Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач, звернувся до суду із даним позовом, в якому посилається на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який розірвано рішенням суду від 01 березня 2023 року. Вказує, що у шлюбі у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яких після розірвання шлюбу залишено проживати з ним. Зазначає, під час спільного проживання однією сім`єю відповідачка постійно нехтувала сімейними цінностями, не підтримувала нормальної атмосфери в сім`ї . Після розірвання шлюбу він сам займається вихованням та утриманням дітей, відповідачка фактично самоусунулася та не бере участі в житті дітей, не цікавиться їхнім зростанням та розвитком, навчанням в школі та дитячому садку, станом здоров`ям, не відвідує їх навіть коли діти хворіють. Вважає, що така поведінка відповідачки свідчить про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Тому просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно спільних дітей. В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася подала до суду письмову заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно дітей, справу просить розглянути в її відсутності, у зв`язку із терміновим виїздом за кордон. Представник третьої особи в судове засідання, також не з`явився подав письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, щодо позову не заперечив та долучив рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради про затвердження висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на подані заяви учасників, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, дійшов наступних висновків. За приписами ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованою Україною 27 січня 1991 року, що є основним документом, який визначає правові стандарти у сфері захисту прав дітей, зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 СК України кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно з положенням ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина. В своїй Постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», № 3 від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що ухилення батьків від виконання ними батьківських обов`язків має місце коли вони не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі в якому у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідачка є матір`ю вказаних дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Батьком дітей дитини, згідно вказаних свідоцтв про народження, є [PERSON] . Рішенням суду від 01 березня 2023 року шлюб між сторонами розірвано, дітей залишено проживати з батьком (а.с. 10-11). Відповідачка не займається вихованням дітей, з 2022 року діти проживають з батьком та перебувають на його утриманні та вихованні. Згідно копії акту обстеження умов проживання від 22 червня 2023 року складеного комісією у складі виконуючого обов`язки начальника служби у справах дітей Коломийської міської ради [PERSON], та головних спеціалістів [PERSON] , [PERSON], встановлено, що батько малолітніх дітей [PERSON] військовослужбовець, займається вихованням та утриманням дітей (а.с. 9). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток. Однак, всупереч цьому, відповідачка злісно ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання своїх малолітніх доньок, зовсім не дбає про їхній фізичний, духовний та моральний розвиток, не піклується станом здоров`я. Із висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 10 жовтня 2023 року № 290, про доцільність позбавлення батьківських прав, видно, що відповідачка як мати не виконує свої батьківські обов`язки, не цікавиться розвитком дітей, не піклується про їхній фізичний та духовний розвиток, жодним чином не спілкується із ними та не утримує матеріально, а тому рахують доцільним позбавити її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На думку суду вказані докази дають підстави вважати, що відповідачка нехтує батьківськими обов`язками щодо спілкування з дітьми, маючи для цього реальну можливість виконувати їх належно. Свідомо не бажає брати участі у їх вихованні та не дбає про фізичний і духовний розвиток. В матеріалах справи наявна копія нотаріально засвідченої заяви [PERSON] про те, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньок (а.с. 32). Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а в даному випадку відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, жодним доступним чином не намагається підтримувати зв`язки з дитиною, хоча таку можливість має, оскільки нічим не встановлено що хтось чинить йому перешкоди в цьому. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.п. 15,16 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"(зі змінами) позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин, зокрема ставлення батьків до дітей. При цьому враховується, що позбавлення батьківських прав можливо лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналізуючи наведене в сукупності, та беручи до уваги, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітніх дітей, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, суд погоджується із письмовим висновком служби у справах дітей Коломийської міської ради, про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] . На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 150, 164-166, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved