Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача. 27 вересня 2023 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «Мена -Авангард» до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до Наказу № 218-п ТОВ «Мена-Авангард» від 09 жовтня 2018 року, [PERSON] прийнятий на роботу на посаду головного енергетика та згідно з Наказом № 171-з від 08 вересня 2023 року, з 11 вересня 2023 року звільнений з роботи за власним бажанням. Згідно із Договором від 19 жовтня 2022 року № 177/91 та видатковою накладної № ЕУ 000000093 від 21 листопада 2022 року товариство придбало дизель-генератори в кількості 2 штук, на загальну суму 1\~450\~000,00 грн. Відповідно до даних дефектного акту, складеного 03 грудня 2022 року т.в.о. керуючого фермою МТФ № 1 Перегудою В. М., повідомлено про вихід з ладу дизель-генератора. Після огляду генератора встановлені несправності: пошкодження блоку циліндрів двигуна, витікання моторного мастила та пошкодження циліндра поршневої групи. Відповідно до листа ТОВ «Естар Україна» № 1205/23-5 від 12 травня 2023 року,за результатами експертної діагностики встановлені несправності генератора: пробитий блок двигуна; при здійсненні комп`ютеризованої діагностики та розшифровки журналу подій зафіксовано попередження запиту сервісу 29 разів, попередження рівня охолоджуючої рідини 6 разів, примусова (вручну) зупинка двигуна без дотримання його обов`язкового, автоматичного охолодження. ТОВ «Естар Україна» зверталося до заводу виробника двигунів за отриманням консультативної технічної підтримки. Згідно з листом від 08 травня 2023 року: «така експлуатація обладнання порушує умови гарантії, вихід з ладу генератора не може вважатись гарантійним випадком. Результати консультації з виробником двигунів за даними журналу подій гарантійній заміні не підлягає з підстав порушень умов експлуатації». ТОВ «Мена-Авангард» уклало з ТОВ «Естар Україна» Договір № 26/23 від 12 червня 2023 року «Про надання послуг з ремонту дизель-генератора», відповідно до якого вартість з ремонту дизель генератора становить 271\~000,00 грн. 15 червня 2023 року ТОВ «Мена-Авангард» здійснило оплату вартості ремонту. 13 вересня 2023 року ТОВ «Мена-Авангард» та ТОВ «Естар Україна» підписали Акт надання послуг та Акт приймання-передачі генератора. Згідно з Наказом генерального директора ТОВ «Мена-Авангард» № 276 від 01 грудня 2022 року «Про відповідальність за запуск та зупинку дизель-генераторів на ТМФ № 1 та МТФ № 2» контроль за виконанням наказу покладено на головного енергетика Дея В. О. Позивач, посилаючись на статті 130-133 КЗпП України, статтю 1166, статтю 4 ЦПК України, просить стягнути: з [PERSON] на користь ТОВ «Мена-Авангард» відшкодування завданих збитків в сумі середньомісячного заробітку 13\~780,00 грн; судові витрати(арк. с. 1-3). 19 жовтня 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнає позовні вимоги, вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки відповідач не причетний до поломки генератора, на нього, як на головного енергетика покладено обов`язок лише здійснювати контроль за виконанням наказу «Про відповідальність за запуск та зупинку дизель-генераторів на МТФ № 1 та МТФ № 2» (арк. с. 40-41). 2.Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. 3.Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. Згідно із Наказом № 218-п від 09 жовтня 2018 року, [PERSON] прийнятий на роботу на посаду головного енергетика в ТОВ «Мена-Авангард», з 09 жовтня 2018 року (арк. с. 6). Відповідач [PERSON] ознайомлений із Посадовою інструкцією Головного енергетика, затвердженою генеральним директором ТОВ «Мена-Авангард» 15 березня 2021 року, про що свідчить підпису [PERSON] в графі «З інструкцією ознайомлений, копію інструкції отримав. В Посадовій інструкції Головного енергетика визначено, що енергетик несе відповідальність, зокрема: за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені посадовою інструкцією, - в межах, визначених чинним законодавством про працю; за завдання матеріальної шкоди в межах, визначених чинним цивільним законодавством та законодавством про працю (арк. с. 20-21). Згідно із Договором № 177/91 від 19 жовтня 2023 року, ТОВ «Мена-Авангард» придбало у ТОВ «Естар Україна» дизель- генератори ESTAR F165SA в кількості 2 шт (арк. с. 8- 11). Згідно із Наказом № 171-з від 08 вересня 2023 року, [PERSON] 11 вересня 2023 року звільнений з роботи за власним бажанням (арк. с. 7). Згідно із Дефектним актом ТОВ «Мена-Авангард» від 05 грудня 2022 року, 03 грудня 2022 року т. в. о. керуючого фермою МТФ № 1 Перегуда В. М. повідомив про вихід із складу дизель генератора ESTAR F165SA на фермі № 1, який був придбаний у ТОВ «Естар Україна». Після огляду дизель-генератора встановлені несправності: пошкодження блоку циліндрів двигуна, витікання моторного мастила та пошкодження циліндра поршневої групи; до моменту поломки наробіток дизель-генератора становить 57 мотогодин; повідомлено представника постачальника ТОВ «Естар Україна» (арк. с. 12). Згідно із листом ТОВ «Естар Україна» від 12 травня 2023 року, адресованим директору ТОВ «Мена-Авангард», за результатом експертної діагностики дизель-генератора встановлено пробиття блоку двигуна; при здійснені комп`ютеризованої діагностики та розшифровки журналу подій, отриманого від ТОВ «Мена-Авангард», зафіксовані події: попередження запису сервісу 29 разів, попередження рівня охолоджуючої рідини 6 разів, примусова (вручну) зупинка двигуна без дотримання його обов`язкового, автоматичного охолодження. У листі зазначено, що ТОВ «Мена-Авангард» не дотрималось вимог Гарантійних умов, порушило вимоги та правила експлуатації, вказані в експлуатаційній документації, обладнання неправильно використовувало, обслуговування не проводило або здійснило не у встановленому порядку; порушило пункт 1.5. Гарантії, оскільки роботи по підключенню електрогенераторних установок не виконувалися офіційним представником фірми-продавця, або уповноваженими сертифікованими організаціями; вихід з ладу дизель генератора є наслідком виключно некомпетентних дій/бездіяльності з боку покупця та порушення умов експлуатації та користування, за що ТОВ «Естар Україна» не може нести відповідальності, та не зобов`язане здійснити гарантійний ремонт (арк. с. 13-14). Згідно із Договором № 26/23 про надання послуг з ремонту дизель-генератора від 12 червня 2023 року, укладеним між ТОВ «Естар Україна» та ТОВ «Мена-Авангард», вартість ремонту дизель-генератора становить 271\~000,00 грн (арк. с. 15-16). Згідно із Платіжною інструкцією в національній валюті № 446 від 15 червня 2023 року, ТОВ «Мена-Авангард» здійснило оплату за ремонт в розмірі 271\~000,00 грн (арк. с. 17). 13 вересня 2023 року ТОВ «Мена-Авангард» та ТОВ «Естар Україна» підписали Акт надання послуг № ЕУ00000105 та Акт приймання-передачі дизельного генератора ESTAR F165SA (арк. с. 18-19). Згідно із Наказом № 276 від 01 грудня 2022 року про відповідальність за запуск та зупинку дизель-генераторів на МТФ № 1 та МТФ № 2, закріплено по фермам електромонтерів з ремонту та обслуговування електроустаткування та покладено на них відповідальність за запуск та зупинку дизель-генераторів таким чином: МТФ № 1- [PERSON] та [PERSON] , МТФ № 2 [PERSON] та [PERSON] ; керуючі фермами надають вказівки електромонтерам з ремонту та обслуговування електроустаткування, щодо перепідключення електроенергії між дільницями МТФ в залежності від черговості виконання робіт; керуючі фермами контролюють запас дизельного палива для безперебійної роботи генератора; контроль за виконанням наказу залишено за [PERSON] (арк. с. 22). 4.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (стаття 1 КЗпП України). Згідно з вимогами частини першої статті 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Відповідно до статті 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою роботодавця працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Відповідно до статті 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Згідно із статтею 138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду роботодавець повинен довести наявність умов, передбачених\~статтею 130\~цього Кодексу. У пункті 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»\~судам роз`яснено, що у кожному випадку суд зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями\~130,\~135-3,\~137 КЗпП України\~залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: чи укладено між сторонами трудовий договір, яка підстава покладання на працівника відповідальності за майнову шкоду, чи спричинена шкода діями працівника, в якому обсязі майнової шкоди несе відповідальність працівник за встановлених фактичних обставин, яка ступінь вини працівника за заподіяну шкоду (за виключенням прямої дійсної шкоди), за яких обставин заподіяна шкода, чи спричинена шкода з корисних мотивів та чи є підстави для зменшення розміру покриття шкоди залежно від майнового стану працівника. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцю. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну при виконанні трудових обов`язків, за наявності порушення працівником трудових обов`язків, наявності прямої дійсної шкоди, причинного зв`язку між порушенням і шкодою та вини працівника. Таким чином, для правильного вирішення справи суд у кожному випадку зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких, згідно зі статтями\~130,\~135-3,\~137 КЗпП України,\~залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Відповідно до частини третьої\~статі 12 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із часиною першою 1\~статті 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України,\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України,\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що позивач не надав докази в розумінні статтей 76-80 ЦПК України на підтвердження заявлених позовних вимог. Позивач у позовній заяві не вказав якими саме неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача була заподіяна шкода, у чому полягає вина відповідача. Докази, надані позивачем не доводять, що відповідач заподіяв шкоду, виконуючи свої трудові обов`язки, чи порушив трудові обов`язки, а також не доводять причинного зв`язку між діями відповідача, шкодою та виною відповідача. Суд дійшов висновку у задоволення позовних вимог позивача відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed