Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

У січні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та зміну розміру аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 27.11.2007 року між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб, про що складено актовий запис та видано свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 08.07.2009 року (копія свідоцтва про розірвання шлюбу додається). Від шлюбу з відповідачем із позивачем залишилася проживати донька [PERSON] , [INFO] . 20.11.2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було прийнято рішення № 369/10724/18 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем виконується зазначене рішення, однак відповідно до ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Так, позивачу, після набрання 28.12.2018 року законної сили рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/10724/18, стало відомо про придбання 14.11.2014 року відповідачем транспортного засобу RENAULT DUSTER, 2014 року випуску. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 статті 182 Сімейного кодексу України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі в становлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд також враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Стосовно матеріального становища відповідача, то в телефонній бесіді заступником директора з економічних питань Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБІС" Олексієм підтверджено, що розмір офіційних доходів відповідача є мізерним, у зв`язку з тим, що відповідач працює в ТОВ "ІБІС" з 2015 року лише два дні на тиждень. 06 грудня 2006 року Києво-Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист за №2-3301 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі частини на утримання неповнолітньої дитини. Однак, 14.11.2014 року відповідачем було придбано транспортний засіб RENAULT DUSTER, 2014 року випуску, що свідчить про наявність у відповідача додаткових прихованих доходів, а також про те, що відповідач свідомо та злісно ухилявся від виконання рішення суду. Згідно із висновком Верховного Суду у постанові від 19.08.2021 року у справі №175/3922/19, злісне ухилення це тривале і наполегливе ухилення від виконання відповідного обов`язку шляхом приховування свого місця проживання, роботи, фактичного заробітку або інших грошових надходжень, незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність. Разом з тим для встановлення ознаки злісності немає значення, чи такі дії винної особи виражалися у прямій відмові від виконання покладених на неї обов`язків, чи мали форму пасивного ігнорування, уявної неспроможності або необізнаності про необхідність їх виконання, оскільки всі ці обставини у будь-якому випадку призводять до ухилення від сплати коштів на утримання дітей. Відповідно до ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Відповідач є дорослою, фізично здоровою, дієздатною особою - при розгляді справи №369/10724/18, а також при розгляді справи у 2006 році ним не було подано жодних доказів, які б свідчили про погіршення його стану здоров`я. Дані обставини підтверджують той факт, що відповідач приховує свої дійсні доходи, вводив суд в оману щодо фактичних обставин справи, маніпулював обставинами справ та зловживав своїми правами. На підставі наведеного, позивачка просила суд визначити розмір аліментів, які мали стягуватися з відповідача за період з 20.11.2008 до 20.11.2018 та розрахувати розмір боргу по аліментам за минулий час (за 10 років з 20.11.2008 до 20.11.2018 (дата прийняття рішення № 369/10724/18 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дитини; змінити розмір стягуваних аліментів - стягувати з Відповідача на користь Позивача аліменти у розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 09.02.2022 року до суду від відповідача надійшла, згідно якої останній просив суд відтермінувати судовий розгляд справи № 369/158/22, у зв`язку з тим, що на даний момент відповідач проходить військову службу по мобілізації з 13.04.2022 року. На підтвердження зазначеного відповідач надав суду витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України (по стройовій частині) № 90 мтд від 19.04.2022 року. 10.11.2023 року від позивача до суду надійшла заява, згідно якої остання просила суд розглянути справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги щодо стягнення аліментів за минулий час, не заперечила щодо зміни позовних вимог до 6 000 грн. 10.11.2023 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи № 369/158/22 за його відсутності, заперечив проти вимог щодо стягнення аліментів за минулий час, не заперечив щодо зміни позовних вимог до 6 000 грн. Крім того, суд звертає увагу сторін, що відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку з перебуванням відповідача на військовій службі, не заявлялося, а відтак з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, суд вирішив не зупиняти провадження у даній справі. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 27.11.2007 року між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб, про що складено актовий запис та видано свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 08.07.2009 року (копія свідоцтва про розірвання шлюбу додається). Від шлюбу з відповідачем із позивачем залишилася проживати донька [PERSON] , [INFO] . 20.11.2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було прийнято рішення № 369/10724/18 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Як зазначає позивач, відповідачем виконується зазначене рішення, однак відповідно до ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. 06 грудня 2006 року Києво-Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист за №2-3301 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі частини на утримання неповнолітньої дитини. Однак, 14.11.2014 року відповідачем було придбано транспортний засіб RENAULT DUSTER, 2014 року випуску, що на думку позивача свідчить про наявність у відповідача додаткових прихованих доходів, а також про те, що відповідач свідомо та злісно ухилявся від виконання рішення суду. За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються участці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, законодавець чітко визначив, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі. Правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Ураховуючи наведене, вимога одержувача аліментів про зміну розміру їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. При цьому правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Дана правова позиція визначена постановою Верховного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України). Заявляючи позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів та зміну розміру аліментів а, позивач зазначила, що після набрання 28.12.2018 року законної сили рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/10724/18, стало відомо про придбання 14.11.2014 року відповідачем транспортного засобу RENAULT DUSTER, 2014 року випуску. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши спосіб стягнення аліментів - тверда грошова сума. При цьому зміна розміру аліментів у даному випадку не ставить відповідача в скрутне матеріальне становище, оскільки відповідач в порядку ст. 206 ЦПК України визнав позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів до 6 000 грн щомісячно, а позивач у своїй заяві від 10.11.2023 року не заперечив проти стягнення з відповідача аліментів у розмірі 6 000 грн. В матеріалах справи наявні довідки ТОВ «ІБІС» № 381 від 26.09.2022 року та № 382 від 26.09.2022 року про доходи відповідача за січня 2015 року по серпень 2022 року, зі змісту яких вбачається об`єктивна можливість сплачувати аліменти у розмірі 6 000 грн щомісячно. Відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової розміру аліментів та частковому задоволенню позову в частині зміни розміру стягуваних аліментів та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 6 000 грн. (шість тисяч гривень) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Така зміна розміру аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Як роз`яснено у пункті 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У частині вимоги про визначення розміру аліментів, які мали стягуватися з відповідача за період з 20.11.2008 до 20.11.2018 та розрахувати розмір боргу по аліментам за минулий час (за 10 років з 20.11.2008 до 20.11.2018 (дата прийняття рішення № 369/10724/18 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дитини, суд вирішив відмовити з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Судом критично оцінюються посилання позивача на те, що відповідач приховує свої дійсні доходи, вводив суд в оману щодо фактичних обставин справи, маніпулював обставинами справи та зловживав своїми правами, оскільки належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами у розумінні ст. 77, 78, 79, 80 Цивільного процесуального кодексу України позивачем не доведено вказаного у позовній заяві. Суд вважає, що придбання 14.11.2014 року відповідачем транспортного засобу RENAULT DUSTER, 2014 року випуску, що на думку позивача свідчить про наявність у відповідача додаткових прихованих доходів, а також про те, що відповідач свідомо та злісно ухилявся від виконання рішення суду не підтверджує тривале і наполегливе ухилення відповідача від виконання ним свого обов`язку з утримання дитини. Зокрема, вказана обставина існувала на момент ухвалення 20.11.2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області рішення у справі № 369/10724/18 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1500 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Інформація щодо набуття речових прав на рухоме майно не є закритою інформацією, а позивач не була позбавлена можливості отримати дану інформацію, як до так і під час судового розгляду справи № 369/10724/18. Надані позивачем 04.09.2023 року до суду докази зарахування на навчання неповнолітньої [PERSON] до Київського національного економічного університету та сплати позивачем за навчання неповнолітньої доньки не є підставою для стягнення аліментів за минулий час. Усі інші доводи та твердження сторін не спростовують вищевикладених висновків суду. Згідно ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача судовий збір у сумі 992 гривень 40 копійок в дохід держави. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 141, 180, 182, 183, 185, 191 СК України, та,

Outcome: partial