Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

13.08.2019 року Комунальне підприємство «Водоканал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за централізоване водопостачання і водовідведення, вказавши в заяві, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS] , у вказане житлове приміщення надавались послуги КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства відповідачі здійснювали не в повному обсязі, у зв`язку з чим, за період з 01.10.2009 року по 30.06.2019 року утворилась заборгованість у сумі 38539,82 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів, а також стягнути понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2020 року було задоволено позов КП «Водоканал» та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за водопостачання та водовідведення у розмірі 38539 грн. 82 коп. разом з понесеними судовими витрати на оплату судового збору у розмірі 480 грн. 25 коп. з кожного. Ухвалою суду від 25.09.2023 року заочне рішення в справі № 334/5859/19 від 10.03.2020 року скасовано, призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 12.00 год. 08.11.2023 року. 06.11.2023 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Тоцької О.В., відповідно до якого остання частково визнає позовні вимог з урахуванням застосування наслідків пропущення позивачем строків позовної давності, просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за період з вересня 2016 року по червень 2019 року в загальному розмірі 24243,16 грн., та, відповідно до часток відповідачів у розмірі , розподілити заборгованість на кожного співвласника заборгованість в розмірі 6060,79 грн. Окрім цього, просить судові витрати покласти на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог та, водночас, стягнути з позивача на користь відповідача [PERSON] судові витрати за професійну правничу допомогу у розмірі 5800,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, надала заяву, відповідно до якої просить розглянути справи за її відсутності, з урахуванням аргументів, викладених у відзиві. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього, квартира [ADDRESS] набута у приватну спільну часткову власність в порядку приватизації [PERSON] (1/4 частки), [PERSON] (1/4 частки), [PERSON] (1/4 частки) та [PERSON] (1/4 частки), про що свідчить копія інформаційної довідки № 243935754 від 11.02.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.. Відповідачі здійснюють оплату за послуги КП «Водоканал» не у повному розмірі, у зв`язку з чим, за період з 01.10.2009 року по 30.06.2019 року утворилась заборгованість у сумі 38539,82 грн., що підтверджується відповідним розрахунком та довідкою про заборгованість. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 546 від 28.10.1999 року «Про порядок оплати послуг за водоспоживання та водовідведення», збір абонентної плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунальних послуг. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Відповідно до\~ч.3\~ст.815\~ЦК наймач\~зобов`язаний своєчасно\~вносити плату\~за житло.\~Наймач зобов`язаний\~самостійно вносити\~плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідачкою [PERSON] заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права, наголошує на тому, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббнігс та інші проти Сполученого Королівства» рішення від 22.10.1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року). Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів 13.08.2019 року. Тобто, у частині позовних вимог за період з 01.10.2009 року по 01.08.2016 року необхідно відмови у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Відповідно до розрахунку наданого позивачем у період з серпня 2016 року по червень 2019 року існує заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 24243,16 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів. Крім того, оскільки квартира є приватною власністю, то належними відповідачами є співвласники, кожен з яких в силу належності квартири на праві спільної часткової власності відповідає відповідно до своєї частки у спільному майні, так як іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири немає. Так, [PERSON] є відповідачем в частині заборгованості рівній 1/4, що відповідає її частці в праві спільної часткової власності на квартиру; [PERSON] - в частині заборгованості рівній 1/4, що відповідає її частці в праві спільної часткової власності на квартиру; [PERSON] - в частині заборгованості рівній 1/4, що відповідає її частці в праві спільної часткової власності на квартиру; [PERSON] - в частині заборгованості рівній 1/4, що відповідає його частці в праві спільної часткової власності на квартиру. Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Таким чином, відповідні витрати повинні бути розподілені між сторонами, відповідно до їх часток у спільній частковій власності, а саме по 1/4 з кожного співвласника, що дорівнює сумі 6060,79 грн. З таким же висновком погоджується Верховний Суд у своїх постановах від 04.11.2015 року у справі № 6-734цс15, від 20.09.2018 року у справі № 522/7683/13-ц, від 01.09.2020 року у справі № 352/2163/13-ц. Щодо вимоги відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5800 грн., на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано наступні докази: копію ордера про надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокатом Тоцькою О.В. від 30.10.2023 року, договір про надання правової допомоги від 01.09.2023 року, копію розрахунку вартості юридичних послуг, акт наданих послуг від 02.11.2023 року за № 18//02, копії прибуткових касових ордерів. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною другою цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон про адвокатуру) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, положення спеціального Закону про адвокатуру передбачають, що розмір гонорару визначається у договорі про надання правової допомоги за взаємною згодою обох сторін, як клієнта так і адвоката. З однієї сторони норми вказаного Закону покликані гарантувати оплату праці адвоката за надані правові послуги, з іншого боку визначити вартість кваліфікованих правових послуг, які спроможний буде заплатити клієнт з урахуванням його фінансових можливостей та з огляду на кваліфікацію, досвід адвоката, обсяг наданих ним послуг. Особа, бажаючи ефективно захисти своє право, яке порушено/порушується, звертається за допомогою до адвоката, та, укладаючи з ним договір про надання правової допомоги, погоджується оплатити вартість запропонованих ним правових послуг. Разом з тим, така особа має правомірні очікування повернути назад вказані кошти, стягнувши їх із відповідача, у випадку, якщо її право буде відновлено, чи судом буде визнана її правота. Інститут відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, передбачений у ст. 137 ЦПК України, власне і покликаний гарантувати право людини на повернення здійснених нею витрат на правову допомогу у разі постановлення судом рішення на її користь. З огляду на все викладене вище, з урахуванням особливостей вказаної справи, зокрема, того, що передумовою звернення позивача до суду були дії відповідачів, а також зі скасуванням за заявою відповідача заочного рішення суду та частковим погодженням відповідачем з позовними вимогами, у зв`язку з чим, відповідачу необхідно було скористатися правовою допомогою кваліфікованого адвоката, - відповідачем було відновлено його право, суд вважає, що стягнення витрат за правову допомогу відповідатиме основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, верховенству права та відшкодуванню судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Враховуючи те, що завданням цивільного судочинства, є насамперед справедливий, та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд вважає, що розмір відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 3000 грн. не порушуватиме принципу співмірності позовних вимог, відповідатиме складності справи та виступатиме гарантією реалізації правомірних очікувань відповідача на повну або часткову компенсації сплачених ним коштів за правову допомогу щодо захисту його права, надану йому адвокатом. Так, виходячи з складності справи та виконаних адвокатом робіт, суд стягує з позивача на користь відповідача 3000 грн. витрат на правничу допомогу. У зв`язку із частковим задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідачів на користь позивача вказані судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1208,40 грн.

Outcome: partial