Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

18.10.2023 року заявник [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначив, що в період з 09.01.1981 року по 16.09.1982 року він працював на підприємстві «Луцкий горбыткомбинат» на посаді фотолаборанта. Однак, у наказі № 21 від 16.09.1982 року про звільненні із займаної посади, його прізвище помилково було зазначено « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Дана помилка істотно впливає на можливість реалізації в повній мірі своїх пенсійних прав, а також така не може бути виправлена в позасудовому порядку через припинення своєї діяльності підприємством «Луцкий горбыткомбинат». Просить суд встановити факт належності йому «Приказу» № 21 від 16.09.1982 року, виданого підприємством «Луцкий горбыткомбинат». До початку судового засідання представником заявника було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 24). Представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області в судове засідання не з`явився, на адресу надіслав суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі (а.с. 23). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У своїй заяві [PERSON] зазначає, що у документі «Приказ» № 21 від 16.09.1982 року, виданий підприємством «Луцкий горбыткомбинат» наявна помилка у написанні його прізвища, що позбавляє його можливості оформити свої пенсійні права, оскільки період його працевлаштування у даному не може бути врахованим до загального трудового стажу. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Як встановлено судом, в.о. директора підприємства «Луцкий горбыткомбинат» 16.09.1982 року було видано «Приказ» за № 21, про звільнення [PERSON] із посади лаборанта ЦФЛ за угодою сторін. У вищевказаному документі прізвище заявника зазначено як « [PERSON] » (а.с. 12). На переконання суду, належність [PERSON] вищевказаного правовстановлюючого документу беззаперечно підтверджується його паспортом гр. України (а.с. 5-6), РНОКПП (а.с. 7) та його трудовою книжкою серії [NUMBER] , в якій на другому та третьому аркушах містяться відповідні записи про його прийняття з 09.01.1981 року на посаду фотолаборанта у підприємстві «Луцкий горбыткомбинат» та про звільнення з такого на підставі Наказу за № 21 від 16.09.1982 року (а.с. 8-11). Також суд вважає доведеним, що вищенаведена помилка позбавляє [PERSON] можливості оформити свої пенсійні права, а також така підлягає усуненню виключно в судовому порядку, оскільки підприємство «Луцкий горбыткомбинат» на даний час ліквідоване. Разом з тим, «Приказ» № 21 від 16.09.1982 року, виданий підприємством «Луцкий горбыткомбинат», окрім відомостей про [PERSON] , також містить відомості ще стосовно 6-ти осіб, а тому встановлення останньому факту належності даного правовстановлюючого документа підлягає виключно в частині параграфу № 2, який стосується заявника. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа ГУ ПФУ у Волинській області, про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial