Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом доАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії і просить суд зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] кредитні кошти у сумі 5072 грн. 46 коп. шляхом їх відновлення на рахунку IBAN [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] ; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] кредитні кошти у сумі 19509 грн. 44 коп. шляхом їх відновлення на рахунку IBAN [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] ; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» здійснити відповідний перерахунок процентів за використання кредитного ліміту, що обліковуються на рахунку IBAN [NUMBER] , виходячи з розміру заборгованості за наданим кредитом (тілом кредита), яка існувала станом на 18 травня 2021 року.Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 28 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (у зв`язку із зміною типу банку, змінено найменування банку з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк») та нею укладено договір про надання банківських послуг № б/н у формі підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2022 року у справі № 591/4337/21 зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] кредитні кошти у сумі 33236 грн. 00 коп. шляхом їх відновлення на рахунку [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] .. Вказаним рішенням суду встановлено, що у [PERSON] було відсутнє волевиявлення на здійснення, 19 травня 2021 року, переказів з її картки на іншу картку через систему LiqPay двома платежами у сумі 10400 грн. та 20400 грн., а також на здійснення першого платежу за покупку на загальну суму 26796 грн. за допомогою сервісу «Оплата частинами» в сумі 2436 грн., а всього на загальну суму 33236 грн., що стало можливим через надання банком послуг неналежної якості. При цьому відповідачем не було вчинено дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку відкритого на ім`я [PERSON] , як і не було надано доказів які б безспірно підтверджували, що позивачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої особистої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції. Зазначає, що за час знаходження цивільної справи № 591/4337/21 в провадженні Зарічного районного суду м. Суми, банком, згідно виписки по картці/рахунку [NUMBER] /( [NUMBER] ), ще двічі списано з карткового рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] , регулярні платежі за договором 21051931388746 «Оплата частинами», а саме: 19 червня 2021 року - 2536,23 грн. (2 436,00 грн.+4% комісія картки, так як списання регулярного платежу здійснено банком з кредитних коштів картки «Універсальна») та 19 липня 2021 року - 2536,23 грн. (2 436,00 грн.+4% комісія картки, так як списання регулярного платежу здійснено банком з кредитних коштів картки «Універсальна»), а всього 5072,46 грн. та нараховано і списано проценти. Також зазначає, що після несанкціонованого списання кредитних коштів з рахунку вона не здійснювала витрат кредитних коштів. Крім того, в зв`язку з виникненням простроченої заборгованості банком відкрито окремий рахунок на її ім`я на якому обліковуються залишок заборгованості за договором 21051931388746 від 19 травня 2021 року «Оплата частинами» у розмірі 19488,00 грн. та нараховані і списані відсотки у розмірі 21,44 грн.(процентна ставка (від суми кредиту) 0,01% в місяць), а всього 19509,44 грн.. Однак, з врахуванням того, що рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2022 року було виконане банком 14.11.2022 року шляхом зарахування 33 236 грн. на рахунок [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] , її право залишається порушеним та не відновленим в повній мірі до становища, яке існувало до порушення, до 19 травня 2021 року, а тому вона просить суд: зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, код ЄДРПОУ 14360570) повернути [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) кредитні кошти в сумі 5072 грн. 46 коп. шляхом їх відновлення на рахунку IBAN [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] ; зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, код ЄДРПОУ 14360570) повернути [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) кредитні кошти в сумі 19509 грн. 44 коп. шляхом їх відновлення на рахунку IBAN [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] ; зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, код ЄДРПОУ 14360570) здійснити відповідний перерахунок процентів за використання кредитного ліміту, що обліковується на рахунку IBAN [NUMBER] , виходячи з розміру заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), яка існувала станом на 18 травня 2021 року. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить суд його задоволити з підстав зазначених у позові. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Захаров М.І. в судовому засіданні в режимі (ВКЗ) проти позову заперечував повністю, просить суд в позові відмовити. Пояснив суду, що між [PERSON] та банком укладено договір про надання банківських послуг від 28 лютого 2014 року. Так, 19.05.2021 року за допомогою карти № [NUMBER] в Інтернет магазині «Фокстрот», здійснено покупку товару на суму 26796,00 грн. з щомісячними платежами у сумі 2436,00 грн. за допомогою сервісу «Оплата частинами». На підставі укладеного договору про надання банківських послуг банк надає можливість клієнтам, які мають кредитну картку АТ КБ «ПриватБанк» скористатися сервісом «Оплата частинами». «Оплата частинами»це споживчий кредит, який надається клієнту в межах встановленого ліміту за продуктом у разі придбання товару/оплати послуги в торгово-сервісних підприємствах, інтернет-магазинах. Кредит погашається шляхом зарахування власних коштів клієнта на картку «Універсальна» та шляхом договірного списання з картки «Універсальна». Сума розрахована у межах ліміту. Строковість: від 1 до 24 місяців. Розмір платежу встановлюється за ануїтетною схемою (рівними частинами). Саме така послуга була оформлена на підставі договору приєднання від 28.02.2014 року з [PERSON] .. Згідно умов надання послуги «Оплата частинами», у разі ненадходження на картковий рахунок власних коштів, сума щомісячного платежу списується за рахунок кредитного ліміту. В даному випадку сервіс «Оплата частинами»було підключено до кредитної картки [PERSON] . Таким чином, сума щомісячного платежу за умовами сервісу «Оплата частинами» у розмірі 2436,00 грн. списувалась за рахунок кредитного ліміту, що підтверджується банківською випискою по картковому рахунку. Також зазначає,що сервіс «Оплата частинами» не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт і підписання окремого кредитного договору не вимагається. Вважає, некоректною позовну вимогу, щодо повернення [PERSON] кредитних кошти за договором «Оплата частинами» у сумі 19509,44 грн., оскільки вказана сума є саме залишком заборгованості за договором від 19.05.2021 року, а не коштами списаними за рахунок кредитного ліміту. Крім того, позивачем не наведено достатніх підстав, з яких банк має здійснити повернення вищевказаних коштів, адже угода від 19.05.2021 року «Оплата частинами» на загальну суму 26796,00 грн. на теперішній час жодним судовим рішенням і у встановленому законодавством порядку не визнана недійсною, тому позовні вимоги є безпідставними, а спосіб захисту обраний позивачем є неефективним оскільки не відновлює порушене право і жодним чином не нівелює негативні наслідки порушення її прав. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13 березня 2023 року. Розгляд справи відкладався з різних причин. Суд, заслухавши сторонни по справі, дослідивши матеріали справи та встановлені фактичні обставини, приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволеннювиходячи з наступного: Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 28 лютого 2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» (у зв`язку із зміною типу банку, змінено найменування банку з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк») укладено кредитний договір у формі підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. 19 травня 2021 року [PERSON] звернулася до відповідача та до відділення поліції Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо неї, зазначивши, що невстановлена особа за допомогою перевипуску її сім карти заволоділа грошовими коштами з належного їй банківського рахунку та оформила«Оплату частинами» за товар в Інтернет магазині «Фокстрот» на суму 26796,00 грн., яка була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 травня 2021 року та розпочате кримінальне провадження за № 12021205520000655, за правовою кваліфікацією ч. 3 ст. 185 КК України. Так, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2022 року у справі № 591/4337/21 зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» повернути [PERSON] кредитні кошти у сумі 33 236 грн. 00 коп. шляхом їх відновлення на рахункуUA803052990000026207744878491, відкритому на ім`я [PERSON] .. Вказаним рішенням суду встановлено, що у [PERSON] було відсутнє волевиявлення на здійснення, 19 травня 2021 року, переказів з її картки на іншу картку через систему LiqPay двома платежами у сумі 10400 грн. та 20400 грн., а також на здійснення першого платежу за покупку на загальну суму 26 796 грн. за допомогою сервісу «Оплата частинами» в сумі 2436 грн., а всього на загальну суму 33236 грн., що стало можливим через надання банком послуг неналежної якості. При цьому банком не було вчинено дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку відкритого на ім`я [PERSON] , як і не було надано доказів які б безспірно підтверджували, що позивачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню пін-коду або іншої особистої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції. З врахуванням того, що рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2022 року виконане банком 14.11.2022 року шляхом зарахування 33236 грн. на рахунок [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] , право позивача залишається порушеним та не відновленим в повній мірі до становища, яке існувало до моменту порушення, до 19 травня 2021 року, оскільки, згідно банківської виписки по картці/рахунку [NUMBER] /( [NUMBER] ), банком ще двічі списано з карткового рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] , регулярні платежі за договором 21051931388746 «Оплата частинами», а саме: 19 червня 2021 року - 2536,23 грн. (2 436,00 грн.+4% комісія картки, так як списання регулярного платежу здійснено банком з кредитних коштів картки «Універсальна») та 19 липня 2021 року - 2536,23 грн. (2 436,00 грн.+4% комісія картки, так як списання регулярного платежу здійснено банком з кредитних коштів картки «Універсальна»), а всього 5072,46 грн. та нараховано і списано проценти. Після 19 травня 2021 року [PERSON] не здійснювала витрат кредитних коштів. 19.05.2021 року за допомогою карти № [NUMBER] , що прив`язана до рахунку відкритого банком на ім`я [PERSON] , в інтернет магазині « [INFO] », здійснено покупку товару на суму 26796,00 грн. з щомісячними платежами у сумі 2436,00 грн. за допомогою сервісу «Оплата частинами». «Оплата частинами»це споживчий кредит, який надається клієнту в межах встановленого ліміту за продуктом у разі придбання товару/оплати послуги в торгово-сервісних підприємствах, інтернет-магазинах. Кредит погашається шляхом зарахування власних коштів клієнта на картку «Універсальна» так і шляхом договірного списання з картки «Універсальна». Розмір платежу встановлюється за ануїтетною схемою (рівними частинами). Згідно умов надання послуги «Оплата частинами», у разі ненадходження на картковий рахунок власних коштів, сума щомісячного платежу списується за рахунок кредитного ліміту. В даному випадку сервіс «Оплата частинами» було підключено до кредитної картки [PERSON] .. Таким чином, сума щомісячного платежу за умовами сервісу «Оплата частинами» у розмірі 2436,00 грн. списувалась за рахунок кредитного ліміту, що підтверджується банківською випискою по картковому рахунку. За неможливості застосувати договірне списання регулярного платежу з кредитної картки (бракує коштів/картку заблоковано тощо), погашення заборгованості здійснюється клієнтом на окремий рахунок, що відкривається індивідуально під кожний кредит у момент виникнення простроченої заборгованості та стає новим джерелом погашення кредиту. Регулярний платіж (тіло та проценти), який не було списано в строк, зазначений у договорі, через нестачу коштів в момент списання банком регулярного платежу, вважається простроченим починаючи з наступного дня. Також сервіс «Оплата частинами» не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт і підписання окремого кредитного договору не вимагається. Враховуючи зазначене, згідно банківської виписки по картці/рахунку [NUMBER] / ( [NUMBER] ), відкритому на на ім`я [PERSON] , обліковуються залишок заборгованості за договором 21051931388746 від 19 травня 2021 року «Оплата частинами» у розмірі 19488,00 грн. та нараховані і списані відсотки у розмірі 21,44 грн.(процентна ставка (від суми кредиту) 0,01% в місяць), а всього - 19509,44 грн.. Відповідно до статті 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом. Відповідно до статті 1073 Цивільного кодексу України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Частиною 3 статті 1092 Цивільного кодексу України передбачено, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та Закону. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно із статтею 7, п. п. 38.1, 38.4 статті 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійснення розрахункових операцій за допомогою платіжних інструментів та створення системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання. Із положень пункту 39.2 статті 39 цього Закону вбачається, що при проведенні переказу його суб`єкти мають здійснювати в межах своїх повноважень захист відповідної інформації від несанкціонованого доступу до інформації; несанкціонованих змін інформації; несанкціонованих операцій з компонентами платіжних систем. Пунктом 39.4 статті 39 Закону встановлено, що працівники суб`єктів переказу повинні виконувати вимоги щодо захисту інформації при здійсненні переказів, зберігати банківську таємницю та підтримувати конфіденційність інформації, що використовується в системі захисту цієї інформації. Пунктами 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом, а саме: ініціатором такого переказу має бути особа, яка не є платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник), а кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка не має законних підстав на одержання переказу. Ініціювання переказу коштів може, в тому числі, здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу, тобто платіжної картки (стаття 21 вказаного Закону). Відповідно до пунктів 6-9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБУ від 05 листопада 2011 року № 705, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, встановлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН -коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не можна стверджувати, що зняття коштів відбулось з вини клієнта банка. Як суд першої інстанції, так і апеляційний суд у справі № 591/4337/21 не встановив обставин, якими б підтверджувалось, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а відтак, за відсутності доказів, які б такі висновки спростовували, суд погодився, що використання кредитних коштів третіми особами (особою) шляхом їх перерахування з належного [PERSON] банківського рахунку відбулось не з її вини. Також, з рішення по справі № 591/4337/21 вбачається, що [PERSON] відразу після виявлення списання коштів, 19 травня 2021 року звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» та правоохоронних органів з приводу вчинення 19 травня 2021 року неустановленими особами шахрайських дій, внаслідок яких з її банківського рахунку були зняті грошові кошти. 21 травня 2021 року за заявою [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021205520000655 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 3 ст. 185 КК України. Щодо наданої представником відповідача копії угоди від 19 травня 2021 року «Оплата частинами», суд зазначає наступне. У правому кутку зазначеного документу міститься друкований запис « [PERSON] , [NUMBER] Простий електронний підпис: ОТР ВІРНИЙ Фінансовий номер телефону: [NUMBER] 2021-05-19 06:08:22» Однак, на час підписання договору простим електронним підписом сім карта [PERSON] була заблокована, а перевипущеною користувалась невстановлена особа, тобто докази того, що саме [PERSON] було застосовано будь-яким способом ОТР пароль з СМС повідомлення відсутні. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням. Коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача. Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презюмується. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21). За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. (ст. 5 ЦПК України) Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не суперечить вимогам закону та буде найбільш ефективним способом захисту порушеного права позивача, оскільки внаслідок повернення [PERSON] кредитних коштів шляхом їх відновлення на рахунку відкритому на її ім`я та відповідному перерахунку процентів за використання кредитного ліміту в повній мірі відновиться становище, яке існувало до порушення. За наведених вище обставин суд приходить до висновку про повне задоволення заявленого позову. У зв`язку з повним задоволенням позову та звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову до суду, з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved