Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

I.Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 липня 2005 року він та відповідач, [PERSON] , уклали шлюб, який був зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 382. Від шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Під час перебування у шлюбі, 15 травня 2010 року, за договором купівлі-продажу земельної ділянки № 1591, що був посвідчений нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, Ізотовою В.А., в інтересах сім`ї, за спільні кошти подружжя, ним та відповідачем було придбано земельну ділянку, площею 0,0500 га, що знаходиться у кст. «Каштан» Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області. Договір купівлі-продажу було укладено від імені [PERSON] , як покупця, тому державна реєстрація права власності на земельну ділянку (кадастровий номер земельної ділянки: 1223781400:02:03:0436; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 958171112237; цільове призначення: для індивідуального садівництва; адреса: [ADDRESS] ) було здійснено за відповідачкою. На вказаній садовій земельній ділянці (№ 131) у 2010 році вони побудували житловий будинок, в якому він, разом з відповідачем та їхніми дітьми, стали постійно проживати протягом всього календарного року. Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 липня 2016 року, яке набрало законної сили 30 липня 2016 року, що було ухвалено у цивільній справі № 209/2449/16-ц, шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу вони з дружиною продовжили проживати однією сім`єю в будинку, розташованому на земельній ділянці в садівничому товаристві « [PERSON] ». Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, разом виховували та утримували їх неповнолітніх дітей. У цьому будинку вони, всі разом, мешкали до березня 2022 року. Після початку російського вторгнення в Україну та оголошення військового стану 06 березня 2022 року він разом з дружиною [PERSON] та їх трьома неповнолітніми дітьми виїхали за межі України, спочатку до Польщі, а потім до Німеччини. 29 березня 2022 року, він повернувся в Україну, що підтверджується відмітками в його закордонному паспорті, а дружина [PERSON] , з дітьми, залишилися в Німеччині, де вони перебувають до теперішнього часу.Повернувшись в Україну,він продовжив постійно мешкати у будинку в садівничому товаристві, «Каштан», Іванівської сільської ради Дніпровського (раніше Петриківського) району Дніпропетровської області. Як під час їх спільного проживання, однією сім`єю в Україні, так і після того, як дружина з дітьми облаштувалися в Німеччині, він продовжив, постійно, матеріально утримувати відповідача та їх неповнолітніх дітей. За межами України дружина та діти постійно користувалися його банківськими картками, за допомогою системи безконтактних платежів PayPass, зі своїх мобільних телефонів. 27 вересня 2022 року він за 14000 доларів США купив для дружини автомобіль «TOYOTACOROLA», 2014 року випуску, який був оформлений на ім`я її матері, [PERSON] . Вказаний автомобіль він особисто перевіз до Німеччини та передав у користування відповідачу. До кінця 2022 року він та відповідачка підтримували сімейно-шлюбні відносини, він сім разів приїздив до дружини та дітей до Німеччини, де проводив з сім`єю певний час. Він привозив їм речі та грошові кошти, придбавав для дружини і дітей продукти харчування, одяг, взуття, інші побутові речі, приладдя для навчання, відвідував, разом з дітьми, виставки та заклади для дітей, тобто забезпечував дітей і саму відповідачку всім необхідним, розраховуючись, як готівковими коштами, так і грошовими коштами, що знаходилися на його банківських рахунках в АТ КБ «ПриватБанк». Коли останній раз, з 06 листопада 2022 року по 08 грудня 2022 року, він перебував у Німеччині разом із своєю сім`єю, відповідачка повідомила про своє рішення припинити їх сімейно-шлюбні відносини, бо має намір влаштувати своє особисте життя, в Німеччині. Повернувшись в Україну, не зважаючи на прийняте відповідачкою рішення щодо припинення наших сімейно-шлюбних відносин, він не припинив матеріально утримувати дітей та саму відповідачку, які продовжили за межами України, за допомогою системи безконтактних платежів PayPass через свої мобільні телефони, користуватися грошовими коштами, якими він поповнював свої банківські рахунки, відкриті в АТ «КБ ПриватБанк». Крім того, він перераховував кошти на рахунки репетиторів, яких в Німеччині відвідують їх діти. 10 травня 2023 року на його мобільний телефон в застосунок «ДІЯ», надійшла постанова від 28 березня 2023 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 71406093 з примусового виконання судового наказу № 209/925/18, виданого 24 квітня 2018 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліментів, в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 04 квітня 2018 року. Йому взагалі не було відомо про те, що [PERSON] , у 2018 році, зверталася до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього на її користь, на утримання дітей, аліментів у розмірі половини його заробітку (доходу). 12 травня 2023 року він звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою про видачу копії судового наказу, копії заяви про видачу судового наказу, з доданими до неї документами та із заявою про ознайомлення з матеріалами справи № 209/ 925/18. 12 травня 2023 року він ознайомився з матеріалами справи та отримав копію судового наказу, копію заяви про його видачу з доданими до неї копіями документів, які знаходилися у поштовому конверті, який направлявся у 2018 році за його зареєстрованим місцем проживання, за адресою: [ADDRESS] , але повернувся до суду, без вручення адресату «за закінченням терміну зберігання». За зазначеною адресою розташована квартира, власниками якої є батьки відповідачки, в якій вони постійно проживають і які не отримали поштове відправлення, що було відправлено судом на його ім`я, і взагалі, навіть не повідомили про надходження цього відправлення. Таким чином, про існування судового наказу та про те, що він з 04 квітня 2018 року був зобов`язаний судом до сплати аліментів на користь відповідачки, він дізнався лише 10 травня 2023 року. До того часу відповідачка ніколи не повідомляла його про видачу судового наказу, не вимагала від нього сплати аліментів, не пред`являла судовий наказ для примусового виконання, бо не мала в цьому потреби, оскільки по грудень 2022 року вони мешкали однією сім`єю, мали спільний бюджет, разом виховували та утримували дітей, а після грудня 2022 року та до 29 червня 2023 року (коли був накладений арешт на його банківські рахунки) він продовжував, добровільно, надавати матеріальну допомогу своїм неповнолітнім дітям. Не зважаючи на те, що судовий наказ був виданий 24 квітня 2018 року, стягувач [PERSON] , подала заяву про примусове виконання судового наказу лише 28 березня 2023 року, що свідчить про те, що до вказаного часу вона не мала до нього ніяких претензій з приводу аліментів, тим самим підтверджуючи той факт, що він належним чином виконував свої батьківські обов`язки з утримання дітей, а також матеріально утримував та забезпечував їх сім`ю, в тому числі й відповідачку. Згідно випискам по карткам/рахунку, що відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на його ім`я, за період з 01 березня 2022 року по 29 червня 2023 року з його банківських карток АТ «КБ ПриватБанк» за межами України витрачено 526580,75 грн. на утримання їх сім`ї, відповідача [PERSON] та їх дітей. Грошові кошти витрачалися [PERSON] на продукти харчування та одяг для дітей, ліки, на її власні потреби, на відвідування ресторанів, придання косметики, палива для автомобіля, яким користується [PERSON] , за межами України, на поповнення засобів зв`язку, а також знімалися готівкові грошові кошти. Він постійно приймав участь в утриманні дітей, навіть, після пред`явлення відповідачем судового наказ для примусового виконання, так як їх діти в Німеччині продовжували користуватися грошовими коштами з його банківських карток за допомогою системи безконтактних платежів PayPass, зі своїх мобільних телефонів. 29 червня 2023 року державним виконавцем, Чувилом Є.О., у виконавчому провадженні № ВП №71406093, було винесено постанову про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на його, позивача, відкритих банківських рахунках, після чого троє неповнолітніх дітей та сама відповідач втратили можливість користуватися грошовими кошами, що містяться на його відкритих банківських рахунках. Не зважаючи на утримання ним, позивачем, їх з відповідачкою трьох неповнолітніх дітей, державний виконавець нарахував йому заборгованість зі сплати аліментів, починаючи з квітня 2018 року (як зазначено в судовому наказі), а не з 28 березня 2023 року (дата подання відповідачкою заяви про примусове виконання судового наказу). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, за період з 01 квітня 2018 року по 31 березня 2023 року, включно, йому нарахована заборгованість зі сплати аліментів, в розмірі 265543,87 грн. Він не згодний із нарахованою сумою заборгованості та вважає, що заборгованість зі сплати аліментів повинна бути нарахована, тільки, з моменту пред`явлення відповідачем судового наказу до примусового виконання, оскільки він постійно надавав [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дітей та на її утримання, навіть, після пред`явлення судового наказу для примусового виконання, а відповідач, у свою чергу, не надала, будь-яких, документів, на підтвердження того, що така заборгованість, взагалі, існує. Його звернення до начальника Дніпровського відділення державної виконавче служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) про перерахунок заборгованості та скасування арешту з його коштів, залишено без задоволення з тих підстав, що при зверненні судового наказу до виконання, стягувач не зазначила про відсутність претензій по сплаті аліментів на день відкриття виконавчого провадження, а відтак заборгованість нарахована відповідно до вимог статті 194 СК України. Після відкриття виконавчого провадження, з 28 березня 2023 року, він належним чином виконує судовий наказ, перераховуючи нараховані державним виконавцем щомісячні суми аліментів на рахунок Дніпровського відділу ДВС, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів. Таким чином, заборгованість повинна бути нарахована лише з 28 березня 2023 року. За березень 2023 року нарахований борг в розмірі 6833,00 грн., відповідно заборгованість за 4 дня березня 2023 року становить 881,68 грн. (6833,00 грн. / 31 дня х 4 дня = 881,68 грн.). Враховуючи, що державним виконавцем нарахована заборгованість з 04 квітня 2018 року по 31 березня 2023 року, включно, в розмірі 265543,87 грн., - то ним не визнається заборгованість в розмірі 264662,19 грн., що нарахована за період з 04 квітня 2018 по 28 березня 2023 року (265543,87 грн. - 881,68 грн. = 264662,19 грн.). В добровільному порядку відповідач відмовляється вирішити цей спір, не зважаючи на те, що при спілкуванні з відповідачкою за допомогою засобів зв`язку, він пропонував [PERSON] подати заяву державному виконавцю про відсутність заборгованості по сплаті аліментів станом на 28 березня 2023 року, та вирішити питання щодо узгодженої між ними суми щомісячних платежів по аліментам, які він готовий сплачувати у більшому розмірі, ніж той, що нараховується державним виконавцем. Крім того, зняття арешту з його рахунків дозволило б в подальшому їх дітям, за межами України, користуватися грошовими коштами з його банківських рахунків за допомогою системи безконтактних платежів PayPass. Враховуючи, що він, позивач, належним чином виконував свої батьківські обов`язки з утримання дітей і не має заборгованості по аліментам на момент пред`явлення судового наказу для примусового виконання, просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 264662,19 грн., що нарахована за період з 04 квітня 2018 року по 28 березня 2023 року державним виконавцем, [PERSON] , Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янськеКам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). II. Заяви, клопотання позивача, відповідача. Позивачем заявлено клопотання про витребування з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), належним чином засвідчених копій матеріалів виконавчого провадження ВП № 71406093. Представник позивача, - адвокат Юрочкін Ю.В., надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, [PERSON] , позовні вимоги підтримує, в повному обсязі, просить задовольнити позов, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Позивач надав письмові пояснення щодо позову, де зазначив, що його дружина, [PERSON] , працювала в Дніпровському районному суді м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з 2006 року по 2021 рік помічником судді. Саме з цих підстав, що судді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська добре знайомі, як з відповідачем [PERSON] , так і з ним, позивачем [PERSON] , - вони не мали права розглядати його позов про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та заявили самовідводи, у зв`язку з чим справа була передана на розгляд Заводського районного суду м. Дніпродзержинська. Але при цьому, у 2016 році Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська була розглянута цивільна справа про розірвання шлюбу між ним та відповідачем [PERSON] , в якій він, [PERSON] , є позивачем, а [PERSON] - відповідачем. Проте, він ніколи не звертався до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська із позовною заявою про розірвання шлюбу, не підписував таку заяву, не отримував судових повісток і не був зацікавлений в розірванні шлюбу з [PERSON] . Те ж саме стосується і видачі Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинька судового наказу про стягнення з нього аліментів, про що йому також не було відомо до квітня 2023 року. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином на її електронну адресу: [INFO] , зазначену нею в її особистій заяві про відкриття виконавчого провадження, що знаходиться в матеріалах виконавчого провадження №7140609 з примусового виконання судового наказу № 209/925/18, належним чином засвідчені копії якого витребувані судом від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Про причини неявки відповідач суд не повідомила, не надала відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи, за її відсутності. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. III. Процесуальні дії по справі. 17 серпня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, призначено дату судового засідання та витребувано з Дніпровського від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 71406093. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що з 02 липня 2005 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 382, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданим 19 травня 2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 12-13). Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 липня 2016 року, що було ухвалено у цивільній справі № 209/2449/16-ц, шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, виданим 19 травня 2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янськеКам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 11 ). Як вбачається із наданої позивачем довідки, що видана 22 липня 2023 року головою правління СТ «Каштан», [PERSON] (а.с. 19), з 2010 року по березень 2022 року сторони та їх троє неповнолітніх дітей, постійно (протягом всього календарного року), мешкали однією сім`єю в будинку, побудованому на земельній ділянці (№131), площею 0,05 га, (цільове призначення: для індивідуального садівництва, кадастровий номер земельної ділянки: 1223781400:02:03:0436), що розташована в садівничому товаристві «Каштан» Іванівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області. Сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, разом виховували та утримували своїх неповнолітніх дітей. Зазначена земельна ділянка, на якій було побудовано житловий будинок, де мешкали сторони у справі, була придбана позивачем та відповідачем 15 травня 2010 року, тобто в період зареєстрованого шлюбу, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки № 1591, посвідченого нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А., в якому покупцем була [PERSON] (а.с. 14 ). При цьому членська книжка, що була оформлена 13 листопада 2010 року і до якої вносилися відомості про сплату власниками земельної ділянки № [NUMBER] членських внесків та плати за користування електроенергією, була заповнена на ім`я [PERSON] (а.с. 20-21). Вказане свідчить про те, що після розірвання шлюбу, тобто після 19 липня 2016 року, сторони не припинили сімейно-шлюбні відносини і до березня 2022 року проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, в будинку в СТ «Каштан», мали спільний бюджет, вели спільне господарство, разом виховували та утримували своїх дітей. Також судом встановлено, що 24 квітня 2018 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за заявою [PERSON] було видано судовий наказ № 209/925/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 04 квітня 2018 року (а.с. 26 ). Позивач стверджує, що йому не було відомо про видачу судового наказу, а відповідач у свою чергу, не вимагала від нього виконання судового наказу та сплати аліментів, бо вони мали спільний бюджет, за рахунок якого утримували своїх дітей. Суд не має підстав не довіряти таким ствердженням позивача, бо згідно відмітки на копії заяви позивача до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 травня 2023 року про видачу копії судового наказу боржнику, мається відмітка про те, що копія судового наказу отримана позивачем [PERSON] 12 травня 2023 року (а.с.24). Таким чином, суд вважає доведеним, що позивачу не було відомо про видачу судового наказу, а відповідач [PERSON] не пред`являла судовий наказ для примусового виконання, що свідчить про відсутність в неї потреби стягувати з позивача кошти на утримання трьох неповнолітніх дітей в примусовому порядку після видачі судового наказу. Згідно наданих суду матеріалів виконавчого провадження ВП № 71406093 (а.с. 27 ) 27 березня 2023 відповідач [PERSON] , звернулася до Дніпровського відділу ДВС у місті Кам`янське із заявою про відкриття виконавчого провадження по аліментам, в якій просила прийняти на примусове виконання судовий наказ № 209/925/18 від 24 квітня 2018 року, виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 04 квітня 2018 року. 28 березня 2023 року державним виконавцем, Чувилом Є.О., була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 71406093 з примусового виконання судового наказу, починаючи стягнення аліментів з 04 квітня 2018 року, як зазначено в судовому наказі, у зв`язку з чим нарахована заборгованість по сплаті аліментів, починаючи з 04 квітня 2018 року. 29 червня 2023 року державним виконавцем, Чувилом Є.О., винесена постанова про арешт коштів боржника у межах суми звернення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в сумі 279209,87 грн. При цьому, у цій же постанові, вказано, що боржником сплачено суму боргу, виконавчого збору та витрати на виконання, у повному обсязі. Згідно постанови державного виконавця від 10 липня 2023 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, загальна сума боргу по аліментам станом на 10 липня 2023 року складає 275579,02 грн. Такий самий розмір заборгованості зі сплати аліментів, вказаний у розрахунку заборгованості станом на 29 червня 2023 року, відповідно до якої борг по аліментам нарахований держаним виконавцем, починаючи з 04 квітня 2018 року (а.с.29-30). У розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, що видана державним виконавцем Чувилом Є.О.,(а.с. 31-32 ), сукупний розмір заборгованості [PERSON] станом на 20 липня 2023 року, яка нарахована починаючи з 04 квітня 2018 року, складає 269947,02 грн. Із цього розрахунку, також, вбачається, що починаючи з травня 2023 року боржником щомісячно перераховуються щомісячні платежі по аліментам у визначеному держаним виконавцем розмірі, що також підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Проте, позивач не погоджується із сумою заборгованості зі сплати аліментів, що нарахована йому за період з 04 квітня 2018 року по 28 березня 2023 року, стверджуючи, що в цей період часу він належним чином утримував дітей, оскільки вони з відповідачем до грудня 2022 року проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет, він утримував дружину та дітей, які з березня 2022 року, через російське вторгнення в Україну, перебувають в Німеччині, де до червня 2023 року, постійно, за допомогою системи безконтактних платежів PayPass, через свої мобільні телефони користуватися грошовими коштами, якими він поповнював свої банківські рахунки, відкриті в АТ «КБ ПриватБанк». Крім цього, він постійно перераховував кошти на рахунки репетиторів, яких в Німеччині відвідують його діти. Також, на підтвердження належного виконання ним своїх батьківських обов`язків, з утримання дітей, в період знаходження відповідача та дітей за межами України, тобто з березня 2022 року по 28 березня 2023 року, позивач посилається на те, що він, постійно, провідував дружину та дітей, за межами України, привозив їм речі та грошові кошти, придбавав для дружини і дітей продукти харчування, одяг, взуття, інші побутові речі, приладдя для навчання, відвідував разом з дітьми виставки та заклади для дітей, тобто забезпечував дітей і саму відповідачку всім необхідним, розраховуючись, як готівковими коштами, так і грошовими коштами, що знаходилися на його банківських рахунках в АТ КБ «ПриватБанк». Також, придбав в Україні для відповідача автомобіль, який був зареєстрований на ім`я її матері, та доставив цей автомобіль, до Німеччини. Суд не має підстав не довіряти таким ствердженням позивача, бо, як вбачається із виписок по карткам/рахунку, що відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] (а.с.35-172), за період з 01 березня 2022 року по 29 червня 2023 року, з його банківських карток АТ «КБ ПриватБанк», за межами України, було списано грошові кошти в сумі 526580,75 грн., які витрачалися на продукти харчування, одяг для дітей, ліки, на відвідування ресторанів, придання косметики, палива для автомобіля, на поповнення засобів зв`язку, а також знімалися готівкові грошові кошти, що зазначено у виписках по карткам/рахунку, які надані позивачем та досліджені судом. Крім того, те, що позивач та відповідач до грудня 2022 року підтримували сімейно-шлюбні відносини, а [PERSON] приймав участь в утриманні відповідача та їх дітей, відвідував свою сім`ю за межами України, підтверджується відмітками в закордонному паспорті позивача, згідно яких він в період з 06 березня 2022 року по 29 березня 2022 року, з 30 квітня 2022 року по 11 травня 2022 року, з 28 травня 2022 року по 13 червня 2022 року, з 23 липня 2022 року по 06 серпня 2022 року, з 03 вересня 2022 року по 14 вересня 2022 року, з 07 жовтня 2022 року по 20 жовтня 2022 року, 06 листопада 2022 року по 08 грудня 2022 року перебував за межами України (а.с. 9). Таким чином, суд вважає доведеним, що до подання відповідачем заяви про примусове виконання судового наказу, тобто до 28 березня 2023 року, вона не мала до позивача ніяких претензій з приводу належного матеріального утримання ним їх дітей та виконання ним своїх батьківських обов`язків. При цьому, згідно виписок по карткам/рахунку позивача, після 28 березня 2023 року і до накладення арешту на кошти боржника (29 червня 2023 року), з банківського рахунку позивача продовжилося використання грошових коштів, за межами України. Отже, згідно наданих позивачем доказів, які досліджені судом в їх сукупності, та відсутності, з боку відповідача, будь-яких, доказів, що спростовують зазначені позивачем обставини та докази на їх підтвердження, суд приходить до висновку, що до 28 березня 2023 року позивач належним чином виконував свої батьківські обов`язки з утримання своїх трьох неповнолітніх дітей, а тому заборгованість по аліментам повинна нараховуватися позивачу з моменту подачі відповідачем заяви про відкриття виконавчого провадження, тобто з 28 березня 2023 року, а не з 04 квітня 2018 року. Звернення позивача до начальника Дніпровського відділення державної виконавче служби у місті Кам`янське Кам`янського району Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про перерахунок заборгованості та скасування арешту з його коштів залишено без задоволення, так як при зверненні судового наказ до виконання, стягувач не зазначила про відсутність претензій по сплаті аліментів на день відкриття виконавчого провадження, а відтак заборгованість нарахована відповідно до вимог статті 194 СК України Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, за період з 01 квітня 2018 року по 31 березня 2023 року включно позивачу нарахована заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 265543,87 грн. (а.с.31-32). За березень 2023 року нарахований борг в розмірі 6833,00 грн., відповідно заборгованість за 4 дня березня 2023 року (з 28 по 31 березня включно) становить 881,68 грн. (6833,00 грн. / 31 дня х 4 дня = 881,68 грн.). Враховуючи, що державним виконавцем нарахована заборгованість з 04 квітня 2018 року по 31 березня 2023 року включно в розмірі 265543,87 грн., то розмір заборгованості по аліментам, від якої суд вважає за необхідне, звільнити позивача складає 264662,19 грн., яка нарахована за період з 04 квітня 2018 по 28 березня 2023 року (265543,87 грн. - 881,68 грн. = 264662,19 грн.). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно з правовою позицією, що викладена у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2021 року в справі № 487/4219/20, провадження № 61-18539св20, спір, що виник між сторонами з приводу наявності заборгованості по сплаті аліментів та розміру цієї заборгованості, розглядається судом в позовному провадженні Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно частини 1 статті 194 СК України аліменти, дійсно, можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. У частинах першій, третій та восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених, як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи, у порядку, встановленому законом. Змагальність згідно умов ст. 13 ЦПК України, полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст.14 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповіднодо цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.73 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.74 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх або заперечень. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право на звільнення від сплати заборгованості по аліментам в сумі 264662,19 грн.,яка нарахована державним виконавцем за період з 04 квітня 2018 по 28 березня 2023 року, так як судом встановлено, що до пред`явлення відповідачем судового наказу для примусового виконання, позивач належним чином виконував свої батьківські обов`язки, з матеріального утримання їх, з відповідачем, трьох неповнолітніх дітей. VII. Розподіл судових витрат. Оскільки позивач не заявив про відшкодування йому судових витрат за рахунок відповідача і не надав розрахунок понесених ним судових витрат, судом не вирішується питання щодо розподілу судових витрат. Враховуючи викладене та

Outcome: approved