Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги, обґрунтовує тим,26 листопада 2013 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб,який рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 05 червня 2019 року було розірвано.Під час шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . 01 липня 2021 року по справі №166/507/21 Ратнівським районним судом Волинської області винесено рішення про зміну розміру та способу стягнення аліментів,що стягуються на підставі рішення Ратнівського районного суду від 17.05.2019 року та стягнуто з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно,але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що в даний час у нього змінились обставини таким чином, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей у вказаному розмірі, оскільки, 27.08.2023 року зареєстрував шлюб з [PERSON] ,у якої є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] ,який на даний момент є членом його сім`ї і перебуває на його утриманні разом з дружиною. Просить суд зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на користь відповідачки на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 1/3 частки до 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно . Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2023 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 25\~жовтня 2023\~року,\~відповідач [PERSON] ,\~подала відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~вказує,\~що з\~позивачем перебувала\~в юридичному\~шлюбу з\~26.11.2013\~року по\~05.06.2019\~року.Пару років між нами були нормальні сімейні відносини, а потім [PERSON] почав зловживати спиртними напоями, принижувати її, наносив побої, дружив з особами сумнівної поведінки. Вчинив грабіж в смт Ратне і після цього зник з місця проживання та тривалий період перебував у розшуку. Ніякої допомоги на утримання дітей не надавав. У травні 2018 року він вигнав її з дітьми з будинку по [ADDRESS] , що належить його батькові і вона опинилась на вулиці. Більше до будинку її не допустив. Вона кругла сирота і власного житла у її не було. Виховувала тітка, в якої ще шестеро дітей, які знаходились під опікою. Рідний дід [PERSON] . [PERSON] та баба [PERSON] позвали її з дітьми проживати в їх будинку і вона почала їх доглядати, оскільки [PERSON] повністю втратила зір. Позивач своєї поведінки не змінив, допомоги на утримання дітей не надавав. Інші члени сім`ї позивача допомогали їй в догляді діда та баби. Негативне відношення [PERSON] до власних дітей змусило її в березні 2019 року подати позов до суду про стягнення аліментів на їх утримання і суд задовольнив його. Однак, не дивлячись на рішення суду [PERSON] перші 6 місяців взагалі не платив аліменти, а в 7-ому місяці його викликали у виконавчу службу і зобов`язали сплатити негайно заборгованість, яка склала 11132 гривні, тому що передадуть матеріали в поліцію, то його батько [PERSON] та сестра [PERSON] сплатили 8500 гривень. Протягом листопада- грудня 2019 року по березень 2020 року аліменти не сплачувались, вони потім частково сплатили, пізніше раз у три місяці надходили аліменти на утримання дітей. Вже після того, як [PERSON] пішов до Збройних Сил України, то з його заробітної плати почали регулярно надходити аліменти ( розрахунок виконавчої служби додаю). [INFO] помер дід [PERSON] , [INFO] померла баба [PERSON] . Після їх смерті, вона сама здійснила їх похорони, поставила їм пам`ятники, здійснює догляд за могилами та продовжую жити в їх будинку. [PERSON] стало шкода, що вона проживає в будинку його родичів, то він, будучи в стані сп`яніння, побив вікна в будинку і вона особисто змушена їх ремонтувати за власні кошти. 20 лютого 2023 року без її відома батько позивача [PERSON] виписав її дітей з будинку [ADDRESS] . Діти [PERSON] та [PERSON] проживають зі мною. Вони перебувають на обліку в лікарні і часто хворіють. Ніякої допомоги на лікування дітей, в тому числі на операцію сина, позивач ніколи не надавав (довідки з лікарні додаю). Ні навчанням, ні здоров`ям дітей, ні їх досугом він ніколи не цікавився і не цікавиться, їх не провідує, жодного одягу для дітей ніколи не придбав. Допомоги його батько та сестра на дітей не надавали , крім сплати аліментів за позивача. Рахує, що позовні вимоги позивача про зменшення розміру аліментів на утримання дітей є надуманими і безпідставними. Просить відмовити в задоволенні позову. Позивач звернувся із заявою про розгляд справи без його участі,так як є військовослужбовцем та перебуває на даний час у відрядженні по виконанню бойового завдання. В доповненні позовних вимогзаначив,що відповідачка [PERSON] вийшла заміж в квітні 2023 року та змінила прізвище на [PERSON] . У неї є чоловік [PERSON] ,який забезпечує свою сім`ю,і це нівелює твердження останньої про те,що вона самотня і ніхто їй не допомагає.Позовні вимоги підтримує ,просить їх задовільнити в повному обсязі. Відповідачка звернулася із заявою про розгляд справи без її участі , позов не визнає. Ухвалою суду\~від 09.11.2023\~року замінено\~ первісного\~відповідача \~ [PERSON] належним\~відповідачем [PERSON] . Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 17.05.2019 року, яке набрало законної сили 19.06.2019 року, ухвалено стягувати з позивача на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дітей:\~доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно,починаючи з дня звернення до суду, тобто з 10 квітня 2019 року і до досягнення повноліття(а.с.5-6). Рішенням Ратнівського районного суду від 01 липня 2021 року, яке набрало законної сили 03.08.2021 року, змінено розмір аліментів,які стягувались з [PERSON] ,та ухвалено стягувати з останнього аліменти на користь [PERSON] , на утримання дітей\~доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.7- 8). Із матеріалів справи вбачається, що 27 липня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб,що стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.07.2023 року виданого Ратнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління юстиції,актовий запис № 68. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 жовтня 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ратнівського районного управління юстиції Волинської області, [PERSON] народився [INFO] ,актовий запис №125 і його матір`ю є [PERSON] ,дружина позивача, батько [PERSON] (а.с. 11). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що з укладенням шлюбу та необхідністю утримання своєї дружини та її сина від першого шлюбу, його сімейний стан, у порівнянні з його сімейним станом на момент ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, суттєво змінився, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, виходячи з наступного. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~статтею 141 СК України, \~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України,\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан та на його утриманні знаходяться дружина та ще одна дитина. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як вбачається із матеріалів справи, судовим рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 01.07.2021 року у справі № 166/507/21, встановлений розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, та є безспірним згідно вимог\~Цивільного процесуального кодексу України, а його зменшення у зв`язку з тим, що у позивача змінився сімейний стан, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей від шлюбу з [PERSON] \~ доньки [PERSON] та сина [PERSON] , та суперечитиме їх інтересам. Аналогічний правовий висновок міститься\~в постанові\~Верховного Суду № 554/3355/20 від 09.09.2021 року. Відтак, суд вважає, що у даному випадку зміна сімейного стану, не доводить погіршення матеріального стану позивача, а тому не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей та буде суперечити їх інтересам. Дана обставина підтверджується довідкою про доходи військової частини [NUMBER] від 19.04.2023 року №40/2327 стверджено,що загальна сума доходу [PERSON] за період з червня по серпень 2023 року складає 139083,64,з яких сума сплачених з аліментів становить 45663,06. (а.с. 9). Будь-яких інших доказів на підтвердження погіршення матеріального стану, позивачем суду не надано. Також суд враховує вимоги п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України , згідно до якої передбачено безпірне стягнення , зокрема аліментів на двох дітей - однієї третини, заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Відповідно до ст. 7 Закону України " Про Державний бюджет України ",установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Отже, розмір аліментів , який сплачує позивач відповідачці на утримання двох дітей не перевищує десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, виходячи сум сплачених аліментів на дітей , розмір яких становить у червні 13949,6 грн, липень - 17127,7 грн, у серпні 2023 - 14585,76 грн згідно до довідки № 40/2327 від 19.04.2023 про доходи [PERSON] ( а. с.9). Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, слід відмовити, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а наявність дитини у дружини у іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. В силу вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє у стягненні із [PERSON] сплаченого судового збору в розмірі 1073,6 грн на користь [PERSON] , оскільки у задоволенні позову відмовляється.

Outcome: dismissed