Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

Позовні вимоги. [PERSON] , 12.04.2023 року (вх.\~№ 7261) звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Пустомитівської міської ради у якому просить припинити стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , згідно із виконавчого листа № 462/3709/20, виданого 08.12.2020 року, повернути без виконання до суду. Крім цього, просить змінити (зменшити) розмір аліментів, які стягуються з нього та в подальшому стягувати із нього аліменти у розмірі 1/6 частки від його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. В шлюбі народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 19.10.2020 року Залізничним районним судом м. Львова розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу колишня дружина змінила прізвище на дошлюбне - [PERSON] . 05.10.2020 року Залізничним районним судом м. Львова прийнято рішення про стягнення аліментів з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] . Окрім цього зазначає, що являється військовослужбовцем Військової частини [NUMBER] [ADDRESS] початку повномасштабного вторгнення ворога на територію України дохід позивача збільшився, але при тому суттєво збільшились і видатки. Також зазначає, що фактично створив нову сім`ю, що збільшило його побутові видатки. Позивач не забезпечений власним житлом, тому з січня 2023 року орендував житло. Окрім цього, придбав автомобіль та здобуває другу вищу освіту у вищому учбовому закладі Національний університет «Львівська політехніка». Також на утриманні у позивача перебуває батько [PERSON] , який має ряд хронічних захворювань (інвалідність III групи). Потребує коштів на лікування. Виходячи з наведеного, матеріальний стан змінився, погіршився стан здоров`я батька, що не дає можливості сплачувати аліменти у розмірі визначеному рішенням суду. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2023 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Кирилюка А. І. (а.с. 49). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.04.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 51-51). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.06.2023 року постановлено здійснити перехід з розгляду у порядку спрощеного провадження цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Пустомитівської міської ради про припинення стягнення аліментів та зміни їх розміру у розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання для розгляду справи у приміщенні Залізничного районного суду м. Львова (а.с. 55-56). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.07.2023 року клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Прудиус О. О. про витребування доказів задоволено (а.с. 93-94). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.10.2023 року постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні у приміщенні Залізничного районного суду міста Львова (а.с. 170-171). Позиція сторін по справі. Позивач [PERSON] та його уповноважений представник адвокат Андрухів Ю. О. у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали, покликаючись на мотиви такої, просили суд задовольнити такі у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача [PERSON] адвокат Прудиус О. О. у судовому засіданні заперечив проти задоволення такої позовної заяви, окрім цього 24.07.2023 року (вх.\~№ 15443) на адресу Залізничного районного суду м. Львова останнім було подано відзив на позовну заяву у якому просить відмовити в задоволенні позову. Окрім цього, 26.09.2023 року на адресу Залізничного районного суду м. Львова представником позивача [PERSON] адвокатом Андрухів Ю. О. подано відповідь на відзив у якій остання з доводами викладеними представником відповідача не погодилась. Третя особа Служба у справах дітей Пустомитівської міської ради у судове засідання не забезпечили явку представника однак, 27.10.2023 року (вх.\~№ 27717) на адресу Залізничного районного суду надійшла заява у якій просять розгляд даної цивільної справи проводити без участі представника, щодо позовних вимог поклались на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, а також показання свідка, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Встановлені судом фактичні обставини справи. Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Суд зазначає, що між сторонами існує спір, який випливає із сімейних правовідносин. Судом встановлено, що згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05.10.2020 року у справі № 462/3709/20 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено. Ухвалено стягувати щомісячно аліменти із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 11-12). Також із змісту зазначеного рішення вбачається, що від шлюбних відносин у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією документів про народження дитини (свідоцтва про народження). Постановою серії ВП № 64028780 від 04.01.2021 року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.06.2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16). Згідно довідки Міністерства оборони України від 24.01.2023 року стверджується, що [PERSON] перебуває на військовій службі в Збройних силах України у військовій частині [NUMBER] з 18.07.2019 року по теперішній час. (а.с. 17). Та іншими матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами. Мотиви прийняття рішення судом. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Суду України № 789ХІІ (78912) від 27.11.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183, 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшенні здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі, визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року № 6-143цс13. При цьому, відповідно до аналізу ст. 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, суду необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Оцінюючи заявлені позивачем підстави для зменьшення розміру аліментів, суд вважає доведеними лише суттеве збільшення його грошового утримання, як військовослужбовця. В той же час, факт перебування на утриманні позивача його батька [PERSON] не був доведений, оскільки останній отримує нормальне пенсійне забезпечення, його дружина працює, сім`я має в користуванні власний автотранспорт. Позивачем не надано відповідних доказів про матеріальну підтримку батька з його боку. Факт наявності хвороб та інвалідності у [PERSON] існував на момент винесення рішеня суду про стягнення аліментів 19.10.2020 року. Автомобіль, на покупку якого позивач займав гроші, через нетривалий час був проданий. Витрати на оплату заочного начання позивача на 4 курсі Національного Університету «Львівська політехніка» не є суттевими, а відсутність аналогічних витрат на жовтень 2020 року ним не була доведена. Що стосується факту не забезпечення власним житлом, то такий також існував на час винесення рішення суду про стягнення аліментів, а обрання позивачем більш дорожчого житла (7 тисяч в місяць замість 1.5 тисячи гривень раніше) не може впливати на зменьшення утримання малолітнього сина. В той же час Договір на оренду складений лише 01.03.2023 року, а відомості про оплату такого надані лише за два місяця. Крім того, суд критично оцінює покази свідка [PERSON] , оскільки остання повідомила, що з [PERSON] проживає разом з вересня 2022 року, що не відповідає змісту позову (з січня 2023 року), крім того, вона не змогла повідомити адресу спільного проживання з позивачем з вересня 2022 року по січень 2023 року. З долучених до матеріалів справи документів, суд зазначає, що матеріальний стан позивача є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов`язку утримувати свою малолітню дитину, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов`язання щодо сплати аліментів в розмірі, визначеному судом. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. На виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України, суд зазначає, що позивачем не доведено факту того, що його матеріальний або сімейний стан змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання малолітньої доньки, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного судовим рішенням. Суд звертає увагу на те, що утримання дитини є обов`язком батьків, і рішення суду про стягнення аліментів, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання платником аліментів. Розглядаючи дану цивільну справу, суд виходить з інтересів, в тому числі дитини та повинен дотриматися балансу права платника аліментів на зменшення їх розміру та права дитини на утримання з боку батька. Враховуючи наведене, а також те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи те, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в позивача значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом не здатен сплачувати аліменти на утримання сина, в розмірі визначеному судовим рішенням, підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає, тому суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовної заяви, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими.

Outcome: dismissed