Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

У жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 20 грудня 2022 року між сторонами було укладено шлюб, проте, у процесі спільного проживання у них виникли різні погляди на життя, що унеможливлює їх спільне проживання як однієї родини, у зв`язку з чим з 07.08.2023 року сторони проживають окремо, тобто зараз кожний живе своїм окремим особистим життям, ніяким чином не переймаючись проблемами іншого. Сім`я фактично розпалась, шлюб існує тільки формально і зберегти його неможливо. Надання часу для примирення є недоцільним, так як всі можливості зберегти сім`ю вичерпані. Зазначає, що від шлюбу дітей не мають, спір про поділ майна відсутній. Відповідач згоди на розірвання шлюбу не надав. Також позивач просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Так, згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 20.12.2022 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20.12.2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 556. Від шлюбу дітей не мають. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За правилами, передбаченими ст. ст. 24, 104, 105, 110 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за рішенням суду. Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки позивач наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з цим, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу відновити [PERSON] дошлюбне прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved