Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

[PERSON] 21 лютого 2023 року пред`явив до [PERSON] позов про визначення місця проживання двох неповнолітніх дітей - дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , із позивачем. В обгрунтування позову посилався на те, що з 26 листопада 2005 року по 24 лютого 2020 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Під час перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.02.2020 року розірвано шлюб між ним, позивачем та відповідачкою і дане рішення набрало законної сили 30 березня 2020 року. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу спору між ними про те, з ким будуть проживати малолітні діти не виникало, а тому у рішенні суд не визначив, з ким будуть проживати, утримуватись, виховуватись діти, та хто з них буде ними піклуватись. Після розірвання шлюбу відповідачка виїхала на роботу до Республіки Чехія, про що його не повідомила, його на той час також не було вдома, він перебував у Чехії, а тому діти залишились проживати з його, позивача, матір`ю - [PERSON] у с. Грушово, яка ними опікувалася. Періодично дітьми опікувалась і сестра відповідачки [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] . Відповідачка за кордоном вийшла заміж та проживає зі своїм чоловіком, вона перестала цікавитися та піклуватися дітьми, надавати їм матеріальну допомогу та брати будь-яку участь у їх вихованні. Він, позивач, підтримував дітей матеріально та спілкувався з ними постійно телефонним зв`язком під час відсутності за місцем проживання, а після його повернення додому діти постійно проживають з ним у с. Грушово і він опікується дітьми, надає їм матеріальну допомогу та виховує їх в належному порядку. У літній період діти поїхали за кордон до відповідачки, однак через деякий час повернулися через те, що її новий чоловік займався рукоприкладством, а сама ж відповідачка ставилася до дітей зневажливо, через що діти повернулися у с. Грушово до нього, позивача, і весь час проживають у його будинку по [ADDRESS] . На даний час він перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (постійне місце служби в [ADDRESS] ), однак його перебування на військовій службі не перешкоджає йому утримувати і виховувати дітей та не виникає ніяких перешкод, щоб діти проживали з ним. Діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за місцем його проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] , вони навчаються у Грушівському ліцеї Тересвянської селищної ради. Виходячи із викладених обставин вважає, що дочка [PERSON] та син [PERSON] мають проживати з ним, а тому звертається із позовом про те, щоб суд визначив місце проживання дітей з ним. У телефонному режимі він повідомив відповідачу про те, що буде звертатися до суду з позовом про те, щоб суд визначив місце проживання їхніх дітей з ним. Відповідачка то заперечує та не згідна щоб діти проживали зі ним, то погоджується, щоб вони проживали з ним, тому домовленості між ними з цього приводу немає і не може бути, так як вона періодично змінює свою думку щодо цього питання. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 01 травня 2023 року. На підставі ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Декет Ю.Ф. у судове засідання не з`явилися, представник авдокат Декет Ю.Ф. подав заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог, зазначила, що не заперечує щоб діти проживали із відповідачем. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Тересвянської територіальної громади Тячівського району Закарпатської області, будучи належним чином повідомленим про судове засідання про що свідчить довідка про доставку електронного листа, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2020 року, яке набрало законної сили 30 березня 2020 року (а. с. 9-10). Під час перебування у даному шлюбі в сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 11,12) . Із фотокопії паспорта громадянина України та довідки про реєстрацію місця проживання видно, що місце проживання позивача [PERSON] , [INFO] , зареєстровано по [ADDRESS] (а. с. 7,8). Із довідки, виданої виконавчим комітетом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 31 серпня 2021 року видно, що [PERSON] , [INFO] не проживає по [ADDRESS] (а. с. 13). Із довідки, виданої виконавчим комітетом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 02 червня 2022 року та довідки про склад сім`ї, виданої Грушівським старостинським округом 16 червня 2022 року видно, що [PERSON] є батьком двох дітей, які перебувають на його утриманні, на даний час [PERSON] служить у збройних силах України і до складу його сім`ї входять дочка [PERSON] та син [PERSON] (а. с. 14). Із акта обстеження умов проживання, складеного начальником ССД Тересвянської селищної ради на підставі заяви [PERSON] видно, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] , разом із дочкою [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] ; умови проживання задовільні, для виховання та розвитку дітей створені необхідні умови, у сім`ї хороші стосунки, діти прислухаються до думки батька та баби у зв`язку із чим служба у справах дітей вважає за доцільним проживання дітей із батьком, так як мама виїхала за кордон і не бере участі у вихованні дітей (а. с. 16). Із акта обстеження умов проживання, складеного депутатом Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Варгою В.І. видно, що на утриманні [PERSON] є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які повернулися з-за кордону 06 червня 2022 року і проживають в будинку батька (а. с. 17). Із довідки, виданої військовою частиною видно, що [PERSON] перебуває на військовій службі (а. с. 19). Із службової характеристики, виданої військовою частиною, та характеристики, виданої виконавчим комітетом Тересвянської селищної ради видно, що [PERSON] характеризується виключно позитивно (а. с. 20). Із довідок, виданих Грушівським ліцеєм Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області 20 січня 2023 року видно, що [PERSON] та [PERSON] навчаються у даному ліцеї в 11-А та 7-В класах відповідно (а. с. 22, 23). Із характеристик виданих на [PERSON] та [PERSON] видно, що вони характеризується позитивно, батьки беруть активну участь у навчанні та вихованні сина [PERSON] ( а.с. 24, 25). Із довідки, виданої КНП «Тячівська консультативна поліклініка» Тячівської міської ради Закарпатської області, вбачається що [PERSON] здоровий та може здійснювати догляд на неповнолітніми дітьми ( а.с. 34). Із свідоцтва про право приватної власності та довідки про доходи видно що [PERSON] в цілому належить будинок по [ADDRESS] , а також його заробітна плата з 28.02.2022 року по 31.12.2022 складає 618 379,43 грн. (а.с. 38). Із висновку виконавчого комітету Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про визначення місця проживання дітей від 02 березня 2023 року видно, що комісія з питань захисту прав дитини Тересвянської селищної ради вирішила визначити місце проживання та утримання дітей [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] у [ADDRESS] (а. с. 39). Згідно ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 01.11.2023 року залишено без розгляду позов [PERSON] до [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини [PERSON] із позивачем. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Положеннями ст. 161 СК України, передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В контексті наведених вище аргументів позивача, суд вважає необхідним зазначити, що судове рішення про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, може бути ухвалено лише якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, тобто за наявності між ними такого спору, в іншому випадку відсутні підстави для задоволення таких вимог. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дітей щодо місця їх проживання. У даному випадку спір щодо місця проживання дітей ініційований батьком дітей [PERSON] , з яким його діти, з його пояснень, та пояснень дитини [PERSON] , який допитаний у судовому засіданні у присутності представника органу опіки та піклування, фактично проживають, і від якого мати дітей не вимагає зміни їх місця проживання, оскільки відповідачка подала заяву у якій зазначила, що не заперечує щодо проживання дітей із позивачем. Відтак, за згодою матері, діти проживають з батьком, оскільки мати добровільно залишила дітей у батька, при цьому, мати дітей у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дітей разом з нею , не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дітей із нею, як їхньою матір`ю, суду не надала. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір і вказані обставини підлягають перевірці судом. Суд не бере до уваги висновку виконавчого комітету Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про визначення місця проживання та утримання малолітніх дітей з батьком [PERSON] , оскільки він не відображає істотних обставин, з яких підстав орган опіки та піклування дійшов до такого висновку за відсутності спору. Відтак, за відсутності між сторонами відповідного спору суд позбавлений можливості вирішувати такі питання в судовому порядку, оскільки завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав особи. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed