Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 13.01.2022 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, зареєстрований в реєстрі за № 839, яким стягнуто з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група «Лекс», грошові кошти в сумі 16 577,31 грн., а також стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правничу допомогу в сумі 11 200,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] 07.05.2014 укладено кредитний договір у вигляді заяви (оферти) № 200229481. У подальшому, згідно договорів відступлення прав вимоги за кредитним договорами права вимоги за Кредитним договором було відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група «Лекс». Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем 13.01.2022 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 839 про стягнення із Позивача суми заборгованості за згаданим вище договором про споживчий кредит в сумі 16 577, 31 грн., що підтверджується копією Виконавчого напису кредитного договору та копією постанови про відкриття виконавчого провадження 17.02.2022 винесеної приватним виконавцем виконавчий округ виконавчого округу місто Київ Шарковим Олександром Олександровичем у виконавчому провадженні [NUMBER]. Позивач зазначає, що Позивачу Відповідачем лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов?язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов?язань направлявся та остання такого листа не отримувала, у зв`язку з чим Позивач позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборговані можливості або оспорити вимоги Відповідача або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред?явленої до стягнення. Ухвалою судді від 28.06.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду 03.08.2023 року. 10.07.2023 року на адресу суду надійшла заява від Директора ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ПЛЮС» про залучення до справи правонаступника Відповідача. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року заяву про забезпечення позову в справі було задоволено. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2023 року в справі було залучено правонаступника відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «УКРГЛОБАЛ ПЛЮС». [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява від її представника про розгляд справи за їх відсутності, в якій просить позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не прибув, судова повістка направлялась електронною поштою і була доставлена, про причини неявки відповідач суду не повідомив. Треті особи приватний нотаріус КМНО Золотих О.О., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков О.О. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 13.01.2022 року приватний нотаріус КМНО Золотих О.О. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 839, яким запропонував стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у вигляді заяви (оферти) № 200229481 від 28.02.2015 року укладеним з ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення права вимоги №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеним ТОВ «Діджи Фінанс» та договором відступлення права вимоги №516/ФК-21 від 01.12.2021 року, укладеним з ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» та договором відступлення права вимоги №516/ФК-21/1 від 01.12.2021 є ТОВ «Фінансово-правова група Лекс», та на підставі договору відступлення прав вимоги №06062023-1 від 06 червня 2023 року, який укладений між ТОВ «Фінансова - правова група «Лекс» та ТОВ «УКРГЛОБАЛ ПЛЮС», всі права та обов`язки за кредитним договором №200229481 від 28.02.2015 року, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, який оскаржується боржником в судовому порядку, перейшли до ТОВ «Укрглобал-плюс» у розмірі 15 727 грн. 31 коп., в тому числі за вчинення даного виконавчого напису. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шаркового О.О. від 17.02.2022 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого напису № 939, вчиненого 13.01.2022 року приватним нотаріусом КМНО Золотих О.О., яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» заборгованість за кредитним договором №200229481 від 28.02.2015 року, укладеного нею з ПАТ «Банк Михайлівський», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Укрглобал-плюс», у розмірі 15 727 грн. 31 коп., в тому числі і плату за вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Як роз`яснено у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 цієї постанови роз`яснено, що при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому, на час вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса, Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 в частині доповнення Постанови від 29.06.1999 року № 1172 пунктом 2 щодо можливості вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною. Згідно п. 3.5. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, в редакції яка діяла на час вчинення нотаріальної дії, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Враховуючи, що при зверненні до нотаріуса стягувач не надав належні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника на момент звернення та встановлюють прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором у вказаному в заяві розмірі, а нотаріус належним чином не перевірив зміст поданих Товариством в обґрунтування стягнення документів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а оспорюваний нею виконавчий напис - визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 200, 00 грн. суд зазначає таке. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України. Статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. За матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 11 200, 00 грн. надано наступні письмові докази: Договір про правову допомогу від 13 червня 2023 року, акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 13 червня 2023року на суму - 11 200 грн. 00 коп., що складається з: консультація 4 години - 3200,00 грн., аналіз судової практики - 5 годин - 4000,00 грн., складання позову 5 годин - 4000,00 грн., квитанція на суму 11200,00 грн. від адвокатського бюро. Виходячи з того, що вказана справа відноситься до категорії незначної складності, сформована стала судова практика у цій категорії справ, беручи до уваги предмет позову і суму заборгованості, суд не може погодитись із заявленою сумою витрат на правничу допомогу, і тому стягує суму 6000,00 грн., що відповідає критеріям співмірності і достатності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1 610 грн. 40 коп.

Outcome: approved