Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

У липні 2021 року до суду надійшла позовна заява КП «Водоканал» до [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення. В обґрунтування позову зазначено про те, що відповідач мешкає в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 01.10.2016 по 30.04.2021 у неї утворилася заборгованість в розмірі 23 705 грн. 47 коп. У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача на користь КП «Водоканал» заборгованість за спожиту воду і послуги водовідведення у розмірі 23 705 грн. 47 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~270 гривень. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 жовтня 2021 року задоволено позовні вимоги Комунального підприємства «Водоканал» до [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Водоканал» суму заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01.10.2016 по 30.04.2021 у розмірі 23\~705,47 грн. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22 травня 2023 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення було задоволено та скасовано заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення. Призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08.06.2023 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву у якому вона просить відмовити у задоволені позовних вимог виходячи з наступного. Так позивачем не було взято до уваги той факт, що вона сплачувала кошти за надані послуги з чітким вказанням періоду за який здійснюється оплата. Так, нею було сплачено 7\~833,99 грн. Крім того, вона не згодна з наданим позивачем розрахунком, оскільки він зроблений без звірки взаєморозрахунків. Крім того, відповідач зазначає про сплив позовної давності. Також зазначає про те, що між КП «Водоканал» та нею не було укладено договору про надання послуг. 26.07.2023 до суду від позивача КП «Водоканал» надійшли додаткові пояснення по справі у яких зазначено про те, що КП «Водоканал» є виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення. Кошти, які сплатила відповідач у розмірі 7\~833,99 грн. були зараховані в погашення боргу за період з 01.10.2014 по 30.09.2016 на підставі судового наказу від 16.12.2016 №335/13293/16. Після скасування зазначеного судового наказу, позивачем було подано до суду уточнену позовну заяву та надано оновлений розрахунок заборгованості на суму 16\~000,93 грн. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності зазначено про те, що відповідачем було здійснено оплати у період з 2017 року по 2021 рік у розмірі більшому, ніж було нараховано, що свідчить про визнання боргу та переривання строку позовної давності. Щодо доводів відповідача про відсутність укладеного з позивачем договору про надання послуг позивач зазначає про те, що відсутність такого договору не звільняє споживача від оплати наданих послуг. Крім того, відповідач не зверталася до КП «Водоканал» з заявою про припинення надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. 26.07.2023 до суду надійшла уточнена позовна заява в частині зменшення суми заборгованості до 16\~000,93 грн. та надано оновлений розрахунок заборгованості. 05.09.2023 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на уточнену позовну заяву у якому вона просить відмовити у задоволені позовних вимог виходячи з наступного. Так, позивачем не всі сплачені нею суми були враховані при поданні уточненої позовної заяви, у зв`язку з чим відповідачем було направлено позивачу відповідний лист. Також відповідач просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Крім того, відповідач зазначає про те, що між КП «Водоканал» та нею не було укладено договору про надання послуг. До відзиву додані платіжні доручення про сплату відповідачем послуг за ХВП за вересень 2020 року у розмірі 318,84 грн., 148,46 грн., 139,18 грн. 05.10.2023 до суду від позивача КП «Водоканал» надійшли додаткові пояснення на відзив на уточнену позовну заяву у яких зазначено про те, що КП «Водоканал» є виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності зазначено про те, що відповідачем було здійснено оплати у період з 2017 року по 2021 рік у розмірі більшому, ніж було нараховано, що свідчить про визнання боргу та переривання строку позовної давності. Щодо доводів відповідача про відсутність укладеного з позивачем договору про надання послуг позивач зазначає про те, що відсутність такого договору не звільняє споживача від оплати наданих послуг. Крім того, відповідач не зверталася до КП «Водоканал» з заявою про припинення надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. У зв`язку з тим, що відповідачем було здійснено часткову оплату під час розгляду справи в суді позивачем було надано уточнену позовну заяву з урахуванням проведеного перерахунку заборгованості. На лист написаний відповідачем було надано відповідь у встановлений законодавством строк. 10.10.2023 до суду від відповідача [PERSON] надійшли доповнення до відзив на уточнену позовну заяву у якому вона зазначає про те, що КП «Водоканал» були залишені поза увагою сплачені 03.09.2023 кошти у сумі 606,48 грн. Крім того, вона не згодна з наданим позивачем розрахунком, оскільки він зроблений без звірки взаєморозрахунків. Крім того, відповідач зазначає про сплив позовної давності. Також зазначає про те, що між КП «Водоканал» та нею не було укладено договору про надання послуг. Крім того, між позивачем та відповідачем тривають перемовини щодо мирного врегулювання спору. У зв`язку з чим відповідач просить суд зупинити розгляд справи та залишити уточнену позовну заяву КП «Водоканал» без розгляду у зв`язку з можливим вирішенням спору мирним шляхом. Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, разом з тим, в котре подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням в країні військового стану, а саме у зв`язку з тим, що наразі вона перебуває за межами України, має намір особисто бути присутньою під час розгляду справи, надати відповідні пояснення та докази на спростування позовних вимог КП «Водоканал» до неї. Відповідно до\~ст.223\~ЦПК України\~неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті,\~крім випадків,\~визначених цією\~статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:\~перша неявка\~в судове\~засідання учасника\~справи,\~якого повідомлено\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~якщо він\~повідомив про\~причини неявки,\~які судом\~визнано поважними.\~Якщо учасник\~справи або\~його представник\~були належним\~чином повідомлені\~про судове\~засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Розглянувши клопотання [PERSON] про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням в країні військового стану суд зазначає наступне. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразову було продовжено та який продовжує діяти до теперішнього часу. 08.06.2023, 21.07.2023, 04.09.2023, 10.10.2023 від відповідача [PERSON] до суду надходили заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням в країні військового стану, у зв`язку з чим судові засідання неодноразово відкладалися. За положенням ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 статті 2 ЦПК України на суд і учасників процесу покладено обов`язок керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-яким іншим міркуванням в судовому процесі. Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України). Згідно з ст.ст. 2, 6, 12, 13ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з нормами ст.17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07.07.1989). Виходячи із дії принципу процесуальної економії (пункти 71, 82 постанови ВП ВС від 26січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц; п. 94 від 6 квітня 2021 року у справі №910/10011/19), суд враховує, що під час війни він має бути задіяний у повному обсязі та реалізуватися в нормах про своєчасний, швидкий і правильний розгляд справи через раціональне використання учасниками процесу наданих законом процесуальних прав, без зловживання ними. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Статтею 212 ЦПК України передбачена можливість учасників справи брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Разом з цим, відповідач не скористався вищезазначеними правами. Обставини, які позбавляли відповідача можливості брати участь у судовому засіданні через представника або відсутність технічної можливості брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відповідачем суду повідомлено не було. Крім того, суд звертає увагу на те, що справа тривалий час знаходиться в провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, а саме м.Запоріжжя не перебуває в окупації, а запровадження\~військового стану\~не впливає на роботу суду. Відповідач зазначає про те, що перебуває за межами України, проте жодних доказів на підтвердження зазначеного суду надано не було. Суд також враховує позицію Великої Палата Верховного Суду у справі №990/115/22 від 10.11.2022\~та визнає причину неявки відповідача у судове засідання неповажною, та виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, вимог пункту 11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Розглянувши клопотання відповідача про зупинення розгляду справи та залишення уточненої позовної заяви КП «Водоканал» без розгляду у зв`язку з можливим вирішенням спору мирним шляхом, суд доходить наступних висновків. Статтею 251\~ЦПК України\~передбачений обов`язок\~суду зупинити\~провадження у\~справі у\~разі: 1)\~смерті або\~оголошення фізичної\~особи померлою,\~яка була\~стороною у\~справі,\~якщо спірні\~правовідносини допускають\~правонаступництво; 2)\~перебування сторони\~або третьої\~особи,\~яка заявляє\~самостійні вимоги\~щодо предмета\~спору,\~у складі\~Збройних Сил\~України або\~інших утворених\~відповідно до\~закону військових\~формувань,\~що переведені\~на воєнний\~стан або\~залучені до\~проведення антитерористичної\~операції; 3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених\~статтею 63\~цього Кодексу; 4)\~надання сторонам\~у справі\~про розірвання\~шлюбу строку\~для примирення; 4-1)\~звернення обох\~сторін з\~клопотанням про\~зупинення провадження\~у справі\~у зв`язку\~з проведенням\~медіації; 5)\~прийняття рішення\~про врегулювання\~спору за\~участю судді; 6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Статтею 252\~ЦПК України\~передбачено право\~суду зупинити\~провадження у\~справі у\~випадках: 1)\~перебування учасника\~справи на\~альтернативній (невійськовій)\~службі не\~за місцем\~проживання або\~на строковій\~військовій службі; 2)\~захворювання учасника\~справи,\~підтвердженого медичною\~довідкою,\~що виключає\~можливість явки\~до суду\~протягом тривалого\~часу; 3)\~перебування учасника\~справи у\~довгостроковому службовому\~відрядженні; 4)\~розшуку відповідача\~в разі\~неможливості розгляду\~справи за\~його відсутності; 5)\~призначення судом\~експертизи; 6) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому\~статтею 87\~цього Кодексу; 8)\~звернення із\~судовим дорученням\~про надання\~правової допомоги,\~вручення виклику\~до суду\~чи інших\~документів до\~іноземного суду\~або іншого\~компетентного органу\~іноземної держави; 9)\~прийняття ухвали\~про тимчасове\~вилучення доказів\~державним виконавцем\~для дослідження\~судом; 10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Статтею 257\~ЦПК України\~визначено,\~що суд\~постановляє ухвалу\~про залишення\~позову без\~розгляду,\~якщо: 1)\~позов подано\~особою,\~яка не\~має цивільної\~процесуальної дієздатності; 2)\~позовну заяву\~від імені\~заінтересованої особи\~подано особою,\~яка не\~має повноважень\~на ведення\~справи; 3)\~належним чином\~повідомлений позивач\~повторно не\~з`явився у\~підготовче засідання\~чи в\~судове засідання\~або не\~повідомив про\~причини неявки,\~крім випадку,\~якщо від\~нього надійшла\~заява про\~розгляд справи\~за його\~відсутності і\~його нез`явлення\~не перешкоджає\~розгляду справи; 4)\~у провадженні\~цього чи\~іншого суду\~є справа\~із спору\~між тими\~самими сторонами,\~про той\~самий предмет\~і з\~тих самих\~підстав; 5)\~позивач до\~початку розгляду\~справи по\~суті подав\~заяву про\~залишення позову\~без розгляду; 6)\~між сторонами\~укладено угоду\~про передачу\~спору на\~вирішення до\~третейського суду,\~і від\~відповідача не\~пізніше початку\~розгляду справи\~по суті,\~але до\~подання ним\~першої заяви\~щодо суті\~спору надійшли\~заперечення проти\~вирішення спору\~в суді,\~якщо тільки\~суд не\~визнає,\~що така\~угода є\~недійсною,\~втратила чинність\~або не\~може бути\~виконана; 7)\~дієздатна особа,\~в інтересах\~якої у\~встановлених законом\~випадках відкрито\~провадження у\~справі за\~заявою іншої\~особи,\~не підтримує\~заявлених вимог\~і від\~неї надійшла\~відповідна заява; 8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у\~статтях 175\~і\~177\~цього Кодексу,\~та не\~було сплачено\~судовий збір\~і позивач\~не усунув\~цих недоліків\~у встановлений\~судом строк; 9)\~позивач без\~поважних причин\~не подав\~витребувані судом\~докази,\~необхідні для\~вирішення спору; 10)\~позивач у\~визначений судом\~строк не\~вніс кошти\~для забезпечення\~судових витрат\~відповідача і\~відповідач подав\~заяву про\~залишення позову\~без розгляду; 11)\~після відкриття\~провадження судом\~встановлено,\~що позивачем\~подано до\~цього самого\~суду інший\~позов (позови)\~до цього\~самого відповідача\~(відповідачів)\~з тим\~самим предметом\~та з\~однакових підстав\~і щодо\~такого позову\~(позовів)\~на час\~вирішення питання\~про відкриття\~провадження у\~справі,\~що розглядається,\~не постановлена\~ухвала про\~відкриття або\~відмову у\~відкритті провадження\~у справі,\~повернення позовної\~заяви або\~залишення позову\~без розгляду; 12) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. З урахуванням вищезазначеного ЦПК України не передбачено можливості зупинення провадження у справі та залишення позову без розгляду у зв`язку з можливим вирішенням спору мирним шляхом, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання [PERSON] про зупинення провадження у справі та залишення позову без розгляду. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини щодо прав та обов`язків між виконавцем з надання послуг з водопостачання та водовідведення і споживачем, порядок розрахунків за надання послуг, підстави й розмір відповідальності за неналежне виконання обов`язків регулюються ст.ст. 19-23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання»,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, з наступними змінами та доповненнями, нормами\~Житлового кодексу України. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 12.02.2001 по теперішній час, що підтверджується інформацією, наданою на запит суду Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради №04-47/5008 від 10.08.2021. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст.\~67,\~68 Житлового кодексу України, та визначено, що наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і водовідведення. Відповідно до\~ ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно з п. 5 ч. 3 ст.\~20, ч. 1-2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630\~зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення», яке є обов`язковим для виконання на всій території м. Запоріжжя, визначено, що збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано Комунальному підприємству «Водоканал». Згідно довідки КП «Водоканал» та розрахунку заборгованості (долученого до первісної позовної заяви) за період з 01.10.2016 по 30.04.2021 відповідач має заборгованість по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення загальним розміром 23 705 грн. 47 коп. З ЄДРСР судом було встановлено, що 16 грудня 2016\~року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя було видано судовий наказ №335/13293/16-ц про стягнення з\~ [PERSON] , [INFO] , на користь КП «Водоканал» боргу по оплаті за воду і послуги каналізації\~у розмірі 12 818 гривень 59 копійок та судового збору у\~розмірі 689 гривень. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21 травня 2021 року у справі №335/13293/16-ц було скасовано вищезазначений судовий наказ. Оскільки судовий наказ було скасовано, грошові кошти сплачені відповідачем, які зараховувалися в погашення боргу за судовим наказом, були зараховані позивачем у спірний період. У зв`язку з чим, позивачем було подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, з урахуванням перерахунку, за період з 01.10.2016 по 30.04.2021 у розмірі 16\~000,93 грн. Щодо доводів відповідача про те, що у позивача з відповідачем відсутній договір про надання послуг, а тому вона не повинна сплачувати надані послуги суд зазначає наступне. Статтею 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно\~та належної\~якості житлово-комунальні\~послуги згідно\~із законодавством\~і умовами\~укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої\~статті 7\~цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» передбачено,\~що надання\~житлово-комунальних\~послуг здійснюється\~виключно на\~договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до\~ч.4.\~ст.13\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Так, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим, у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців будинку) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, стягувач здійснював та продовжує надавати відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Відповідно до ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~Постановою КМУ від 21.07.2005 року за № 630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. \~ \~ \~ \~Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. \~ \~ \~ \~Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Згідно ст.611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідач не спростувала той факт, що позивачем їй надавалися послуги з холодного водопостачання та водовідведення, відповідач частково сплачувала надані послуги, від надання послуг не відмовлялася, суд враховуючи позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 відхиляє доводи відповідача про те, що відсутність договору звільняє її від сплати наданих послуг. Щодо доводів відповідача про те, що нею регулярно та у строк сплачувалися надані позивачем послуги суд зазначає наступне. Так, з наданих відповідачем квитанцій вбачається, що відповідач здійснювала оплату наданих позивачем послуг, проте оскільки у самому призначенні платежу не було зазначено за який період його здійснено, позивач зараховував зазначені кошти в рахунок погашення заборгованості за судовим наказом та після скасування останнього, зробив перерахунок з урахування цих оплат. Разом з цим, щодо розміру заборгованості та заяви про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Так, згідно ст. 32 Закону України №1875-IV та ст.ст. 7, 9 Закону України №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за №630\~зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Щодо вимог про стягнення заборгованості з оплати комунальних послуг спеціальної позовної давності (скороченої або більш тривалої порівняно із загальною позовною давністю) чинним законодавством не встановлено. Доказів вчинення сторонами справи правочину щодо збільшення позовної давності суду не надано. Так, позивач звернувся до суду 20.07.2021. Заборгованість просив стягнути за період з 01.10.2016 по 30.04.2021 у розмірі 23 705 грн. 47 коп. Згідно первісного розрахунку заборгованості відповідач не здійснювала добровільного погашення заборгованості, а лише сплачувала послуги отримуючи субсідію, проте це не свідчить про визнання розміру заборгованості та переривання позовної давності. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ \~«Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023 року. Таким чином, на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023 року. Разом з цим, відповідно ЗУ № 2120-IX від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені\~статтями 257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє дотепер. З урахуванням зазначеного суд вважає за необхідне застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог в частинні стягнення заборгованості за надані послуги за період з 01.10.2016 по 01.04.2017 в розмірі 2\~369,12 (сума наданих послуг) 631,06 (субсідія) = 1\~738,06 грн. Разом з цим суд зазначає про те, що зарахування оплат, які були зараховані в рахунок погашення заборгованості за судовим наказом, після його скасування, у рахунок погашення заборгованості за спірний період з 01.10.2016 по 30.04.2021, вже під час розгляду справи в суді, не є підставою для переривання строків позовної давності. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.10.2016 по 30.04.2021 у розмірі 16\~000,93 грн. Застосовуючи позовну давність суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 16\~000,93 грн. - 1\~738,06 грн. = 14\~262,87 грн. Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи відповідачем було сплачено послуги за ХВП за вересень 2020 року у загальному розмірі 606,48 грн., що підтверджується платіжними інструкціями від 03.09.2023 за №0.0.3179395593.1, №0.0.3179395591.1, №0.0.3179395592.1, проте зазначені суми були сплачені після подання уточненої позовної заяви та оновленого розрахунку заборгованості, а тому і не були враховані позивачем. Разом з цим, у зв`язку з зазначеним суд вважає, що сума заборгованості повинна бути зменшена на 606,48 грн. У зв`язку з вищевикладеним з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за період з 01.10.2016 по 30.04.2021 у розмірі 14\~262,87 грн. - 606,48 грн. = 13\~656,39 грн. Щодо доводів відповідача про те, що позивачем не вірно було зроблено розрахунок, а саме без взаєморозрахунку з відповідачем, суд зазначає про те, що відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, не було надано контрозрахунку, у зв`язку з чим суд відхиляє даний довід. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~937,45 грн. (з розрахунку: 13\~656,39 грн. х 100% / 16\~000,93 грн. = 85,35%; 85,35% х 2\~270 грн. / 100% = 1\~937,45 грн.).

Outcome: partial