERSON] , з 03 січня 2008 року працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ПЛАСТ-БУД» па посаді інженера трудомістких процесів. Позивач зазначає, що в січні 2011 року припинив свою трудову діяльність па вказаному підприємстві. У зв`язку з збройною агресією російської федерації та тимчасовою окупацією Херсонської області, зокрема, селища Ювілейне Херсонського (раніше - Олєшківського району), де він постійно проживав, вимушений був переїхати з постійного місця проживання в м. Кропивницький, де був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи від 19.04.2022 року №3525-5001331188. 05 січня 2023 року при зверненні до Кропивницького міськрайонного центру зайнятості для постановки на облік осіб, які шукають роботу, з`ясувалось, що за даними відомостей про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб я до цього часу позивач перебуває в трудових відносинах з Товаривства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ПЛАСТ-БУД», яке розташоване в м. Херсоні. Херсонська міська територіальна громада внесена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово , на теперішній час відпловідач знаходиться на території підконтрольній Україні. Конституція України гарантує право кожного громадянина на працю, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, гарантує рівні можливості у виборі роду трудової діяльності та захист від незаконного звільнення. Засобом реалізації права на працю, що гарантовано Конституцією України є трудовий договір, який укладається між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник або уповноважений ним орган, фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовий договір може бути укладено, як в усній так і письмовій формі, і як правило, оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Слід зазначити, що трудовий договір буде вважатись укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. При звільненні працівника власник видає наказ чи розпорядження, у якому причина звільнення повинна провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Питання розірвання трудового договору регулюються Кодексом законів про працю України, зокрема, статтями 36, 37, 38, 39, 40, 41. Трудовий договір може бути розірвано як з ініціативи працівника так і з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Якщо підприємство розташоване в районах бойових дій і є загроза для життя і здоров`я людей, працівник може розірвати трудовий договір за власним бажанням без двотижневого відпрацювання за\~статтями 38\~чи\~39 КЗпП. Якщо працівник прийняв рішення про припинення трудового договору за власною ініціативою та за власним бажанням, то він повинен надати роботодавцю підписану заяву про звільнення з обов`язковим зазначенням причини звільнення, як це встановлено\~статтею 38 Кодексу законів про працю України. У разі якщо працівник через воєнні дії не має фізичної можливості дотриматись вимог законодавства й особисто подати роботодавцю заяву на звільнення, то таку заяву можна надіслати: поштою рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення; фотокопію заяви на електронну адресу роботодавця; фотокопію заяви на всі можливі засоби зв`язку до керівництва та кадрової служби підприємства. У такому випадку лист вважатиметься отриманим у дату надходження заяви одним із перелічених способів. Але в разі неможливості передати таку заяву особисто чи надіслати поштою, необхідно надіслати заяву за першої ж можливості. Передання такої заяви працівника про звільнення є підставою для видання наказу про звільнення з подальшою видачею наказу для ознайомлення та трудової книжки (за можливості). Такі умови спрощеного розірвання трудових договорів діють виключно у період воєнного стану. Після скасування воєнного стану вони втратять свою чинність. Можливості розірвання трудового договору в судовому порядку наразі залишилися такі самі, що і в довоєнний період. Зокрема, якщо підприємство ліквідовано працівник може звернутись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Це питання регулює\~стаття 293 Цивільного процесуального кодексу України. В день подачі позовної заяви до суду 12.10.2023 року в разі якщо позивач подава заяву про звільнення пройшло 12 років і за цей час він не цікавився своєю трудовою книжкою, та наказом про звільнення та отримання розрахункових коштів. Окрім того позивач зазначає, що він не виконував трудових обов`язків в цей період тому ці роки не можуть бути зараховані в трудових стаж. Окрім того позивач не надав до суду заяви про своє бажання звільнитися з Товаривства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ПЛАСТ-БУД», що було б підставою для видачі наказу про звільнення. На теперішній час коли територія на якій знаходиться відповідач підконтрольна Україні він не звертався з заявою про звільнення та отримання терудової книжки, яку суду він не надав. Відповідно до реєстру про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України (а.с.5,6) зазначено, що [PERSON] працював і з його заробітку проводилися відрахування з Товаристві з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ПЛАСТ-БУД» (код 34554629) у 2008 році, 2010 році, січень 2011 року. Потім він працював з червня по вересень 2022 року у [PERSON] . Позивач не надав докази того ,що він бажав звільнитися , копію трудової книжки де зазаначені записи про роботу . Зазначати ,що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем по 10.10.2023 рік у суда підстави відсутні. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі ст.141 ЦПК України суд відносить судові витрати за рахунок Держави. На підставі ст.ст. 36,38 КЗоТ України,

Outcome: dismissed