Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 23 червня 2023 року керівник Тульчинської окружної прокуратури Хоменко П.Л., який діє в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області звернувся до суду з позовом в якому просить конфіскувати у [PERSON] [INFO] земельну ділянку із кадастровим номером 0523982600:04:000:0305 площею 1,9638 га з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Томашпільської територіальної громади (колишньої Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області) у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Цивільний позов обґрунтовано наступним. Тульчинською окружною прокуратурою за результатами вивчення питання законності використання громадянкою Російської Федерації [PERSON] земельної ділянки сільськогосподарського призначення на території Томашпільської територіальної громади Тульчинського району виявлено порушення земельного законодавства. Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 грудня 2017 року після смерті матері [PERSON] , [PERSON] успадкувала земельну ділянку з кадастровим номером 0523982600:04:000:0305, площею 1,9638, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт: ВН № 122201. На момент успадкування зазначеної вище земельної ділянки, державної реєстрації та по теперішній час відповідач [PERSON] є громадянкою Російської Федерації та проживає за адресою: [ADDRESS] . 14.12.2017 між [PERSON] та ПрАТ «Зернопродукт МХП» укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки. Вказана угода зареєстрована 06.12.2017, строк дії договору 14 років. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 06.12.2017 по даний час) не відчужила її, є підстави для її конфіскації у власність держави. 25 серпня 2023 року представником Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надано до суду письмові пояснення, згідно яких останній просить позов задовольнити. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 07 липня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 22 серпня 2023 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 22 серпня 2023 року підготовче засідання відкладено на 07 вересня 2023 року. 25 серпня 2023 року представником Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надано до суду письмові пояснення. Ухвалою Томашпільського районного суду від 07 вересня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 03 жовтня 2023 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 03 жовтня 2023 року розгляд справи відкладено на 25 жовтня 2023 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 25 жовтня 2023 року розгляд справи відкладено на 09 листопада 2023 року. Доводи учасників справи. В судовому засіданні прокурор Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Мазур І.А. позовну заяву підтримав, посилаючись на обставини зазначені в ній, просив позов задовольнити. Представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Римський М.В. в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позицію викладену в поясненнях підтримає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`являлася, про причини неявки не повідомляла, хоча була належним чином повідомлена про місце, дату та час судового засідання, заяви про розгляд справи у її відсутності, відзиву на позов до суду не подала. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ПрАТ «Зернопродукт МХП» в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення покладається на думку суду. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і допустимість доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п.11 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року, суд, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення сторін, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, має мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є громадянкою РФ, що підтверджується інформацією Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 17 квітня 2023 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 грудня 2017 року зареєстрованого в реєстрі за №1886 після смерті [PERSON] спадкоємицею майна померлої є дочка - [PERSON] .. Спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки, площею 1,9638 га в межах згідно з планом розташованої на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки: 0523982600:04:000:0305. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 329275291 від 16.04.2023, земельна ділянка, кадастровий номер: 0523982600:04:000:0305, площею 1,9638 га, що знаходиться на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області на праві власності належить [PERSON] , номер відомостей про речове право: 23759584, дата та час державної реєстрації: 06.12.2017 року 09:53:32, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розподілу), індексний номер: 38544752 від 06.12.2017 року 10:07:11. Окрім того згідно запису про інше речове право № 23993656, право оренди на вказану земельну ділянку згідно договору оренди землі серії та номера : 481-Л-Т-В від 06.12.2017 передано ПрАТ «Зернопродукт МХП» як орендарю, строк дії 14 років з правом пролонгації, орендодавець [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , країна громадянства: РФ. Згідно копії договору оренди земельної ділянки № 481 Л - Т- В від 06 грудня 2017 року [PERSON] , як орендодавець надала, а ПрАТ «Зернопродукт МХП» прийняв в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, кадастровий номер: 0523982600:04:000:0305. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що [PERSON] порушила визначену ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та як іноземна громадянка не відчужила їх упродовж року після набуття права власності. На даний час вона без перешкод використовує спірну земельну ділянку на території України. Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»). З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку [PERSON] незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 06.12.2017 року по даний час) не відчужила її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Відповідно до ч.5\~ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено із матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн, а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2684 грн сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved