Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить визнати недійсним з моменту реєстрації, шлюб, який зареєстровано 17.07.2003 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, укладений між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 342. Позов обґрунтовано тим, що позивач є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з двох земельних ділянок. Позивач звернувся до приватного нотаріуса з метою видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. 23.12.2021 нотаріус видав позивачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину земельних ділянок кожна. Після видачі свідоцтв про право на спадщину позивач від нотаріуса дізнався, що його покійна матір [PERSON] 17.07.2003 зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про який близьким родичам померлої та сусідам не було відомо. Відповідач жодного дня не проживав разом з померлою [PERSON] , на час укладення шлюбу відповідач знаходився у ДУ «Бердичівська виправна колонія (№70)». Шлюб між матір`ю позивача та відповідачем було зареєстровано у період коли відповідач відбув покарання, та й швидше за все у відповідача не було наміру створювати сім`ю з [PERSON] , оскільки шлюб зареєстровано за декілька місяців до УДО відповідача. Відповідач використав матір позивача, щоб швидше звільнитись з місць відбування покарання. Відповідач та [PERSON] не вели спільного господарства, майна не набули, спільного бюджету не мали, позивач відповідача жодного разу не бачив та не знає його. Враховуючи викладене, позивач вважає, що шлюб був укладений між його померлою матір`ю та відповідачем без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя, а тому є фіктивним та таким, що підлягає визнанню його недійсним з моменту укладення. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 04.05.2023 відкрито загальне позовне провадження, клопотання представника позивача про витребування доказів та виклик свідків задоволено. 18.05.2023 на адресу суду найшли належним чином завірені матеріали спадкової справи №13/2019, заведеної 28.02.2019 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 27.06.2023 проведення підготовчого засідання відкладено за клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 10.08.2023 закрито проведення підготовчого провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача - адвокат Ковальчук А.О. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки направлялись за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Згідно із ст. 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених ст. ст. 22, 24 - 26 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 40 СК України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути визнаний недійсним, якщо на момент розгляду справи судом відпали обставини, які засвідчували відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. За приписами ст. 41 СК України шлюб може бути визнаний недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований: 1) між усиновлювачем та усиновленою ним дитиною з порушенням вимог; 2) між двоюрідними братом та сестрою; між тіткою, дядьком та племінником, племінницею; 3) з особою, яка приховала свою тяжку хворобу або хворобу, небезпечну для другого з подружжя і (або) їхніх нащадків; 4) з особою, яка не досягла шлюбного віку і якій не було надано права на шлюб. При вирішенні справи про визнання шлюбу недійсним суд бере до уваги, наскільки цим шлюбом порушені права та інтереси особи, тривалість спільного проживання подружжя, характер їхніх взаємин, а також інші обставини, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 41 СК України). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»роз`яснено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі фіктивності (ст. 40 СК України). Шлюб не може бути визнано недійсним, якщо на момент розгляду справи відпали обставини, які засвідчують відсутність згоди особи на шлюб або її небажання створити сім`ю. Для визнання шлюбу недійсним на тій підставі, що шлюб є фіктивним (якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя) необхідно встановити докази, які б свідчили про наявність чи відсутність бажання створити сім`ю, спільне проживання подружжя, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення спільного господарства подружжям та інше. Відсутність мети щодо створення сім`ї може стосуватися, як бажань однієї особи, що реєструє шлюб за ситуації існування мети створення сім`ї у іншої особи, так і двох осіб одночасно за їх взаємною згодою та обізнаністю. Статтею 42 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність, якої обмежена. Шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації (ст. 44 СК України). Недійсний шлюб (ст. 39 цього Кодексу), а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов`язків подружжя, а також прав та обов`язків, які встановлені для подружжя іншими законами України (ч. 1ст. 45 СК України). Відповідно до судової практики самі по собі доводи позивача про те, що метою укладення шлюбу було отримання певних майнових благ, не дають підстав для визнання шлюбу недійсним з підстав фіктивності (постанови Верховного Суду у справах № 750/6471/15-ц, № 591/1860/16-ц). У справі № 285/720/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що окреме проживання подружжя та непроведення святкової церемонії укладання шлюбу, а також наявність будь-яких фінансових зобов`язань сторін самі по собі не можуть бути підставою для визнання шлюбу недійсним (фіктивним). А припинення сімейних стосунків та наявні конфлікти, які виникають між подружжям, є підставою для розірвання шлюбу, а не для визнання його недійсним. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тобто, доказами можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів саме з його вини. Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Матір`ю [PERSON] , [INFO] , записана [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб 17.07.2003, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №342, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 20.12.2021 за № 00034275478. Відповідно до довідки від 14.02.2019 за №97, виданої Семенівською сільською радою Бердичівського району Житомирської області, гр. [PERSON] , яка померла [INFO] на день своєї смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті разом з нею були зареєстровані: чоловік [PERSON] , 1955 р.н. та син [PERSON] , 1983 р.н. В судовому засіданні свідок [PERSON] пяснив, що проживає у селі Хажин з 1980 року. Працював у м. Києві з 2003 по 2015, додому приїжджав кожні два тижні. Померла [PERSON] , проживала неподалік від нього. Відповідач [PERSON] йому невідомий, коли померла [PERSON] не пам`ятає, на її похованні не був. До моменту смерті з нею проживали її діти. [PERSON] тримала господарство, доглядати за яким допомагали їй діти. [PERSON] лише вітався, відвертих розмов про чоловіків не було. Також повідомив суду, що йому відомо, що з 2003 до 2015 в неї не було ніякого чоловіка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] йому відома, вона є [PERSON] . Проживала неподалік від нього, мала трьох дітей, тримала господарство, на момент смерті чоловіка у неї не було. [PERSON] не розказувала про чоловіків, на такі теми вони не спілкувались. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що в селі Хажин проживає з народження, сім`я [PERSON] йому відома давно, вони проживають неподалік. [PERSON] померла чотири роки тому, був на її похованні де також були присутні сусіди та діти, чоловіка на похованні не було. За життя, [PERSON] тримала господарство, яке допомагали їй обробляти діти, бачив її кожного дня. [PERSON] , [PERSON] ходила з дітьми, її чоловіка не бачив, якби він був, то знав би про це, проте таких розмов у селі не було. Розмов про особисте життя з [PERSON] не було, ніякі чоловіки до неї не приходили. В домашньому господарстві чоловіка не було, допомагали сусіди або діти. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. Беручи до уваги, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад, під час укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] висловили взаємне волевиявлення вступити у шлюб, який був зареєстрований добровільно за їх спільною згодою, укладений без порушень, протилежного позивачем не доведено. Шлюб [PERSON] та [PERSON] тривав п`ятнадцять років, створив відповідні правові наслідки, і тому підстави для визнання його недійсним відповідно до положень Сімейного кодексу України судом не встановлено. Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним внаслідок його фіктивності, повинна підтвердити належними доказами свої посилання про відсутність у осіб, які уклали шлюб, наміру створити сім`ю. У постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17.04.2019 у справі № 752/2337/16-ц суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Оцінивши подані позивачем докази у їх сукупності з показами свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суд вважає, що вони не підтверджують обставин, які б могли свідчити про фіктивність зареєстрованого шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , доказів недостатньо для висновку, що укладений між ними шлюб є фіктивним. Ураховуючи викладене, суд не вбачає законних підстав для визнання шлюбу недійсним та відмовляє у задоволенню позову. V. Розподіл судових витрат Враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed