Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся із позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонліфт», третя особа [PERSON] , в якому просить суд визнати припиненими трудові відносини [PERSON] із Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонліфт» у зв`язку зі звільненням із займаної посади директора за власним бажання на підставі ч. І ст.38 КЗпП України, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що позивач\~працював в\~ТОВ «Херсонліфт»\~на посаді\~директора з\~травня 2015\~року.\~Єдиним Учасником\~даного підприємства\~є громадянка\~України [PERSON] .\~У квітні\~2022\~року він\~погодив з\~Учасником своє\~звільнення з\~посади директора\~ТОВ «Херсонліфт»\~за власним\~бажанням,\~оскільки мав\~намір переїхати\~на нове\~місце проживання.\~22\~квітня 2022\~року ним\~було подано\~заяву про\~звільнення з\~посади директора\~ТОВ «Херсонліфт»\~за власним\~бажанням.\~23\~квітня 2022\~року Учасником\~було прийнято\~Рішення учасника\~№1/22\~про звільнення\~з займаної\~посади директора\~ТОВ «Херсонліфт»\~ [PERSON] \~з 23\~квітня 2022\~року у\~зв`язку із\~поданою заявою\~про звільнення\~за власним\~бажанням та\~призначення виконуючим\~обов`язки директора\~ТОВ «Херсонліфт»\~ [PERSON] .\~Оскільки станом\~на 23\~квітня 2022\~року учасник\~ТОВ «Херсонліфт»\~ [PERSON] була\~відсутня у\~м.\~Херсоні -\~Рішення учасника\~№1/22\~від 23\~квітня 2022\~року від\~її імені\~було підписано\~громадянином України\~ [PERSON] ,\~який діяв\~на підставі\~Довіреності від\~22\~серпня 2019\~року,\~посвідченої приватним\~нотаріусом Херсонського\~міського нотаріального\~округу Воєводиною\~І.М.\~та зареєстрованою\~в реєстрі\~за №1637.\~ У\~травні 2022\~року позивач\~переїхав до\~м.\~Києва та\~вважав,\~що з\~посади директора\~ТОВ «Херсонліфт»\~його було\~звільнено саме\~з 23\~квітня 2022\~року.\~Однак,\~з Єдиного\~державного реєстра\~юридичних осіб,\~фізичних осіб\~-\~підприємців та\~громадських формувань\~він дізнався\~що зміни\~щодо звільнення\~його з\~займаної посади не внесені. Дані обставини стали підставою для звернення до суду за захистом своїх прав. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 05.04.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд провести розгляд справи за його відсутності та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Представник ТОВ «Херсонліфт» повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи відповідач сповіщався належним чином. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності відповідача, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення. Третя особа [PERSON] повторно не з`явилась у судове засідання без поважних причин. Про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином. З поясненнями або клопотаннями на адресу суду не зверталась. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином, суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Судом встановлено, що [PERSON] працював в ТОВ «Херсонліфт» на посаді директора з травня 2015 року. Єдиним Учасником даного підприємства є громадянка України [PERSON] . У квітні 2022 року позивач погодив з Учасником своє звільнення з посади директора ТОВ «Херсонліфт» за власним бажанням, оскільки мав намір переїхати на нове місце проживання. 22 квітня 2022 року [PERSON] звернувся з заявою про звільнення його з посади директора ТОВ «Херсонліфт» у порядку передбаченому\~ст. 38 КЗпП України. У травні 2022 року [PERSON] дізнався, що до Витягу з Єдиного державного реєстра юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не внесено зміни щодо звільнення його з займаної посади. Згідно зі\~статтею 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 3 Кодексу законів про працю України\~(далі -\~КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до часини першої\~статті 21 КЗпП України\~трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника, відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 36 КЗпП України. Згідно з частиною першою\~статті 38 КЗпП України\~працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до трудового законодавства України керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням. Законодавством України визначено право особи вільно обирати собі місце роботи та припиняти трудові відносини за власним бажанням, будь-яких обмежень не допускається, оскільки це порушує невід`ємне право особи на вільний вибір праці. Особливість звільнення директора товариства полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, керівнику з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання припиненими трудових відносин. Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18), від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-49113св18), від 17 лютого 2021 року у справі № 390/1449/19. Верховний Суд у своїх постанові від 03 липня 2019 року по справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18), розглядаючи спір про звільнення з посади директора товариства та зобов`язання вчинити певні дії, зазначив про таке: свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих\~Конституцією України. Передбачений частиною першою\~статті 38 КЗпП України\~порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. За встановлених у цій справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. У ході судового розгляду встановлено, що позивач вчинив, передбачені статтею 38\~КЗпП України\~та\~Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»\~дії, необхідні для припинення трудових відносин, однак трудові відносини розірвано не було. Тобто існує порушення права позивача на припинення трудових відносин. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач не бажає працювати на посаді директора ТОВ «Херсонліфт», про що надав письмову заяву про звільнення, суд дійшов висновку, що позов про визнання припиненими його трудових відносин з цим товариствами на підставі частини першої\~статті 38 КЗпП України, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved