Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

У травні 2023 року позивач пред`явила через суд зазначений позов, який 27 липня 2023 року надійшов із Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, до [PERSON] на предмет захисту свого права власності на будинок [ADDRESS] з підстав того, що вона несе тягар обов`язків з утримання майна та оплати комунальних послуг з розрахунку на спільне проживання з нею відповідача [PERSON] , який вселився та зареєстрований був у будинку в 2017 році, проте з 2018 року в будинку не проживає, комунальні послуги не оплачує, особистих речей в будинку не має, при цьому позивач не чинить перешкод в користуванні зазначеним будинком, тому позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 405, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, просила: визнати [PERSON] таким, який втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] та зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в будинку за зазначеною адресою. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену цивільну справу розподілено 24 липня 2023 року судді Колесніченко О.В. З відкриттям спрощеного позовного провадження, після усунення недоліків, за ухвалою суду від 04 серпня 2023 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином згідно з ст. ст.\~131,\~187\~ч. 6\~ЦПК України\~за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його постійного проживання (перебування). Третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, отримавши ухвалу суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви, письмових пояснень щодо предмета позову не подавали. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2023 року від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України витребувано інформацію про перетинання державного кордону України (із зазначенням дати і часу перетину кордону, напрямків перетинання) [PERSON] за період з 01 січня 2018 року по день виконання ухвали. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному та наполягала на його задоволенні з наведених у ньому підстав. Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився і про причини своєї неявки не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України\~з урахуванням письмової згоди позивача. Третя особа, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання, не з`явились, причин своєї неявки суду не повідомили. Будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від них не надходило. Свідок [PERSON] , будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що проживає в квартирі [ADDRESS] з часу реєстрації з 24 січня 2013 року, і є сусідкою позивача. Свідок показала, що підтримуючи добросусідські відносини, постійно спостерігала обставини того, що з позивачем разом проживали її чоловік і діти, а також відповідач [PERSON] . Проте відповідач [PERSON] не проживає у будинку позивача приблизно декілька років, щонайменше три роки відповідач не бачила відповідача [PERSON] в будинку позивача, проте з яких підстав відповідач не проживає у будинку позивача свідку невідомо. Суд, заслухавши усні пояснення позивача, дослідивши зібрані докази, допитавши свідка, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог з частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , [INFO] , на підставі договору купівлі-продажу 26/100 домоволодіння, посвідченого 20 грудня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Заверухою Наталею Іванівною, належить 26/100 часток домоволодіння в будинку [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів № 12342654 від 20 грудня 2012 року та Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 377463 від 08 лютого 2013 року (а.с. 8-9, 10, 11). Так, згідно паспорту громадянина України [PERSON] з 01 серпня 2017 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що також узгоджується з відомостями, витребуваними суддею з Єдиного демографічного реєстру № 159620 від 26 липня 2023 року (а.с. 6, 20). Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] доводиться дальнім родичем позивачу, проте не користуються жилим приміщенням зазначеного будинку, не проживає у цьому будинку з 2018 року і по час розгляду справи в суді, його особистих речей в будинку немає, що також узгоджується з показаннями свідка [PERSON] . Окрім цього, згідно наданої на виконання ухвали суду відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-49673/18 від 12 жовтня 2023 року [PERSON] 16 січня 2022 року перетнув кордон в пункті пропуску Шегині та на територію України з цього часу не повертався, тобто відповідач більше року до дня звернення з позовною заявою не проживає у будинку [ADDRESS] . Оскільки іншого відповідачем не доведено, то за встановлених судом обставин підстави для користування спірним житловим приміщення у будинку [ADDRESS] згідно з ч. 3 ст. 810 ЦК України і ст. 158 ЖК України на умовах договору у відповідача відсутні, а тому належить визнати, що мало місце користування житлом не зобов`язальне позадоговірне, а на обмеженому речовому праві особистого сервітуту відповідно до ст. 405 ЦК України з наслідками, передбаченими ч. 4 ст. 156 і ст. ст. 157, 162 ЖК України. Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відтак, оскільки відповідач відсутній у спірному будинку більше одного року і не користуються ним, хоч об`єктивно має таку можливість, то суд дійшов висновку, що сервітут ним не використовується без поважних причин більше строку його збереження за особою, на підставі чого згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України сервітут відповідача припинився, а відповідача по суду належить визнати таким, який втратив право користування спірним житловим приміщенням у зазначеному будинку відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 406 ЦК України внаслідок задавненості користування. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання\~публічних (електронних\~публічних)\~послуг щодо\~декларування та\~реєстрації місця\~проживання в\~Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вказаній нормі кореспондують і положення пп.2 п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265. Відповідно, рішення суду про припинення права користування відповідачами квартирою у спосіб визнання їх такими, які втратили право користування житлом є достатньою самостійною підставою для зняття з реєстрації за місцем проживання за приписами наведеного вище Закону, а тому позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку в спірному будинку задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати належить покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial