Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

Заступник керівника Уманської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області з позовом до\~ [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне підприємство «Дніпро» про примусове припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації на користь держави. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] (відповідач у справі) являється громадянином російської федерації та зареєстрований в російській федерації за адресою: [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.01.2020 № 73 відповідач набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер 7124680500:03:002:0094, площею 2,4608 га, яка розташована в адміністративних межах Ботвинівської сільської ради Христинівського (нині Уманського) району Черкаської області. Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,4608 га, кадастровий номер 7124680500:03:002:0094, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.01.2020 за № 35203173. На підставі договору оренди від 17.03.2006 та додаткової угоди до нього від 10.12.2018, що укладені між ПП «Дніпро» та спадкодавцем [PERSON] , земельна ділянка перебуває в користуванні у третьої особи. Враховуючи те, що відповідач отриману у спадок земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану за межами населеного пункту, добровільно упродовж встановленого законодавством України річного строку, не відчужив, земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Разом із цим, перебування у приватній власності [PERSON] зазначеної земельної ділянки суперечить ст.ст.\~13,\~14,\~41 Конституції України, ст. ст.\~80,\~81,\~145 Земельного кодексу України\~у зв`язку з тим, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4\~ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Порушення інтересів держави полягає в тому, що [PERSON] порушив визначену законодавством процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та, як іноземний громадянин, не вжив заходів для їх відчуження, в зв`язку з чим на теперішній час є власником спірних земельних ділянок на території України. Наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України. Крім цього, воєнні дії, які ведуться на території України, вкрай негативно впливають на продовольчі процеси в державі, зокрема, багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка незаконно перебуває у власності та використовується громадянами рф з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави. Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, який за законом є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України,\~ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»\~прокурора наділено правом на звернення до суду за захистом інтересів держави у випадку коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Звернення прокурора з вказаним позовом переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, оскільки реагування прокурора у даному разі спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності володіння та використання іноземним громадянином земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яке відбувається з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Враховуючи, що [PERSON] є іноземним громадянином, впродовж року після набуття права власності на вищевказану земельну ділянку не відчужив її, а лише передав в оренду, тому просить конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області вищевказані земельні ділянки, що належать [PERSON] . В судовому засіданні прокурор Школьна А.В., позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених в ньому. Представник позивача Головного управління Дежгеокадастру у Черкаській області в судове засідання не з`явився. Проте представник за довіреністю [PERSON] , подала до суду письмові пояснення, у яких позовні вимоги підтримала, посилаючись на їх обгрунтованість, просила їх задовольнити у повному обсязі, розгляд справи провести без участі представника Головного управління Дежгеокадастру у Черкаській області. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду не надав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду не надав. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 06.07.2023 року у справі відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Христинівського\~районного суду\~Черкаської області\~задоволено заяву\~керівника заступника\~Уманської окружної прокуратури про забезпечення позову; накладено арешт на земельну ділянку площею 2,4608 га, кадастровий номер 7124680500:03:002:0094, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.01.2020 за № 35203173 за [PERSON] та заборонено [PERSON] розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки площею 2,4608 га, кадастровий номер 7124680500:03:002:0094, з іншими земельними ділянками. На адресу Христинівського районного суду Черкаської області судові виклик повертались із зазначенням адресат відсутній за вказаною адресою, що відповідно до частини восьмої\~статті 128 ЦПК України, п.4 день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, приписи\~ЦПК України\~на момент ухвалення рішення, дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке. Між сторонами виникли правовідносини щодо припинення права власності на земельні ділянки, які регулюються нормами\~Земельного кодексу України. Судом встановлено, що Уманською окружною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», в ході опрацювання відомостей щодо законності використання іноземцями земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Христинівської міської територіальної громади встановлено, що [PERSON] (відповідач у справі) являється громадянином російської федерації та зареєстрований в російській федерації за адресою: [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.01.2020 № 73 відповідач набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення кадастровий номер 7124680500:03:002:0094, площею 2,4608 га, яка розташована в адміністративних межах Ботвинівської сільської ради Христинівського (нині Уманського) району Черкаської області. Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,4608 га, кадастровий номер 7124680500:03:002:0094, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.01.2020 за № 35203173. На підставі договору оренди від 17.03.2006 та додаткової угоди до нього від 10.12.2018, що укладені між ПП «Дніпро» та спадкодавцем [PERSON] , земельна ділянка перебуває в користуванні у третьої особи. Положення статей 13, 14 Конституції України\~визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80\~ЗК України\~визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст. 81\~ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 22\~ЗК України\~набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог\~статті 130\~цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно приписами ч. 4 ст. 81 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України така земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Обов`язок іноземця щодо беззаперечного відчуження протягом року земельної ділянки сільськогосподарського призначення передбачала і норма статті 145 ЗК України в попередній редакції. При цьому, приписи п. 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, якими встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, на дані правовідносини не поширюються, оскільки норми ч. 4 ст. 81 ЗК України є спеціальними, а їх застосування імперативним. Відповідно до ст. 378 Цивільного кодексу України право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно зі ст. 354 Цивільного кодексу України до особи\~може бути\~застосовано позбавлення\~права власності\~на майно\~за рішенням\~суду як\~санкція за\~вчинення правопорушення\~( конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. [PERSON] являється громадянином російської федерації. Згідно наданої Христинівським сектором Міграційної служби в Черкаській області інформації [PERSON] паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документований, а тому вказана вище земельна ділянка не може перебувати у його власності. Враховуючи те, що відповідач отриману у спадок земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану за межами населеного пункту, добровільно упродовж встановленого законодавством України річного строку, не відчужив, земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Отже, судом беззаперечно встановлено, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 2020 року по даний час) не відчужив її, а лише передав в оренду, є підстави для її конфіскації у власність держави, а відтак позов підлягає до задоволення. Окрім того, відповідно до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. На підставі викладеного, належними способами захисту інтересів держави у даній справи є примусове припинення права власності відповідача на земельні ділянки шляхом їх конфіскації та скасування державної реєстрації права власності. Згідно листа № 10-23-0.9-129/90-23 від 13.06.2023 ГУ Держгеокадастру у Черкаській області повідомило, що Головним управлінням не вживалися заходи щодо відчуження даної земельної ділянки, оскільки їм не було відомо про даний факт. Водночас в листі зазначено, що у зв`язку із відсутністю коштів на сплату судового збору ГУ Держгеокадастру в Черкаській області не має змоги звернутися із відповідною заявою до суду. Викладені в листі ГУ Держгеокадастру в Черкаській області причини не є поважними, свідчать про бездіяльність уповноваженого на захист інтересів держави органу та є підставою для подачі позову прокурором. Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальних принципах міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до\~ст. 348 ЦК України, якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Позивач при зверненні до суду з позовом сплатив судовий збір в розмірі 4026 грн., що складається з судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви в розмірі 2684 грн., та судового збору, сплаченого при поданні заяви про забезпечення позову в розмірі 1342 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, то з відповідача на користь Черкаської обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір в розмірі 4026 грн. Щодо заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали Христинівського районного суду Черкаської області від 27.10.2023 року у даній справі, суд зазначає таке. Відповідно до ч.ч. 7, 8\~ст. 158 ЦПК України\~у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Враховуючи, що учасниками справи не заявлено вмотивованого клопотання про скасування арешту земельної ділянки та заборони [PERSON] вчиняти певні дії стосовно спірної земельної ділянки, то такі заходи забезпечення позову продовжують діяти відповідно до положень\~ст. 158 ЦПК України.

Outcome: approved