Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з березня 2020 року по червень 2021 року він мав близькі стосунки з відповідачем, від яких [INFO] у них народилася дитина [PERSON] . При цьому, сторони у зареєстрованому шлюбі між собою не перебували, у період вагітності відповідача та на момент народження дитини вони проживали окремо, тому запис про батька дитини здійснено на підставі частини першої статті 135 СК України. Відповідач не бажає добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану та перешкоджає йому в побаченнях з дитиною, обмежує його батьківські права щодо участі у вихованні дитини, тому позивач просив визнати його батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] ; виключити відомості про [PERSON] , як батька дитини з актового запису № 3023 від 08.07.2021 (актовий запис зареєстровано в реєстрі за № 00142607271) про народження [PERSON] , [INFO] , та зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) внести відомості про батьківство позивача в актовий запис про народження дитини й видати нове свідоцтво про народження дитини на ім`я [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.09.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2021 задоволено клопотання позивача про призначення експертизи, призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу. Ухвалу суду від 29.11.2021 разом з матеріалами справи експертною установою 15.08.2022 було повернуто до суду без проведення експертизи у зв`язку з неприбуттям 14.07.2022 та 08.08.2022 відповідача та дитини до експертної установи. У відзиві на позовну заяву [PERSON] , від імені якої діє адвокат Чумаченко С. О., просить у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його батьківства. Також матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача про проведення судово - генетичної експертизи, крім того відповідач, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, виїхала з дитиною за межі України. У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Желдаков Я. І. позов просили задовольнити. Представник відповідача - адвокат Ніц А. С. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, показання свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив таке. [INFO] народився [PERSON] , батьком дитини зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Відомості про батька дитини записані відповідно до частини 1 статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері, актовий запис № 3023 від 08.07.2021, зареєстровано в реєстрі за № 00142607271. Нормами ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною 1 статті 52 Конституції України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. На реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Як слідує з матеріалів справи, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до частини 1 статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері. Відповідач в позасудовому порядку не бажає подавати заяву про реєстрацію позивача як батька дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу визнання батьківства, який без згоди відповідача неможливо вирішити у позасудовому порядку. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 по справі № 591/6441/14-ц зазначено, що щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved