Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

у грудні 2021 року ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" звернулося у суд з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , а також їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про виселення з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з наданням іншого житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. (а.с. 42) Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2022 року позов ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" задоволено. Постановлено виселити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з наданням їм іншого постійного жилого приміщення, а саме - квартири, загальною площею 57 кв.м, житловою площею 43.1 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вирішено питання про судові витрати. (а.с. 66) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 квітня 2023 року скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2022 року, а справа призначена до судового розгляду. (а.с. 108) 08 травня 2023 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції". (а.с. 117) Просив відмовити в задоволенні позову. 22 травня 2023 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" надіслав заяву про зміну предмета позову. (а.с. 131) Просить - виселити [PERSON] з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з наданням йому іншого постійного приміщення, а саме квартири, що знаходиться за адресю: [ADDRESS] , - виселити [PERSON] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування заяви посилається на те, що 26.05.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк", та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1135032323000 (11350323001). Зобов"язання позичальника за кредитним договором були забезпечені іпотекою трикімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору іпотеки, посвідченого 26.05.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2017 року частково задоволено позов ПАТ "Дельта Банк". Постановлено в рахунок погашення заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № 11350323000 від 26.05.2008 року в сумі 1 288 637,77 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору № 86295 від 26.05.2008 року, а саме квартиру, загальною площею 61,40 кв.метрів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання права власності на неї за ПАТ "Дельта Банк" за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотки суб"єктом оціночної діяльності, що становить 1 036 000 грн. 05.02.2020 р. між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2149/К, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., згідно п. 2 якого новий кредитор набуває всі права кредитора за основними договорами згідно реєстру у додатку №1. Відповідно до умов вказаного договору до ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" перейшли всі права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11350323000 (11350323001) від 26.05.2008 р. з усіма додатками та додатковими угодами, а також договором іпотеки № 86295 від 26.05.2008 року з усіма додатками та додатковими угодами. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.04.2020 року постановлено замінити стягувача ПАТ "Дельта Банк" на його правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції". Зважаючи, що [PERSON] заборгованість за кредитним договором не погасив, ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" звернуло стягнення на предмет іпотеки відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2017 року та набуло права власності на зазначену квартиру. В подальшому, позивачу стало відомо, що в квартирі зареєстровані відповідач [PERSON] з 21.01.2005 року, відповідач [PERSON] з 13.02.2014 року, а їх малолітній син [PERSON] - з 24.04.2014 року. ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" зверталося до відповідачів з вимогами № 1369914 від 28.10.2021 року та № 1369914 від 18.11.2021 року про звільнення квартири, проте вказані вимоги були проігноровані відповідачами, чим порушено права ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" як іпотекодержателя та законного власника квартири. Оскільки [PERSON] та малолітній [PERSON] , 2014 року народження, вселилися до квартири після укладення договору іпотеки без згоди на це іпотекодержателя всупереч умов п. 2.4.6 договору іпотеки від 26.05.2008 р., позивач просить виселити відповідача [PERSON] та малолітнього [PERSON] з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення, а відповідача [PERSON] виселити з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з наданням йому іншого постійного житлового приміщення, зокрема у квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 34,4 кв.метрів, житловою плдощею 16 кв.метрів, яка належить ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" на праві власності на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.04.2014 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги т апросила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 26.05.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "Дельта Банк", та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1135032323000 (11350323001), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 100 000 доларів США до 28.05.2018 року, процентна ставка за користування кредитом - 14,50% річних (а.с. 7) Для забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за вищевказаним Кредитним договором 26.05.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачем укладено Договір іпотеки № 86295, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д., відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку банку належне йому на праві власності наступне нерухоме майно: [ADDRESS] . (а.с. 11) Згідно п. 5.7 договору іпотеки у випадку невиконання позичальником своїх зобов"язань щодо своєчасності ануїтетного платежу, банк має право стягнути з позичальника суму боргу, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет забезпечення, зазначений в п. 2.1 договору та інше майно позичальника. Розділ 4 договору іпотеки № 86295 від 26.05.2008 р. передбачає право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки. 08.12.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, у тому числі за укладеним 26 травня 2008 року між АКіБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] . Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року, частково задоволено позов ПАТ "Дельта Банк". Постановлено в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №11350323000 від 04.02.2009 року в сумі 1 288 637 грн. 77 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного договору № 86295 від 26.05.2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , а саме квартиру [ADDRESS] , загальною площею 61,4 кв.м, житловою площею 40,7 кв.м, шляхом визнання права власності на неї за ПАТ «Дельта Банк» за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, що становить 1 036 000 грн. (а.с. 13) 05.02.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2149/К, відповідно до умов якого права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11350323000 від 26.05.2008 року, що укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , та права вимоги за договором іпотеки № 86295 від 26.05.2008 року, що укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , в якості забезпечення виконання зобов`язань боржника за кредитним договором, перейшли до нового кредитора ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (а.с. 15-20). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.04.2020 року замінено сторону стягувача ПАТ "Дельта банк" на його правонаступника ТОВ "ФК "Приватні інвестиції". (а.с. 23) 19 жовтня 2021 року на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В. право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25.01.2017 р. та ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 13.04.2020 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.10.2021 року № 280735658 (а.с. 24). Із матеріалів справи вбачається, що в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідач [PERSON] з 21.01.2005 року, відповідач [PERSON] з 13.02.2014 року, а їх малолітній син [PERSON] - з 24.04.2014 року. (а.с. 51-53) ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" зверталося до відповідачів з вимогами № 1369914 від 28.10.2021 року та № 1369914 від 18.11.2021 року про звільнення квартири, проте вказані вимоги були проігноровані відповідачами, чим порушено права ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" як іпотекодержателя та законного власника квартири. Як встановлено судом відповідачі відмовились добровільно звільнити житлове приміщення, яке належить позивачу. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. У статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) зроблено висновок, що «негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення». Відповідно до частини першої та другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з частинами другою та третьою статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення громадян при звернення стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, підставо для надання цим громадян жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до ст. 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених ст. 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку встановеному частиною третьою цієї статті. Встановлено, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] на підставі договору договору купівлі-продажу, посвідченого 30 червня 2004 року приватим нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко Н.П. Вказана квартира була передана [PERSON] в іпотеку на підставі договору іпотеки № 86295 від 26.05.2008 року, посвідченого приватним нотарусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. Станом на дату укладення договору іпотеки в квартирі був зареєстрований та мав право користування лише [PERSON] . У ст. 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передаватипредмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Згідно п. 2.4.6 договору іпотеки іпотекодавець зобов"язаний не надавати дозвіл на реєстрацію в житлових приміщеннях, що складають предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди іпотекодержателя. При цьому, в силу приписів Житлового кодексу України[PERSON] може бути виселений з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , виключно з наданням йому іншого постійного житлового приміщення. З позовної заяви (уточненої) вбачається, що таким жилим приміщенням є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , згальною площею 34,4 кв. метрів, житловою площею 16 кв.метрів, яка належить ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" на праві власності. (а.с. 136) Суд встановивши порушення відповідачами прав позивача як нового власника квартири, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та виселення відповідача [PERSON] з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з наданням йому іншого постійного приміщення, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також виселення [PERSON] та малолітнього [PERSON] , [INFO] , з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення. Доводи відповідача щодо неможливості виселення з житлового приміщення у період дії в Україні воєнного стану, суд не може прийняти до уваги з наступних підстав. Згідно з Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на території України діє воєнний стан. Відповідно до Звакону України від 15.03.2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" Верховна Рада України постановила розділ VI "При кфінцеві положення" Закону України "Про Іпотеку" доповнити пунктом 5-2 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомогомайна (нерухомості), що належить фізичним осоам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія ст. 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття праваа власності на предмет іпотеки), ст. 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об"єкти), ст.ст. 41, 47 (у частині реалізації предмету іпотеки на електронних торгах) цього Закону". Проте ці норми закону України "Про іпотеку" не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону. Отже за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ч. 3 ст. 109 ЖК України положення спеціального закону не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову про виселення відповідачів. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.06.2022 року у справі № 296/7213/15 (провадження № 61-10125св21), постанові 26.04.2023 року у справі № 932/5433/21 (провадження № 61-692св23). Висновок № 100-9215 від 07.08.2023 року служби у справах дітей та сім"ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації суд оцінює критично, а тому також не приймає до уваги при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 810,00 грн. в рівних частинах.

Outcome: approved