Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Позивач є власником будинку [ADDRESS] , відповідно до договру купівлі-продажу від 06.12.2002 року. У даному будинку також зареєстрована відповідачка, донька позивача [PERSON] , тобто відповідач. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким усунути\~\~перешкоди у здійсненні права користування будинком [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , такою, що втратила право користування зазначеним будинком. Позивач про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та просять задовольнити позов. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, правом подати відзив на позовну заяву не скористалась. Згідно ч. 4 ст.\~223\~та ч. 1 ст.\~280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 червня 2021 року справу №398/2959/21, провадження №2/398/1604/21 розподілено судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловському В.В. Відповідно до розпорядження керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 жовтня 2021 року №917-р щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 06 жовтня 2021 року справа №398/2959/21, провадження №2/398/1604/21 розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероді Л.М. 10.01.2022 року ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Згідно договору купівлі-продажу будинку від 06.12.2002 року, [PERSON] продала [PERSON] , будинок [ADDRESS] . Згідно акту про те, що не проживає за зареєстрованою адресою від 27.05.2021 року зазначено, що [PERSON] , 1991 року народження у будинку [ADDRESS] ,, не проживає 01.01.2013 року. На момент перевірки [PERSON] у будинку була відсутня, особистих речей немає. ОЦІНКА СУДУ Аналізуючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, оскільки позивач є власником будинку, Факт реєстрації відповідача у спірному будинку порушує абсолютне право позивача, як власника, вільного володіти і користування житлом. Оскільки відповідач у добровільному порядку не бажає виселитися із спірного домоволодіння, то з метою захисту свого порушеного права, позивач змушений у судовому порядку усунути перешкоди у користуванні його власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. НОРМИ ПРАВА Відповідно п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Стаття 47 Конституції України\~передбачає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1\~ст.16 ЦК України\~особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1\~ст.317 ЦК України\~встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ч.1\~ст.41 Конституції України\~та ч.1\~ст.319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1\~ст.321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~статті 379 ЦК України\~житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок у цієї особи; із припиненням права власності особи втрачається й право його користування цим жилим приміщенням. Відповідач не є членом сім`ї позивача як нового власника квартири, між сторонами відсутня будь-яка угода щодо користування вказаним житлом. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.346 ЦК України\~однією з підстав припинення права власності є відчуження власником свого майна. Відповідно до ч.1\~ст.156 ЖК Української РСР\~члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство. За ч. 1\~ст.405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що право члена сім`ї власника житлового будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Оскільки житлові права членів сім`ї власника житлового будинку є похідними від прав власника цього будинку, то припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 роз`яснив, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч. 1\~ст.346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Згідно з положеннями\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16. З наведених вище підстав суд дійшов висновку,що позов підлягає задоволенню. Оскільки позивачами не ставиться питання про розподіл судових витрат, суд вважає за можливе судові витрати залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved