Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

28.09.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про розірвання шлюбу, в якій позивачка просить суд винести рішення, на підставі якого: 1. Розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що був зареєстрований 05.03.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис про шлюб № 70. 2. Після розірвання шлюбу залишити [PERSON] , [INFO] , прізвище [PERSON] . 3. Розгляд справи, в тому числі і заочний, проводити без участі [PERSON] . 4. Про дату та часу судового засідання повідомити [PERSON] шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону [NUMBER] . Свої позовні вимоги, які викладені в прохальній частині позовної заяви, позивачка [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами, та нормами права: - 05.03.2011 року [PERSON] (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач) уклали шлюб, у зв`язку з чим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського районного управління юстиції у Дніпропетровській області було внесено актовий запис № 70 про укладення шлюбу та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу Позивач і Відповідач мають доньку, а саме [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з Відповідачем у Позивача не склалося. Приблизно 10 місяців тому Відповідач пішов з дому та з цього часу Сторони не проживають разом, не ведуть спільного побуту, господарства, не підтримують подружніх відносин. Отже, на даний час Позивач та Відповідач є сім`єю юридично, але не фактично. На даний час Відповідач повністю припинив спілкування з Позивачем та не проявляє бажання зберегти сім`ю, що унеможливило їхнє подальше співіснування Позивача та Відповідача як подружжя та як сім`ї. Враховуючи вищезазначені обставини, Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу між Сторонами є недоцільним та бажає розірвати шлюб. Згідно з. ч. 1,2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно, з ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я створюється, зокрема, на підставі шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом с сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Отже, шлюб - це вільний рівноправний союз чоловіка та жінки, укладений з дотриманням порядку та умов, встановлених законом, який утворює сім`ю та породжує між чоловіком та жінкою особисті майнові та немайнові права та обов`язки. Шлюб є сімейним союзом чоловіка і жінки, в якому поняття «сімейний» засвідчує факт того, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб створюється на підставі вільного волевиявлення, взаєморозуміння і прагнення чоловіка і жінки створити сім`ю. При цьому державна реєстрація шлюбу слугує підтвердженням існування сімейних взаємовідносин, що склалися між особами, які бажають укласти шлюб та їхнього прагнення проживати спільно, вести спільний побут та спільне господарство. Згідно зі статтею 27 Сімейного кодексу України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між зісінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також' в інтересах держави та суспільства. Така реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Існування і збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Отже, шлюб як акт волевиявлення двох осіб - чоловіка і жінки укладається і може існувати за одночасної взаємної згоди обох із подружжя та може бути припинений, коли спільне бажання цих осіб перебувати у сімейних взаємовідносинах і утворювати сім`ю відсутнє. За таких умов, відсутність волевиявлення одного із подружжя на перебування у спільному шлюбі є підставою для розірвання шлюбу, зокрема, шляхом звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу та такий шлюб може бути припинений судом. Право особи на розірвання шлюбу, так само як і право укласти шлюб, не можна заперечувати, що закріплено актами національного та міжнародного законодавства. Частиною 1 ст. 16 Загальної декларації прав людини встановлено таке: «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання». Отже, право на розірвання шлюбу є похідним від права на шлюб та захищається національним та міжнародним законодавством на однаковому рівні. Небажання одного з подружжя перебувати у шлюбі є підставою для розірвання шлюбу компетентним органом, зокрема судом. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Після розірвання шлюбу спільна донька залишиться проживати з Позивачем та між Сторонами немає спору щодо місця проживання дитини. Оскільки розірвання шлюбу не змінить фактичні відносини, що уже складися між Сторонами, та ніяк не вплине на життя доньки, то Позивач вважає, що перешкоди для розірвання шлюбу між Сторонами відсутні. Необхідно зазначити, що на сьогоднішній день збереження шлюбу між Позивачем та Відповідачем є неможливим, оскільки Позивач це буде проживати однією сім`єю з Відповідачем. У разі надання Позивачу та Відповідачу судом строку на примирення, шлюб між Сторонами не буде збережено. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Виходячи з вищезазначених обставин та норм Сімейного кодексу України Позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду а з позовом про розірвання шлюбу, а у суду є всі підстави для прийняття рішення про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved