Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Позивачкою подано до суду відповідну позовну заяву, в якій просить суд усунути перешкоди у користуванні, розпорядженні та володінні та звільнити від арешту трикімнатну квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] ; Пропонувати Харківській філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України вилучити з реєстру обтяжень нерухомого майна кватиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що згідно довідки\~від 26\~липня 2019\~року про\~зареєстрованих у\~житловому приміщенні\~осіб вона\~зареєстрована та\~проживає в\~трикімнатній ізольованій\~квартирі [ADDRESS] .\~Разом з\~нею в\~квартирі зареєстрована\~дочка [PERSON] ,\~ [INFO] \~та колишній\~чоловік [PERSON] ,\~ [INFO] . Вона є\~власницею квартири\~на підставі\~договору купівлі/продажу,\~укладеному 05\~грудня 2003\~р.\~Право власності\~на квартиру\~зареєстровано за\~нею,\~реєстраційний номер\~2870508\~номер запису\~П-7-11098\~12\~січня 2004\~р.\~у КП\~«Харківське бюро\~технічної інвентаризації»\~відповідно до\~витягу про\~реєстрацію права\~власності на\~нерухоме майно\~від 12.01.2004\~р. Донька [PERSON] ,\~разом з\~чоловіком та\~дитиною до\~початку війни\~мешкали окремо.\~Вони винаймали\~житло.\~З початком\~війни її\~родина евакуювалась\~до Західної\~Україні,\~повернулась у\~лютому 2023\~року і\~зараз вони\~всі живуть\~разом.\~У березні\~2023\~р.\~вона вирішила\~зареєструвати онука\~у квартирі.\~Вона звернулася\~у Центр\~надання адміністративних\~послуг,\~де їй\~відмовили у\~реєстрації дитини,\~оскільки квартира\~перебуває під\~забороною відчуження. Згідно витягу\~№ 326139058\~від 17\~березня 2023\~р.\~з Державного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно.\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~об`єкта нерухомого\~майна за\~реєстраційним номером\~обтяження №10190241\~реєстру обтяжень\~рухомого майна\~Харківської філії\~державного підприємства\~«Інформаційний центр»\~Міністерства юстиції\~України оголошено\~арешт нерухомого\~майна -\~належної їй\~на праві\~власності трикімнатної\~ізольованої квартири\~ [ADDRESS] . Підставою обтяження\~є постанова\~про відкриття\~виконавчого провадження\~№330/19-10\~від 30\~серпня 2010\~року Орджонікідзевського\~ВДВС Харківського\~міського управління\~юстиції. У березні 2023 р. вона звернулась до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м.Харкові з заявою про видачу постанови про накладення арешту на квартиру з метою її подальшого оскарження, оскільки ніякої постанови вона не одержувала і причина накладення арешту на квартиру їй була незрозуміла, до будь-якої відповідальності: чи адміністративної, чи кримінальної вона не притягувалася ніколи. 27 березня 2023 р. нею була отримана відповідь №35448 від 27.03.2023 р. Індустріального відділу державної виконавчої служби у м.Харкові в якій зазначено, що відповідно до відомостей з автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у м.Харкові виконавчих проваджень стосовно неї, [PERSON] , не перебуває. Посилаючись на вказані обставини, просить задовольнити її позовні вимоги. Ухвалою суду від 04.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представником відповідача державним виконавцем Засядько А.В. подано заперечення проти позову, просила відмовити у задоволенні позову, зазначала, що перевіркою АСВП Індустріальним ВДВС у м. Харкові було встановлено, що на виконанні в Індустріальному ВДВС у м. Харкові виконавчих проваджень стосовно [PERSON] не перебуває. Також відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, підстави обтяжень № 10190241 від 30.08.2010 року зазначено: постанову про відкриття виконавчого провадження № 330/19-10 від 30.08.2010 року Орджонікідзевським ВДВС Харківського МУЮ, однак неможливо встановити номер виконавчого провадження, який було присвоєно виконавчому документу при реєстрації. Одночасно посилалась на правила ведення діловодства та архіву в органах ДВС та приватними виконавцями, згідно до яких строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. В подальшому, в ході розгляду справи представником відповівдача було надано суду інформацію щодо відкриття виконавчого провадження щодо боржника [PERSON] 04.03.2010 року на підставі постанови Фрунзенського районного суду від 02.10.2009 року №3-3423, двох виконавчих проваджень щодо боржника [PERSON] на підставі виконавчих листів Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.04.2009 року у справі №2-2937. \~ \~ \~ \~Представником співвідповідача КП «Харківські теплові мережі» було подано до суд заяву, в якій повідомлено, що станом на 12.07.2023 року заборгованість за послуги теплопостачання по рішенню Орджонікідзевського районного суду м. Харкова №2-2937/08 від 16.12.2008 року сплачена в повному обсязі, даних про номер виконавчого провадження невідомий, оскільки пакет документів знищений зі строком зберігання. В судове засідання представник співвідповідача не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Представник 3-ї особи Харківської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, до суду не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, ухвала суду про витребування доказів виконана не була. \~ \~ \~ \~Вислухавши доводи позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судовим розглядом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу належить квартира [ADDRESS] . Згідно листа №35448 від 27.03.2023 р. Індустріального відділу державної виконавчої служби у м.Харкові зазначено, що відповідно до відомостей з автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у м.Харкові виконавчих проваджень стосовно [PERSON] не перебуває. 05.04.2023 року [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з запитом на отримання інформації щодо притягнення її чи її чоловіка до адміністративної відповідальності у 2010 році. 21.04.2023 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова надано відповідь на запит, відповідно до якої згідно алфавітних покажчиків по справам про адміністративне правопорушення за 2009 та 2010 рік справи відносно [PERSON] та [PERSON] до суду не надходило. В ході розгляду справи було встановлено, що арешт на майно позивачки [PERSON] накладений Орджонікіджевським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на підставі постанови про відкрпиття провадження, 330/19-10, 30.08.2010 року, саме на майно власника. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень Орджонікідзевським районним судом м. Харкова було прийнято заочне рішення від 16.12.2008 року, яким задоволено позовні вимоги КП "ХТМ" та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь КП "ХТМ" заборгованості за період з 01.12.2003 року по 01.11.2008 року в сумі 681,71 гривня, а також стягнуто з відповідачів на користь держави по 51,17 гривень судового збору, по 10 гривень витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ. За даним рішенням відбувалось стягнення в примусовому порядку. А саме, відбувалось стягнення з [PERSON] , як боржника, на користь держави судового збору в сумі 17 гривень, розпочато виконавче провадження 15.06.2009 року на підставі виконавчого листа Орджонікідзевського р/с від 02.04.2009 року №2-2937, завершено 23.07.2009 року, судовий збір сплачено, (державний виконавець Табарча Н.В.), стягнення з [PERSON] , як боржника, на користь ТУ ДСА стягнення ІТЗ в сумі 10 гривень, розпочато виконавче провадження 15.06.2009 року на підставі виконавчого листа Орджонікідзевського р/с від 02.04.2009 року №2-2937, завершено 23.07.2009 року, ІТЗ сплачено, (державний виконавець Табарча Н.В.). Дані про стягнення основної суми заборгованості в реєстрах виконавчої служби відсутні. Також, з позивачки [PERSON] , як боржника, проводилось стягнення Орджонікідзевським ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області на користь держави штрафу у сумі 85 гривень, розпочато виконавче провадження 04.03.2010 року на підставі постанови Фрунзенського р/с від 02.10.2009 року №3-3423, завершено 17.11.2010 року (старший державний виконавець Носенко О.В.), повернення виконавчого листа стягувачеві п.2 ч.1 ст. 47 (відсутність у боржника майна). Відповідно до частин 1 і 2\~статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»\~- арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно із\~ст. 447 ЦПК України\~сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено\~статтею 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Частини 3 та 4\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~встановлюють випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 4 ст. 59 того ж Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1)\~отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3)\~отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Таким чином, за змістом наведених положень Закону в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Про що викладено правову позицію у постанові Верховного Суду у справі № 712/12136/18 від 24.05.2021. Відповідно до положень\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~і роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року за № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей\~15,\~16 ЦПК України\~розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами\~розділу VII ЦПК України. Оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт, то заява про скасування арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому\~розділом VII ЦПК України Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пункт 5 зазначеної постанови наголошує, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку,\~передбаченому\~розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 (на теперішній час - статтею 59 Закону України про виконавче провадження. Оскільки позивачка не зверталась в установленому законом порядку зі скаргою на дії державного виконавця, підстави для зняття арешту з майна в порядку позовного провадження, відсутні. На підставі ст.ст. 10, 12, 95, 141, 259, 263-265, 447, 448 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

Outcome: dismissed