Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] із встановленням строком 6 місяців таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з нею за адресою [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести з нею телефонні переговори або контактувати через інших осіб та інші засоби зв`язку. В обґрунтування вимог заявник вказала, що вона проживає у квартирі за [ADDRESS] . Разом з нею проживає її син [PERSON] . Протягом останніх років вона потерпає від психологічного та фізичного насильства зі сторони сина [PERSON] , який будучи працездатною та здоровою особою, ніде не працює. [PERSON] займається збиранням склотари та паперу, які здає на заготівельні пункти, отримує кошти, за які купляє алкогольні напої. За спожиті комунальні послуги, за місцем спільного проживання, будь-яких коштів не сплачує. З метою уникнення контакту з сином, встановила замок у двері кімнати, де проживає. Вона не має змоги вийти на кухню, коли там перебуває [PERSON] . Останній накопичив у квартирі непотрібні речі, побив шибки у міжкімнатних дверях, вивів з ладу побутові прилади, зокрема телевізор, пральну машину, котел. При цьому, коли вона робить зауваження, останній ображає її нецензурними словами, бажає їй смерті та вчиняє стосовно неї фізичне насильство. Вона неодноразово зверталася із заявами до поліції. Так, 21 жовтня 2023 року працівником Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №304698, у зв`язку з тим, що [PERSON] 18 жовтня 2023 року вчинив стосовно неї фізичне та психологічне насильство. Згідно вказаного термінового заборонного припису, [PERSON] заборонено в будь-який спосіб контактувати з нею протягом 5 діб з 21 год. 21 жовтня 2023 року до 21 год. 26 жовтня 2023 року. Однак, [PERSON] заборонний припис не виконав, стукав до неї у двері кімнати, висловлював образи, запхав палець у ліве око. Відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, який направлений на розгляд до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Посилаючись на наведене, просила задовольнити заяву. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні заявник та її представник заяву підтримали та просили задовольнити. [PERSON] заперечив обставини викладені у заяві. Зазначив, що на вищевказані конфлікти його провокує матір. Суд, заслухавши пояснення заявника, її представника, заінтересованої особи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Судом встановлено, що згідно довідки від 02 листопада 2023 року, виданої ПП «Східний Масив», [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 лютого 1998 року Міським бюро технічної інвентаризації, квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до технічної характеристики квартира складається з трьох кімнат, житлова площа 42,2 кв.м, загальна площа 58,7 кв.м, що вбачається з технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , виготовленого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 11 березня 1998 року. З метою з`ясування обставин справи, судом здійснено перевірку інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень та встановлено наступне. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2021 року у справі №607/8359/21, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до вказаної постанови, 14 квітня 2021 року близько 19 год. 20 хв. громадянин [PERSON] , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, за місцем спільного проживання, за адресою:\~ [ADDRESS] , вчинив відносно своєї матері [PERSON] [INFO] , домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: ображав її нецензурною лексикою, проганяв з дому, шарпав та штовхав, пошкоджував та розкидав майно, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2021 року у справі №607/13369/21, яке набрало законної сили, частково задоволено заяву [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про видачу обмежувального припису. Видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяці згідно якого: заборонено [PERSON] чинити перешкоди [PERSON] у користуванні майном, що є її особистою власністю та знаходитися за місцем її проживання за адресою [ADDRESS] ; заборонено [PERSON] наближатись до [PERSON] на відстань ближче ніж 1 метр за місцем її проживання за адресою [ADDRESS] , в тому числі в місці перебування [PERSON] поза місцем проживання. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 лютого 2022 року у справі №607/2599/22, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до вказаної постанови, 07 лютого 2022 року близько 17 год. 20 хв. громадянин [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання по [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного, фізичного та економічного характеру відносно своєї матері [PERSON] , а саме, ображав її нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою, штовхав та шарпав, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2022 року у справі №607/5172/22, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до вказаної постанови, громадянин [PERSON] 17 квітня 2022 року близько 13 год. 30 хв., перебуваючи по [ADDRESS] , вчинив відносно своєї матері [PERSON] домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психічному здоров`ю. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 травня 2022 року у справі №607/5909/22, яка набрала законної сили, [PERSON] \~визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до вказаної постанови, [PERSON] 08 травня 2022 року близько 19 год. 45 хв. за місцем спільного проживання, а саме по [ADDRESS] , умисно висловлював погрози (образи) в сторону своє матері [PERSON] , чим спричинив психологічне насильство. Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня 2023 року у справі №607/8843/22, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин. 21 жовтня 2023 року працівниками Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено терміновий заборонний припис серії АА №304698 стосовно кривдника [PERSON] . Із змісту вказаного припису вбачається, що у зв`язку з вчиненням [PERSON] щодо постраждалої особи [PERSON] 18 жовтня 2023 року близько 07 год. домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, а саме сварки та бійки, стосовно [PERSON] , як кривдника, вжито такі заходи заборонного припису: заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, строком на 5 діб з 21 год 21 жовтня 2023 року до 21 год 26 жовтня 2023 року. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2023 року у справі №607/20697/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що громадянин [PERSON] 18 жовтня 2023 року близько 17 год. 00 хв., перебуваючи по місцю проживання за адресою [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї матері [PERSON] , а саме висловлював словесні образи, вчинив бійку в ході якої штовхав її, наніс удар в ділянку голови та спини, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному та фізичному здоров`ю. Як слідує з талону-повідомлення єдиного обліку №32594 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02 листопада 2023 року, 26 жовтня 2023 року о 11 год. 52 хв. надійшло повідомлення [PERSON] про те, що син [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє з нею конфлікт та пошкоджує майно квартири. Поліцейськими Тернопільського РУП було виявлено заявницю [PERSON] , яка повідомила, що її син [PERSON] порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА №304698 від 21 жовтня 2023 року, а саме 26 жовтня 2023 року близько 11 год. за місцем спільного проживання стукав у двері її кімнати, висловлював в її сторону словесні образи, наніс удар в голову. Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №975837 від 26 жовтня 2023 року, 26 жовтня 2023 року близько 11 год. по [ADDRESS] , громадянин [PERSON] голосно стукав у двері кімнати та висловлював словесні образи в сторону своєї матері [PERSON] , наніс їй стусана рукою в голову з правого боку та запхав палець в область лівого ока, чим порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА №304698 від 21 жовтня 2023 року. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. В силу\~вимог п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~350-2\~ЦПК заява\~про видачу\~обмежувального припису\~може бути\~подана,\~у тому\~числі, особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству". Положеннями ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~350-6\~ЦПК встановлено,\~що розглянувши\~заяву про\~видачу обмежувального\~припису,\~суд ухвалює\~рішення про\~задоволення заяви\~або про\~відмову в\~її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених\~Законом України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству" або\~Законом України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. В силу вимог до ч. 4\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1\~статті 24\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. В силу вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з вимогами ч. 3 статті 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 ч. 1\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Згідно з вимогами п. 3 ч. 1\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів осіб, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. В силу вимог ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ч. 4 \~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом установлено та підтверджено наявними у справі доказами, що заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , вони зареєстровані та проживають у квартирі за [ADDRESS] . Між ними постійно виникають конфліктні ситуації, які провокує [PERSON] , оскільки постійно та систематично вчиняє стосовно [PERSON] домашнє насильство фізичного та психологічного характеру, яке проявляється у систематичному, тривалому психологічному тиску щодо неї, приниженні, нецензурній лайці, погрозах фізичної розправи, застосовуванні фізичної сили та інших дій насильницького характеру. [PERSON] неодноразово була піддана домашньому насильству з боку\~ [PERSON] . Вказані обставини встановлені судом на підставі постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2021 року, 21 лютого 2022 року, 19 травня 2022 року, 23 травня 2022 року та 30 жовтня 2023 року, якими [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 серпня 2023 року у справі №607/8843/22, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Зі змісту вказаного вироку суду слідує, що судом встановлено, що [PERSON] , продовжуючи свої умисні протиправні дії спрямовані на систематичне заподіяння психологічних та фізичних страждань своїй матері [PERSON] , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, маючи умисел, спрямований на систематичне вчинення домашнього насильства відносно останньої, 20 квітня 2022 року, близько 14:00 год., перебуваючи за місцем свого проживання, що знаходиться на [ADDRESS] , безпідставно розпочав словесний конфлікт із матір`ю, в ході якого виражався нецензурною лексикою в її сторону, висловлював погрози застосування фізичної сили відносно останньої та шарпав за верхній одяг. Внаслідок систематичних протиправних дій [PERSON] потерпілій [PERSON] завдано психологічних та фізичних страждань, що призвело до погіршення якості життя, виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, втраті самооцінки та позитивних емоцій, зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги та негативних переживаннях. Вищенаведені обставини в сукупності підтверджують тривале та ситематичне вчинення [PERSON] насильницьких дій фізичного та психологічного характеру стосовно матері [PERSON] . [PERSON] не було надано жодних доказів на спростування вищенаведених обставин. На час розгляду справи в суді відносини між сторонами не покращились, [PERSON] не надає належної оцінки агресивності своїх дій. Враховуючи викладене, зважаючи на тривалість та системність протиправної поведінки [PERSON] , приймаючи до уваги те, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії відносно заявника, не бажає змінювати свою поведінку, суд прийшов до висновку, що доводи заявника про ризик продовження кривдником таких дій відносно неї, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №520/13677/19, від 26 лютого 2020 року у справі №154/1692/19. Таким чином, в судовому засідання підтверджено та доведено факти неодноразового вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, фактів його протиправної поведінки, у зв`язку з чим суд вважає, що тимчасове втручання у його право співвласника майна (спірної квартири, в якій проживає заявник) є виправданим та пропорційним заходом. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої [PERSON] , суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на три місяці у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, а саме: заборони [PERSON] перебувати в\~місці проживання\~(перебування) [PERSON] \~по [ADDRESS] ; заборони [PERSON] вести телефонні переговори з [PERSON] або\~контактувати з нею через інших осіб, або інші засоби зв`язку. Водночас, при прийнятті такого рішення суд звертає увагу на те, що життя та здоров`я, недоторканність і безпека заявниці як найвища соціальна цінність переважають над правом заінтересованої особи на її житло, а тому допускається його обмеження, оскільки втручання держави у це право через механізм обмежувального припису є виправданим, якщо суд встановив підстави для застосування цього обмежувального припису (постанова Верховного Суду у справі № 531/352/22). Разом з тим, оцінивши надані докази, з урахуванням оцінки ризиків, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису три місяці є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту матері похилого віку.

Outcome: partial