Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

У вересні місяці 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «УкрКредитФінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив з відповідачем був укладений кредитний договір № 0649-9940 від 16.03.2021 року та наданий кредит в розмірі 20 000.00 грн., строком кредитування 21 календарний день із стандартною процентною ставкою 2% за кожен день користування кредитом. Станом на 23.08.2023 загальний розмір грошових вимог кредитодавця, прострочена заборгованість за кредитом 20 000 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами в сумі 30 200, 00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Укладений договір відповідно до Правил надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А5246 для підписання кредитного договору 1165-2936 від 03.03.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору, позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 20 000 грн., строк кредитування - 21 день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, проте відповідач умов договору не виконав і не погасив борг. Станом на 23.08.2023 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 50 200.00 грн. та судові витрати 2 147 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у її відсутності. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] та його представник до початку розгляду справи по суті позов визнали та не заперечують про його задоволення у заявленому позивачем розмірі. Суд, перевіривши доводи представника позивача, викладені у поданій заяві, дослідивши матеріали цивільної справи доказами, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню. Судом достовірно установлено, що 16.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УкрКредитФінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://navsе.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УкрКредитФінанс», був укладений кредитний договір № 0649-9940, який разом із Правилами надання споживчих кредитів складає єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А5246 для підписання кредитного договору № 0649-9940 від 16.03.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачеві кредит в сумі 20 000 грн. на особисті потреби (п. 1.2, 1.3), строк кредитування - 21 календарних днів. Дата повернення кредиту 05.04.2021 довідкою про перерахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] в розмірі 20 000 грн. Згідно графіка платежів (пункт 3 кредитного договору) містить розрахунок суми кредиту та процентів за користування кредитом із зазначенням термінів платежу. Видача кредитних коштів в сумі 20 000 грн. [PERSON] згідно кредитного договору № 0649-9940 від 16.03.2023 року підтверджена витягом з реєстрів банків та листом АТ КБ «ПриватБанк». Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач використав кредитні кошти, однак, умов договору не виконав і не погасив борг. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, ТОВ «УкрКредитФінанс» надало належні і допустимі докази укладення з [PERSON] кредитного договору № 0649-9940 від 16.03.2021 року та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 20 000 грн. Проте, слід зазначити, що нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування є неприпустимим, оскільки строк кредитування визначений договором становив 21 день до 05.04.2021, і пунктом 3 кредитного договору визначений розмір відсотків в сумі 8 400,00 грн., тому такий розмір підлягає стягненню з відповідача. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів (ст. 638 ЦК України). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, заборгованість відповідача перед ТОВ «УкрКредитФінанс» за кредитним договором від 16.03.2023 року станом на 23.08.2023 становить 28 400.00 грн. Дана сума складається з простроченої заборгованості за кредитом - 20 000 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 8 400,00 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 1214,6 грн. ( 28400,00 грн. х 2147,00 грн. : 50 200 грн. = 1214,6 грн.. На підставі наведеного та

Outcome: partial