Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 12 лютого 2021 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 1798858, який був підписаний електронним підписом позичальника та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. Відповідно до реєстру боржників №4 від 16 серпня 2021 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 15348,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 5000,00 грн., заборгованість за відсотками 10348,00 грн. Також, 20 березня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 516952592. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до якого первісний кредитор відступив ТОВ «Таліон плюс» право вимоги за кредитним договором № 516952592. 20 жєовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до якого ТОВ «Таліон плюс» відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон плюс». Відповідно до реєстру боржників № 1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 516952592 в сумі 5335,04 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 1745,00 грн., заборгованість за відсотками 3590,04 грн. Стверджує, що позивачем по вищезазначеним договорам не нараховувалися жодні штрафні санкції. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснював жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попередніх кредиторів, тому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами № 1798858 у розмірі 15348,00 грн. та № 516952592 у розмірі 5335,04 грн., та суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 12 лютого 2021 року між [PERSON] та ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 1798858, який був підписаний електронним підписом позичальника та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно умов договору позики № 1798858 ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надав [PERSON] позику у розмірі 5000,00 грн., з процентною ставкою в розмірі 1,99% в день, строком на 14 днів. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», було укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. Відповідно до Витягу з реєстру боржників №4 до договру факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за договором позики № 1798858, боржник [PERSON] . Сума заборгованості 15348,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 5000,00 грн., заборгованість за відсотками 10348,00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1798858\~від 12\~лютого 2021\~року [PERSON] належним чином не виконувала своїх зобов`язань за вказаним договором, унаслідок чого у неї перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» утворилася заборгованість, яка за період з 16 серпня 2021 року по 30 листопада 2022 року становить 15348,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 5000,00 грн., заборгованість за відсотками 10348,00 грн. Факт наявності заборгованості за кредитним договором у встановленому законом порядку ніким не спростовано. Також, 20 березня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 516952592, який був підписаний електронним підписом позичальника. Згідно умов кредитного договору № 516952592 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надав [PERSON] кредит у розмірі 2000,00 грн., з процентною ставкою в розмірі 1,70% в день, строком на 30 днів. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», було укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договру факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором № 516952592, боржник [PERSON] . Сума заборгованості 5335,04 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 1745,00 грн., заборгованість за відсотками 3590,04 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 516952592\~від 20\~березня 2021\~року [PERSON] належним чином не виконувала своїх зобов`язань за вказаним договором, унаслідок чого у неї перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» утворилася заборгованість, яка за період з 21 жовтня 2022 року по 30 листопада 2022 року становить 5335,04 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 1745,00 грн., заборгованість за відсотками 3590,04 грн. Факт наявності заборгованості за кредитним договором у встановленому законом порядку ніким не спростовано. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12\~статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом\~статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»,\~ якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У договорі\~позики №\~1798858\~від 12\~лютого 2021\~року та\~кредитному договорі\~№516952592\~від 20\~березня 2021\~року зазначено,\~що підписаням\~цього договору\~позичальник підтверджує\~що,\~ознайомилася на\~сайті з\~повною інформацією\~щодо позикодавця\~та його\~послуги,\~вивчила договір\~та правила\~надання грошей\~в кредит.\~Договір укладено\~дистанційно в\~електронній формі\~з використанням\~інформаційно-телекомунікаційних\~систем,\~шляхом надсилання\~електронного повідомлення\~про прийняття\~пропозиції,\~а також\~підписано накладенням\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунки заборгованості за договорами позики, не довела відсутність заборгованості. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача: заборгованість за договором позики № 1798858 від 12 лютого 2021 року станом на 30 листопада 2022 року в розмірі 15348,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 5000,00 грн., заборгованість за відсотками 10348,00 грн.; заборгованість за кредитним договором №516952592 від 20 березня 2021 року станом на 30 листопада 2022 року в розмірі 5335,04 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 1745,00 грн., заборгованість за відсотками 3590,04 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2481,00 грн.

Outcome: approved