Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Від шлюбу з чоловіком в них двоє дітей - [PERSON] , 1996 р.н. та [PERSON] , 2014 р.н., які є відповідачами, оскільки є спадкоємцями першої черги та не заперечують про прийняття нею спадщини. Однак після смерті чоловіка вона з поважних причин не прийняла спадщину, оскільки не подала відповідної заяви про прийняття спадщини протягом строку у шість місяців, тому їй роз`яснено листом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори. 25 листопада 2022 року вона виїхала за межі України до Республіки Польща і по 10 липня 2023 року вона перебувала за межами України, оскільки через воєнні дії на території Херсонської області вона змушена була евакуюватись і це було основною причиною, яка пов`язана з об`єктивними та істотними труднощами для неї на вчинення цих дій і відповідно для неї не було змоги відвідати в Україні нотаріальну контору. Крім того, їй було відомо, що під час воєнного стану був визначений 10- місячний строк для прийняття спадщини, і тому в липні 2023 року вона для цього приїхала в Україну, але законодавство змінилось тому нею було пропущено строк на прийняття спадщини. Тому вона звернулась з відповідним позовом, в якому просить визнати поважним пропущений нею строк для прийняття спадщини після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] та визначити для неї додатковий 2-місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2023 р. провадження відкрито та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження . Учасники справи в судове засідання, призначене на 09.11.2023 року, не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. На електронну адресу суду 09.11.2023 року від позивачки надійшла заява щодо розгляду справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими. Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З наданих суду матеріалів судом встановлено, [INFO] помер її чоловік - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 18.07.2023 року (а.с.6). Померлий [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про одруження, серія [NUMBER] від 30.09.1995 р. (а.с.9). У подружжя [PERSON] та [PERSON] в шлюбі народились двоє дітей [PERSON] , [INFO] (відповідач-1) та [PERSON] , [INFO] (відповідач - 2), що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.12,13). Листом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори вих№604/02-14 від 20.07.2023 року [PERSON] повідомлено про пропуск строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] та запропоновано звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.7) Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, регулюються нормами ст. 1268,1270, 1272 ЦК України. При цьому приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачають, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів і заперечень учасників справи та її фактичних обставин. Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 08.06.2018 по справі № 592/9058/17-ц. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу, визначеного у ст. 13 ЦПК України, сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору, а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом. Відповідно до частин 1, 2 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачу було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після померлого батька у зв`язку із пропуском ним строку для подання заяви, визначеного ст. 1270 ЦК України. Також, судом встановлено, що позивачка через поважні причини, а саме початок повномасштабного вторгнення в країну та виїзду за кордон до Польщі, не змогла у строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При наведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з тих підстав, що позивачка є дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про одруження, від шлюбу має двох дітей, які з заяви вбачається не заперечують проти заявлених вимог, довела поважність причини пропуску встановленого в законі строку для подання заяви про прийняття спадщини. Право суду визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, передбачено ст.1272 ч.3 ЦК України. З огляду на викладене, суд задовольняє позов та визначає [PERSON] додатковий строк у два місяці.

Outcome: approved