Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

\~[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів»,\~третіх осіб:\~приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенка Євгена\~ Михайловича,\~Коломийського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~Коломийському районі\~Івано-Франківської\~області Південно-Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Івано-Франківськ) та просить визнати таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~вчинений 17\~червня 2021\~р.\~приватним нотаріусом\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенком Євгеном\~Михайловичем, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 186008 про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» боргу у сумі 23192 гривень. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.07.2023 дізнався, що його банківський рахунок, відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» (на який отримує заробітну плату як військовослужбовець), накладено арешт згідно відкритого виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса Остапенка Є.М. З виконавчим написом не погоджується, вважає, що при його вчиненні було порушено вимоги законодавства. Також не погоджується із сумою заборгованості , що стягується за таким виконавчим написом, вважає її спірною, оскільки жодних вимог чи письмових повідомлень щодо сплати заборгованості не отримував від ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», також не повідомлявся про вчинення виконавчого напису нотаріуса, чим порушено його права. Крім цього, зазначив, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу було надано нотаріально непосвідчену копію кредитного договору, що є підставою для скасування цього виконавчого напису. Приватному нотаріусу Остапенку Є.М. не може зробити запит щодо надання належним чином завірених копій матеріалів виконавчого напису, оскільки його свідоцтво анульоване. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 25.07.2023 року позовну заяву [PERSON] \~ залишено без руху. Ухвалою від 01.08.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; відстрочено [PERSON] сплату судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру до ухвалення судового рішення у справі; витребувано з Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) копії матеріалів виконавчого провадження щодо оскаржуваного виконавчого напису. 12.10.2023 представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на адресу суду направив відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Зокрема, представник відповідача вказав, що ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» виконав вимоги, передбачені п.2 Постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та надано приватному нотаріусу Остапенку Є.М. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже, виконавчий напис, вчинений 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. Позивач у судові засідання не з`являвся, повідомлявся про розгляд справи належним чином. Неодноразово подавав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, проте такі не скріплені електронним цифровим підписом, що підтверджується відміткою працівника канцелярії «без КЕП». Частиною першою, другою статті\~6, частиною першою статті\~7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронні довірчі послуги». За визначеннями, наведеними у підпунктах 14, 16 пункту 1 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого\~рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, електронний документ - це оригінал електронного документу з обов`язковими реквізитами, що надають йому юридичної сили, в тому числі з електронним цифровим підписом автора. Електронний цифровий підпис - це електронний цифровий підпис в форматі, що забезпечує можливість встановлення дійсності підпису у довгостроковому періоді (після закінчення строку чинності сертифіката), визначеному відповідно до вимог законодавства. ЕЦП використовується в АСДС для підписання та погодження (візування) інформаційних ресурсів в цілому або фіксування певних дій з ними (внесення зауважень, пропозицій, погодження частини тексту тощо). Вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення передбачені ст.183 ЦПК України, відповідно до ч.2 якої письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. Враховуючи те, що заяви, надіслані на електронну пошту суду від [PERSON] , не підписані електронним цифровим підписом, їх слід повернути заявнику без розгляду, що відповідає ч.4 ст. 183 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення на адресу судової повістки, у відзиві на позов просив здійснювати розгляд справи без його участі. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання не з`явився, судові повістки\~повернулися без\~вручення; копії ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з копіями доданих до неї документів повернулися із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Письмових пояснень по суті спору на адресу суду не надходило. Третя особа: представник Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у судове\~засідання не\~з`явився,\~у поданій\~09.10.2023\~суду заяві\~начальник відділу\~просив про\~розгляд справи\~без участі\~представника.Також начальник ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області 19.10.2023, на виконання ухвали суду від 01.08.2023, направив сканкопії матеріалів виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №186008, виданого 17.06.2021 приватним нотаріусом Остапенком Є.М. не підписані електронним цифровим підписом, а тому їх слід повернути заявнику без розгляду, що відповідає ч.4 ст. 183 ЦПК України. Ухвалою суду\~від 17.10.2023 витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належним чином засвідчені копії документів, які стали підставою для винесення виконавчого напису № 186008 про стягнення заборгованості за кредитним договором 4387895 від 15.05.2019, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , за період з 12.12.2019 по 31.05.2021 на загальну суму 23 192 гривень. Вимоги ухвали про витребування доказів Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не виконано. Дії учасників справи не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України,\~відповідно до\~якої\~учасник\~справи має\~право\~заявити\~клопотання про\~розгляд\~справи\~за його\~відсутності. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. У постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Cудом встановлено, що 17.06.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №186008, яким стягнув з боржника [PERSON] невиплачені у строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за Кредитним договором №4387895 від 15 травня 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , за період з 12.12.2019 року по 31.05.2021 року включно невиплачені в строк грошові кошти у розмірі 6000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 17142 гривень заборгованість за процентами; 50,00 гривень плата за вчинення виконавчого напису, а всього загальну суму 23\~192 гривень 22.07.2021 року Державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Кушицькою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 66173921 з примусового виконання виконавчого напису №186008 від 17.06.2021. Також 30.06.2022 року Державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Кушицькою М.В. винесено постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 66173921 з примусового виконання виконавчого напису №186008 від 17.06.2021. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав, шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У ст. 87 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Статтею 89 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, якою залишено без змін постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, яка набрала законної сили з моменту проголошення, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду від 21.09.2021 у справі №910/10374/17 зробила наступний правовий висновок «…постанова №662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Приватний нотаріус неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була не чинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23». Таким чином, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, зокрема, недотриманням під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Згідно із приписами підпунктів 5.1. та 5.2. пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»). Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин. На спростування викладеного стороною відповідача не надано суду докази того, що виконавчий напис №186008 від 17.06.2021 року був вчинений на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, що є обов`язковим з 22.02.2017. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанова Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі N 299/1160/16-ц, провадження N 61-22900св18). При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі N 357/12818/17, від 27.08.2020 року у справі N 554/6777/17 (з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30.09.2019 року (справа N 357/12818/17), від 15.01.2020 року (справа N 305/2082/14-ц). У матеріалах справи відсутні докази про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису з`ясовував питання існування заборгованості, її розмір, що зазначений у виконавчому написі. Крім цього, відповідач не надав доказів направлення боржнику [PERSON] повідомлення з вимогою сплатити борг та факт отримання ним такого повідомлення. Також у матеріалах справи немає доказів, що підтверджують відступлення права вимоги Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» за кредитним договором договором №4387895\~від 15\~травня 2019\~року на підставі договору відступлення прав вимоги №, зокрема, «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Суд враховує, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження факту подання ним, як стягувачем, нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості [PERSON] , також не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Таким чином, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлявся [PERSON] про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень). Суд вважає, що нотаріус [PERSON] при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до\~ст. 81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказів на підтвердження обставин, які б спростовували доводи позивача, відповідачем не подано та судом таких не встановлено. Отже, проаналізувавши матеріали справи та вимоги чинного законодавства України, Суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис № від 17.06.2021, зареєстрований в реєстрі за №186008, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за Кредитним договором №4387895 від 15 травня 2019 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , за період з 12.12.2019 року по 31.05.2021 року включно невиплачені в строк грошові кошти у розмірі 6000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 17142 гривень заборгованість за процентами; 50,00 гривень плата за вчинення виконавчого напису, а всього загальну суму 23\~192 гривень,\~вчинено з порушенням вимог закону, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що для його видачі були достатні правові підстави, у зв`язку з чим є підстави для визнання даного виконавчого напису таким, що не підлягає до виконання. Судові витрати зі сплати судового збору слід розподілити у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України. Разом з тим, суд зазначає про те, що у разі якщо судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до ухвалення рішення у справі сплачено не було, а рішення ухвалено на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у дохід Державного бюджету України. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь держави підлягає сума судового збору у розмірі 1073,60 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved