Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вище зазначеним позовом, в якому просила скасувати спільну часткову власність на будинок [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] . В подальшому, позивачем було змінено позовні вимоги, а саме, позивач просила припинити право спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на окремий цілий об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 204, 6 кв.м., житловою площею 83,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що згідно договору дарування від 23.12.1975 р., посвідченого державним нотаріусом Кізім С.О., [PERSON] належало 2/3 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок був подарований позивачу [PERSON] , яка, в свою чергу отримала вказаний будинок на підставі свідоцтва про праву на спадщину від 03.09.1974 р. від матері [PERSON] . Позивач зазначає, що згідно архівної довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» від 26 березня 2014 року за № 217 зареєстроване на ім`я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Васильківською міською радою 09.08.1951 року згідно рішення Васильківської міської ради від 09.08.1951 року. У відповідності до Довідки від 12.05.1980 року виданої Фастівським міжміським бюро технічної інвентаризації, технічний стан житлового будинку, в які зазначалося, що будинок розташований в [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) непридатний до експлуатації, загальний процент зносу будинку становив 73%. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2014 року припинено право власності [PERSON] , померлої [INFO] на 1/3 частину житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] ) та належав їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого Васильківською міською радою 09.08.1951 року, згідно рішення Васильківської міської ради від 09.08.1951 року, у зв`язку з його знищенням., Позивач просила розгляд справи проводити без її участі, змінені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено,що згідно договору дарування від 23.12.1975 р., посвідченого державним нотаріусом Кізім С.О., [PERSON] належало 2/3 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок був подарований позивачу [PERSON] , яка, в свою чергу отримала вказаний будинок на підставі свідоцтва про праву на спадщину від 03.09.1974 р. від матері [PERSON] . Рішенням народного суду міста Василькова Київської області від 04.08.1975 р. у справі № 2-82 за позовом [PERSON] , їй було виділено в користування приміщення № 1-1 площею 7,20 кв.м., № 1-4 площею 13.50 кв.м. № 1-3 площею 18-80 кв.м., №3-2 площею 10,30 квм., №3-3 площею 17-6 кв.м., №3-1 площею 4.80 кв.м. згідно плану будинку [ADDRESS] , а також сарай оцінкою 40 крб. Входження саме вказаних приміщень до 2/3 частки даного будинковолодіння визначено висновком Фастівського міжміського бюро технічної інвентаризації. Відтак, вказаним рішенням фактично визначено приміщення, які склали 2/3 частки вказаного будинковолодіння, які, відповідно, перейшли у власність та користування [PERSON] . Решта будинку а саме 1/3 його частина, залишилась неуспадкованою та належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого 09.08.1951 р. виконавчим комітетом Васильківської міської ради, що стверджується відомостями з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.10.2018 р. Приміщення будинку, що залишились у користуванні [PERSON] були зруйновані, що підтверджується довідкою Фастівського МБТІ від 12.05.1980 р., у зв`язку з чим, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.06.2014 р. №362/2161/14-ц припинено право власності [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , та належало їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого Васильківською міською радою 09.08.1951 року згідно рішення Васильківської міської ради від 09.08.1951 року у зв`язку з його знищенням. Відтак, право власності іншого співвласника майна, [PERSON] , припинилось, наявними залишились приміщення будинку, що належали позивачу, отже вона стала його одноособовим власником. Розбіжність в адресі спірного будинку пояснюється змістом рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради № 232 від 28.05.2013 р., яким вирішено: «Змінити адресу індивідуального будинковолодіння [PERSON] , що знаходиться по [ADDRESS] , з « [ADDRESS] » на « [ADDRESS] . При подальшому оформленні документів вказувати адресу « [ADDRESS] ». Позивачем проведено інвентаризацію та виготовлено новий технічний паспорт на ім`я [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] станом на 16.08.2018 р., в якому відображений схематичний план земельної ділянки, план житлового будинку, експлікація приміщень до плату та встановлено наступні показники, а саме: загальну площу будинку 204, 6 кв.м., житлову площу 83,2 кв.м., при цьому відомості про наявність самочинних забудов та переобладнань відсутні. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Відповідно до положень статті 356 ЦК України спільною частковою власністю є власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності. Положеннями ст. 364 ЦК України перебачено припинення спільної часткової власності у випадку виділу співвласником свого майна в натурі. Частиною першою статті\~15\~ЦК\~України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16\~ЦК України, частини першої статті\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Згідно з частиною першою статті\~316\~ЦК\~України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті\~179\~ЦК\~України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті\~190\~ЦК\~України). Статтею\~319\~ЦК\~України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Згідно зі статтею\~328\~ЦК\~України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтею\~179\~ЖК Української РСР користування будинками державного й громадського житлового фонду, а також приватного житлового фонду та утримання їх здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями. У пункті 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, передбачено, що власник наймач (орендар) приміщень житлових будинків має право на: переобладнання та перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. У постанові від 26.01.2021 року у справі № 522/1528/15-ц Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Судове рішення про визнання права власності на будівлю, споруду є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), якщо на момент такої реєстрації власником земельної ділянки, на якій розміщена будівля, споруда є відповідач. Відповідно до ч.1,2 ст.83 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають: усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. У даній справі, у зв`язку з встановленням порядку користування позивачем конкретними приміщеннями, та знищенням приміщень іншого співвласника - [PERSON] , узв`язку з чим право власності останньої припинилось - фактично відбувся виділ частки позивача в окреме домоволодіння, що є підставою для припинення права часткової власності на будинок.Крім того, сам факт належності всього будинку одному власнику унеможливлює віднесення та кваліфікації такого виду права власності до спільної часткової власності, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту прав позивача, а відтак і про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved