Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] жовтні 2023 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за законом на належне їй спадкове майно, яке складається з права на земельну ділянку загальною площею 0,40 га, кадастровий номер 0720586600:01:001:0832 передану для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,08 га кадастровий номер 07205866300:01:001:0833, призначену для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,3598 га, кадастровий номер 0720586600:01:001:0836 передану для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,18 га кадастровий номер 0720586600:01:001:0837 передану для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Хобултівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, які вона успадкувала, але не встигла оформити після смерті матері [PERSON] . Позивач зазначає, що інших спадкоємців, які прийняли спадщину немає, оскільки вищезазначені спадкодавці ніколи не одружувалися, сім`ї та дітей не мали. Вказує, що звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за нею право на спадкове майно, а саме на: - земельну ділянку загальною площею 0,40 га, кадастровий номер 0720586600:01:001:0832 передану для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,08 га кадастровий номер 07205866300:01:001:0833, призначену для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,3598 га, кадастровий номер 0720586600:01:001:0836 передану для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,18 га кадастровий номер 0720586600:01:001:0837 передану для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Хобултівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 10.10.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Позивач у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у підготовче засідання також не з`явилися, подавши суду заяву, в якій просять проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнаютьу повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Враховуючи те, що учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зважаючи на те, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження. Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Частиною 1 ст.1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №983, копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , копією свідоцтва про шлюб позивачки серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з права на : земельну ділянку загальною площею 0,40 га, кадастровий номер 0720586600:01:001:0832 передану для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,08 га кадастровий номер 07205866300:01:001:0833, призначену для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,3598 га, кадастровий номер 0720586600:01:001:0836 передану для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,18 га кадастровий номер 0720586600:01:001:0837 передану для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Хобултівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, які вона успадкувала, але не встигла оформити після смерті матері [PERSON] . Наявність у спадкодавця права власності на вказане нерухоме майно підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯК №830040 від 30.12.2009, ЯК№830044, ЯК №830043, ЯК№830042. За життя [PERSON] не залишила заповіт. Позивач [PERSON] , відповідно до положень ст. ст.1261,1268 ЦК України, є спадкоємцем за законом першої черги та вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] , оскільки звернулася до нотаріуса з відповідною заявою у визначений законом строк. Відповідач [PERSON] , яка також є спадкоємцем за законом першої черги, звернулася до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини. Наявність інших спадкоємців за законом першої черги чи за заповітом, судом не встановлена. 19.09.2023 року позивач звернулася до нотаріуса щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Проте, згідно листа державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Билень Н.П.від 19.09.2023 №999/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що вона не надала правовстановлюючих документів на зазначене вище спадкове майно, та запропоновано звернутися до суду. На підставі викладеного, суд вважає, що право позивача на успадкування всіх прав та обов`язківпомерлої [PERSON] , підлягає захисту в судовому порядку, оскільки через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона не може оформити спадкові права в нотаріальному порядку, тож вимоги про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті матері права на спадкове майно є цілком обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved