Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , згідно з яким просила: - припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,0831 га, із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 8000000000:72:501:0130, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - грошові кошти у розмірі 97 022 грн. 50 коп., внесені [PERSON] в якості компенсації вартості 1/6 частки земельної ділянки площею 0,0831 га, із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 8000000000:72:501:0130, що розташована за адресою: [ADDRESS] , виплатити [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку земельної ділянки, площею 0,0831 га, із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 8000000000:72:501:0130, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 16.09.2020 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (покупці) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0831 га, із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 8000000000:72:501:0130, що розташована за адресою [ADDRESS] , який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Панченко О.В. (зареєстровано в реєстрі за №1443). Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу позивачем було придбано у приватну власність 2/5 частини земельної ділянки, а іншими покупцями - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було придбано по 1/6 частини земельної ділянки кожним, а [PERSON] було придбано 1/10 частину земельної ділянки. У подальшому, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] подарували мені свої частки на земельну ділянку площею 0,0831 га, із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 8000000000:72:501:0130, що розташована за адресою [ADDRESS] , що оформлено 08.06.2021 договором дарування частки у праві власності на земельну ділянку та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савенко І.В. (зареєстровано в реєстрі за №401) - (копія договору та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності додаються до позовної заяви). Тобто, після відчуження співвласниками своїх часток на земельну ділянку позивачу на праві приватної власності належить 5/6 частин земельної ділянки площею 0,0831 га, а відповідач є власником 1/6 частини вищевказаної земельної ділянки. Разом з тим, позивач вказував, що він та відповідач, як співвласники земельної ділянки, жодним чином не можуть дійти згоди щодо володіння та користування вищевказаною земельною ділянкою, оскільки позивач має на меті побудувати на даній ділянці житловий будинок, відповідно до цільового призначення земельної ділянки, а Відповідач не бажає надавати свою згоду на будівництво, тим самим чинить позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою. При цьому, виділення в натурі належних відповідачу 1/6 частки майна із спільної земельної ділянки є неможливим, оскільки на одній сотці землі неможливо здійснення будівництва житлового будинку в силу положень ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» (Граничний розмір площі земельних ділянок для житлового будівництва має становити не менше 5 (п`яти) соток - для індивідуальної житлової забудови, та не менше 1,5 с - для блокованої забудови). Крім того, 08.06.2021 року позивач зверталася до відповідача з пропозицією придбати 1/6 частку земельної ділянки, належну відповідачу, що підтверджується відповідним листом-повідомленням, однак конверт повернуто за закінченням терміну зберігання (докази надаються). У свою чергу, відповідно до Висновку ТОВ «ЕНФ1ЛД КОНСАЛ Т» про вартість об`єкту оцінки від 16.09.2021 року ринкова вартість земельної ділянки за площею 0,0831 га, із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 8000000000:72:501:0130, що розташована за адресою [ADDRESS] , становить 582 135,00 грн. Отже, вартість 1/6 частини земельної ділянки, яка належить відповідачу становить 97 022,50 грн. При цьому, позивач внесла на депозитний рахунок суду вказану вартість частки у спільному майні. Таким чином, зважаючи на той факт, що частка відповідача є незначною, а поділ земельної ділянки є неможливим, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.11.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач обізнаний про розгляд даної справи судом, проте своїм правом надати до суду відзив на позовну заяву не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 16.09.2020 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (покупці) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0831 га, із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 8000000000:72:501:0130, що розташована за адресою [ADDRESS] , який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Панченко О.В. (зареєстровано в реєстрі за №1443). Відповідно до п. 1 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.09.2020 покупцями придбано земельну ділянку площею 0,831 га у відповідних частках: [PERSON] - 2/5 (дві п`ятих) частки, [PERSON] - 1/6 (одну шосту) частку, [PERSON] - 1/6 (одну шосту) частки, [PERSON] - 1/6 (одну шосту) частки, [PERSON] - 1/10 (одну десяту) частку земельної ділянки, в межах згідно з планом, зазначеним у Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Згідно з договором дарування частки у праві власності на земельну ділянку від 08.06.2021, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савенко І.В. (зареєстровано в реєстрі за №401), [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] свої частки у праві власності в розмірі 13/30 (тринадцять тридцятих) на земельну ділянку, площею 0, 0831 (нуль цілих вісімсот тридцять одна десятитисячна) га, кадастровий номер 8000000000:72:501:0130, цільове призначення: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Тобто, після відчуження співвласниками своїх часток на земельну ділянку позивачу на праві приватної власності належить 5/6 частин земельної ділянки площею 0,0831 га, а відповідач є власником 1/6 частини вищевказаної земельної ділянки. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що сторони, як співвласники земельної ділянки, жодним чином не можуть дійти згоди щодо володіння та користування вищевказаною земельною ділянкою, оскільки позивач має на меті побудувати на даній ділянці житловий будинок, відповідно до цільового призначення земельної ділянки, а відповідач не бажає надавати свою згоду на будівництво, тим самим чинить позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Так, згідно із ч.ч. 1, 2, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Разом з тим, ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно із ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.12.2020 року у справі № 450/3129/16-ц. Як встановлено судом, відповідно до Висновку ТОВ «ЕНФ1ЛД КОНСАЛ Т» про вартість об`єкту оцінки від 16.09.2021 року ринкова вартість земельної ділянки за площею 0,0831 га, із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 8000000000:72:501:0130, що розташована за адресою [ADDRESS] , становить 582 135,00 грн. Отже, вартість 1/6 частини земельної ділянки, яка належить відповідачу становить 97 022,50 грн. При цьому, позивач внесла на депозитний рахунок суду вказану вартість частки у спільному майні. Крім того, суд погоджується з доводами позивача про те, що виділення в натурі належних відповідачу 1/6 частки майна із спільної земельної ділянки є неможливим, оскільки на 1,385 сотки землі неможливо здійснення будівництва житлового будинку в силу положень ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій» (Граничний розмір площі земельних ділянок для житлового будівництва має становити не менше 5 (п`яти) соток - для індивідуальної житлової забудови, та не менше 1,5 с - для блокованої забудови). З урахуванням викладеного, а також зважаючи на те, що частка відповідача є незначною, поділ земельної ділянки є неможливим, а позивачем внесено на депозитний рахунок суду вартість частки відповідача у сумі 97 022 грн 50 коп., у суду відсутні підстави для висновку про можливість завдання йому шкоди припиненням права власності на належну йому частку в квартирі. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. Також, при вирішенні спору суд враховує наступне. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Разом з тим, відповідач, володіючи інформацією про розгляд справи судом, заперечень проти позову та вартості належної йому частки в квартирі не висловив, а також не звернувся до суду з клопотанням про призначення відповідної експертизи. У свою чергу, суд зауважує, що ст.ст. 22, 24 Конституції України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У Рішенні Конституційного суду України № 11-рп/2012 зазначається, що засада рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріпленого в ч. 1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом, визначеного ч. 1 ст. 24 Основного Закону України, і стосується, зокрема, сфери судочинства. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав. Тобто, суд конституційної юрисдикції тлумачить даний принцип, як принцип, який дає змогу усім учасникам реалізувати свої процесуальні права. З цього випливає, що право на доступ до суду, в тому числі право на захист порушених чи оспорюваних прав та їх захист судом має не лише відповідач, а й позивач, який звернувся до суду за захистом і таке право йому гарантоване законом. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13.05.2020, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. Таким чином, з урахуванням викладеного вище, відсутності заперечень відповідача проти вартості належної йому частки квартири, відсутності клопотання про призначення експертизи на предмет її перевірки, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 970 грн 22 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved