Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що йому\~\~на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] , в якому крім нього та членів його сім`ї зареєстрований його син [PERSON] , відповідач по справі, який не проживає за місцем реєстрації та матеріальної\~\~допомоги на утримання та обслуговування будинку не надає. Факт реєстрації відповідача порушує його право на вільне розпорядження і користування майном. У зв`язку з цим просить суд усунути йому перешкоди у користуванні будинком [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся\~\~у встановленому законом порядку. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] та членам його сім`ї : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Б \~ \~ \~ \~ [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 10.06.1999 року а також Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.09.2023 року (а.с.6,7-9). Відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований, але фактично не проживає\~\~за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями з Реєстру Луцької міської територіальної громади (а.с.10). Згідно\~ст.405 ЦК України\~при відсутності члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом та у відповідності до\~ст.72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 71 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. В судовому засіданні встановлено, що відповідач\~\~фактично за місцем реєстрації не проживає тривалий час, вказаним житлом не користується, витрати по оплаті комунальних послуг не несе, участі в утриманні житла не бере, з реєстрації в добровільному порядку не знімається, що позбавляє позивача права повноцінно розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ч. 2\~ст. 107 ЖК України\~член сім`ї, який вибув на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Як зазначено в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відповідно до\~ст.107 ЖК України\~наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 150 ЖК України\~передбачене право громадян, які мають у приватній власності будинок (частину) будинку, квартиру, користуватись ним (нею) для особистого проживання членів їх сімей і право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд, дарувати, продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказані норми передбачають усунення будь-яких порушень права власності. Позивач просив захистити його право, як власника будинку, шляхом визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи зібрані у справі письмові докази в їх сукупності, встановлено, що відповідач\~\~не проживає у вказаному житловому будинку понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, доказів поважності причин не проживання чи створення їм перешкод у користуванні житлом суду не надано. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Крім того, відповідно до вимог\~ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 1073,60 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved