Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

На розгляд суду передано цивільну справу за вказаним позовом. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . До складу спадщини ввійшов житловий будинок в с.Боржавське. Заповіт відсутній. Спадкоємцями першої черги за законом стали його дружина, відповідачка [PERSON] , та позивач, син. Відповідачка відмовляється від прийняття спадщини на будинок на користь позивача, свого сина, не заперечує проти того, щоб будинок в цілому успадкував [PERSON] .. Однак правовстановлюючий документ на будинок не оформлено. Такий рахується за спадкодавцем на підставі записів у погосподарській книзі. Тому у нотаріальному порядку оформлення спадщини є неможливим, тільки у судовому. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, заявила, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши подані письмові докази, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вирішив наступне. Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку, що правовідносини, що виникли, врегульовані ЦК України (2003 р.). Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , останнім місцем проживання якого було с.Боржавське Виноградівського району Закарпатської області (а.с.8,12). Спадкодавець [PERSON] є рідним батьком позивача та чоловіком відповідачки (а.с.7, 9,10, 13). Заповіт відсутній. За змістом Довідки №20.1-07/421 від 18.07.2023, виданої старостою Боржавського старостинського округу, на день смерті спадкодавця [PERSON] разом із ним за адресою [ADDRESS] , проживали його дружина [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , зі своєю дружиною та двома дітьми.(а.с.13) За змістом Виписки з погосподарської книги с.Боржавське №20.1-07/420 від 18.07.2023, виданої старостою Боржавського старостинського округу, згідно погосподарської книги №12, особовий рахунок № [NUMBER] , будинок за адресою [ADDRESS] , рахується за [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.11). Технічний паспорт на спадкове нерухоме майно виготовлено Виноградівським районним бюро технічної інвентаризації 26.08.2023 року - тобто після смерті [PERSON] (а.с.15-18), та видано Довідку №640 від 01.09.2023 про те, що житловий будинок за надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , будівництвом завершений та вартість його станом на серпень 2023 становить 585101 грн, загальна корисна площа 124,4 кв.м., в тому числі житлова 41,5 кв.м. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 на вказаний житловий будинок правовстановлюючі документи на оформлені.(а.с.14) Відомості про земельну ділянку, на якій розташовано вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, відсутні. Суд констатує, що на даний час належним чином оформити правовстановлюючі документи на житловий будинок не є можливим у зв`язку зі смертю [PERSON] , за яким цей будинок рахується. Відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок є об`єктивною перешкодою для оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Чинне законодавство не передбачає можливості реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою особою. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Спадкодавець набув права власності на вказаний вище житловий будинок до 01.01.2004 року, тобто до дати набрання чинності ЦК України. За часів існування СРСР питання оформлення правовстановлюючих документів на житлові будинки регулювалось Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка була затверджена Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та діяла до 1995 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13.12.95р). Однак з урахуванням положень пунктів 1, 4 та 6 Інструкції її дія не поширювалась на сільські населені пункти. З 1979 року, в селах запроваджено ведення погосподарських книг, які були особливою формою статистичного обліку і де відображалась інформація про склад домоволодіння, загальну та жилу площу житлового будинку, рік введення в експлуатацію, а також про «голову господарства». Таким чином, суд пересвідчився, що до складу спадщини, яка відкрилася на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , ввійшов житловий будинок за надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] , загальна корисна площа 124,4 кв.м., в тому числі житлова 41,5 кв.м. Позивач прийняв спадщину, що відкрилася на день смерті його батька, оскільки постійно проживав разом із ним на день його смерті, що підтверджено Довідкою №20.1-07/421 від 18.07.2023 (а.с.13). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК). За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на вказаний житловий будинок в судовому порядку, не існує. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, та відповідних їм правових норм цивільного законодавства суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вирішив, що позов є обґрунтованим та є підстави для його задоволення. Судові витрати складаються із судового збору, що сплачений позивачем при поданні позовної заяви у розмірі 5851,02 грн, які слід покласти на позивача у зв"язку із вирішенням справи на його користь.

Outcome: approved