Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що його батьки [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі побудували житловий будинок за адресою [ADDRESS] . після розірвання шлюбу у 1995 року, згідно ухвали Свалявського районного суду від 06.02.1995 року, затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] , та поділено вищевказаний житло між ними. Зазначає, що на підставі вищевказаної ухвали та рішення Голубинської сільської ради від 25.07.2002 року №53, його мама [PERSON] отримала свідоцтво на право власності на належну їй частину вищевказаного будинку, якій присвоєно адресу [ADDRESS] . На іншу частину права власності оформлено не було. Вказує, що його батько [PERSON] помер [INFO] . Після смерті останнього відкрилася спадщина у вигляді належної йому частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Інших спадкоємців після смерті батька не має. Звернувшись до Свалявської ДНК для прийняття спадщини після смерті батька, йому було роз`яснено, що через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане майно, оформити право власності на таке неможливо. Тому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину на нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Сторони в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представник Полянської сільської ради щодо задоволення позову не заперечив (а.с. 32, 35-36). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.08.2018 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 304 від 09.11.1982 року (а.с. 4). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.12.2022 року [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 320 від 13.12.2022 року, проведений Свалявським відділом РАЦС у Мукачівському районі ПЗМУМЮ (м. Івано-Франківськ) (а.с. 5). Згідно з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71059164 від 28.12.2022 року, після смерті останнього зареєстровано спадкову справу №70105076 (а.с.26). Чинною ухвалою Свалявського районного суду від 06.02.1995 року затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] , згідно з якої у власність [PERSON] переходить: житлова кімната площею 16,50 м2, житлова кімната площею 24,30 м2, кладова кімната площею 6,40 м2 будинку [ADDRESS] . У власність [PERSON] переходить: прихожа площею 15,50 м2 житлова кімната площею 8,80 м2, ванне приміщення площею 3,80 м2, коридор площею 15,5 м2 залишено в спільному користуванні власників будинку [ADDRESS] (а.с.6). Як убачається з свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25.07.2002 року частини житлового будинку за адресою [ADDRESS] (а.с. 27). Згідно довідки характеристики №461 від 16.08.2002 року інша частина вищевказаного житлового будинку ні за ким не зареєстрована (а.с. 28). Відповідно до довідки Полянської сільської ради від 26.09.2023 року №779, [PERSON] , який помер [INFO] , на момент смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , разом з ним ніхто не був зареєстрований (а.с. 8). На житловий будинок за адресою [ADDRESS] виготовлено технічний паспорт (інвентаризаційна справа № 234/2023, такий складається з «А» - житловий будинок. Вартість такого, згідно довідки ФОП [PERSON] від 15.09.2023 року №158, становить 87567,00 грн (а.с. 7, 9-18). Відомості про спірний житловий будинок містяться в реєстрі будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (а.с. 19-22). Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. \~ \~ \~ \~ Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном,

Outcome: approved