Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

17.02.2023 адвокат Матвіїв Є.І. в інтересах [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, який 02.08.2023 уточнила, просила стягнути з відповідача в користь позивача 6049,99 дол. США, з яких 5600 сума основного боргу; 156,80 дол. США пеня згідно п. 5 Договору від 27.02.2020; 293,19 дол. США - 3% річних нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, мотивуючи тим, що 27.02.2020 [PERSON] позичив [PERSON] 5600,00 дол. США, які той зобов`язувався повернути до 27.05.2020, що посвідчується договором безвідсоткової позики грошових коштів, посвідченого 27.02.2020 приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофеєвим О.В. за реєстровим № 120. Однак відповідач позики добровільно не повертає, тому позивач змушений звернутись з позовом в суд. Просить про задоволення позову, стягнення з відповідача судових витрат, а також про повернення зайво сплаченого судового збору. Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 18.04.2023 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с.26). Позивач в судове засідання не з`явився, 13.11.2023 його представник подала заяву у якій позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи у відсутності її та позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, 26.07.2023 подав відзив на позовну заяву, за яким позовні вимоги [PERSON] визнав частково, згідний повернути позивачу заборгованість за договором безвідсоткової позики грошових коштів від 27.02.2020 в сумі 5756,80 дол. США, з яких 5600,00 дол. США сума основного боргу та 156,80 дол. США пеня. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України\~фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Європейський Суд з прав людини у рішенні «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються; межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи. Так, за положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Отже, письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно із договором безвідсоткової позики грошових коштів, посвідченого 27.02.2020 приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофеєвим О.В. за реєстровим № 120, [PERSON] позичив у [PERSON] 5600,00 дол. США, які зобов`язувався повернути до 27.05.2020. За приписами статті 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Оскільки у договорі позики [PERSON] зазначено, що він зобов`язується повернути [PERSON] 5600,00 дол. США і, з урахуванням того, що така знаходяться у позивача, суд вважає, що дана обставина підтверджує факт зобов`язання відповідача перед позивачем за договором позики. Згідно ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із змісту уточнених позовних вимог від 02.08.2023, убачається, що розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] на 15.02.2023 складає 6049,99 дол. США, з яких 5600 сума основного боргу; 156,80 дол. США пеня згідно п. 5 Договору від 27.02.2020; 293,19 дол. США - 3% річних нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України. Оскільки відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань за договором позики не виконав, позичених коштів не повернув, є підстави до стягнення боргу у судовому порядку. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача 2212 грн. 40 коп. судових витрат, що складаються зі сплати судового збору. Окрім цього позивачу слід повернути 5\~160 грн. 56 коп. зайво сплаченого судового збору (а.с.1)

Outcome: approved