Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі звернулись до суду з вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказують, що згідно свідоцтва про право особистої власності від 22.05.1989 року, жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить колгоспному двору головою якого був [PERSON] . Згідно довідки Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області від 15.03.2023 року, станом на 01.07.1990 року зареєстрований колгоспний двір по [ADDRESS] , членами господарства є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] спадщину після неї прийняла донька - [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , спадщину після нього прийняв син - [PERSON] . На момент припинення колгоспного двору позивачі та померлі не стратили права на частку у ньому, отже спірний будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами належить їм на праві спільної сумісної власності в рівних частках (по 1/6 кожному). Позивачі [PERSON] та [PERSON] не мають можливості оформити свої спадкові права, оскільки частки в майні колгоспного двору не виділені (при зверненні до нотаріусів, їм було відмовлено у вичинені нотаріальних дій). Враховуючи відсутність можливості вирішення спору в позасудовому порядку, позивачі просять суд ухвалити рішення яким визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на частку в житловому будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (по 2/6 частки кожному), визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на частку у вказаному житловому будинку (по 1/6 частки за кожним). Представник позивача [PERSON] в письмовій заяві просить здійснювати розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в окремих письмових заявах, поданих до початку судового засідання, підтримують позов, просять розглядати справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, з письмовій заяві просить здійснювати розгляд справи без його участі, при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 22.05.1989 року, яке видано на підставі рішення виконкому Луцької районної Ради народних депутатів №118 від 15.05.1989 року, жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить колгоспному двору головою якого був [PERSON] (а.с.13, 14-16). З довідки Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області №46 від 15.03.2023 року, вбачається, що станом на 01.07.1990 року зареєстрований колгоспний двір по [ADDRESS] , членами господарства є: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (дочка), [PERSON] (зять), [PERSON] (онук) (а.с.17). [INFO] [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.04.2020 року (а.с.19). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець не склав заповіт, а тому в даному випадку має місце спадкування за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно відомостей спадкової справи № 9/2020, заведеної після смерті [PERSON] , єдиним спадкоємцем останньої є її донька - [PERSON] (чоловік спадкодавця [PERSON] та [PERSON] (син) від прийняття спадщини відмовились у встановленому законом порядку). [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 26.05.2022 року (а.с.18). З матеріалів спадкової справи №12/2022 вбачається, що син спадкодавця [PERSON] є його єдиним спадкоємцем за заповітом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] кожен зокрема, отримали правовстановлюючі документи на частину спадкового майна, однак при зверненні до нотаріусів у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом відповідно) щодо житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по причині неможливості встановлення складу майна (частки майна не виділені), а також відсутності правовстановлюючих документів (а.с. 22-23, 24). Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими та регулюються Книгою шостою Спадкове право ЦК України, а також ЦК Української РСР. Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу, і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули із членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Отже, спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року, на день припинення існування колгоспного двору, належав на праві спільної власності в рівних частках голові та членам колгоспного двору. У розглядуваному випадку частка власності кожного члена колгоспного двору, розташованого за адресою: за адресою: [ADDRESS] , становить по 1/6 (відповідно до кількості членів). З огляду на те, що [PERSON] є спадкоємцем батька, а [PERSON] успадкувала частку матері у вказаному майні - їм належить по 2/6 частини будинку (1/6+1/6). Враховуючи той факт, що позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно у нотаріальному порядку, хоча таке майно належить їм в порядку спадкування, суд дійшов до висновку, що таке право підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved