Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

30.06.2023р. Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» через систему «Електронний суд» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с. №5-8). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 03.07.2023р. позовна заява залишена без руху, оскільки до позовної заяви не було долучено документів, що підтверджують оплату судового збору, а також доказів надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів (а.с. №41).Заявою від 06.07.2023р. позивач повідомив суд про виконання вимог ухвали суду від 03.07.2023р. (а.с. №43-44). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 10.07.2023р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 47). В обґрунтування позовних вимог представник позивача Миц І.В. (діє на підставі довіреності №ГО-22/100 від 30.12.2022р. а.с. №9) посилалась на те, що 05.03.2019р. у м. Маріуполі Донецької області по пр. Металургів, 106, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21061, д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу ЗАЗ ТF698К, д/н [NUMBER] . Винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] та постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.05.2019р. на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» на підставі полісу №АО5371736, останнє виплатило потерпілому суму страхового відшкодування у розмірі 11\~670 грн. У зв`язку з тим, що відповідач залишив місце пригоди, позивач набув право регресу, а тому представник позивача просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 11\~670 грн., які позивач просив стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2\~481 грн. та 203 грн. Позивач та його представник про дату та час розгляду справи на 21.09.2023р. та 31.10.2023р. були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи наявні докази (а.с. №50, 52, 53, 59, 60). 19.09.2023р. на адресу суду надійшло клопотання представника позивача, в якому представник зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. №54, 55). Відповідач [PERSON] в судові засідання, які призначались на 21.09.2023р. та 31.10.2023р., двічі поспіль не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, а саме за адресою, яка міститься в Єдиному державному демографічному реєстрі станом на 03.07.2023р. (а.с. №40). Конверти з судовими повістками та копією позову з додатками відповідачу не були відправлені, оскільки поштові відправлення до м. Маріуполь Донецької області тимчасово не приймаються внаслідок блокування шляхів проїзду до Донецької області незаконними озброєними угрупуваннями та у зв`язку з підвищенням ризику виникнення загрози життю та здоров`ю працівників поштового зв`язку, що підтверджується листом Дніпропетровської дирекції АТ «Укрпошта» від 12.10.2022р. (а.с. №49, 58). Також, про розгляд справи 21.09.2023р. та 31.10.2023р. відповідач був повідомлений шляхом направлення повідомлення у додаток «Viber», які були ним отримані, про що в матеріалах справи наявні відповідні довідки (а.с. №51, 61). Крім того, про дату судового засідання 31.10.2023р. відповідач повідомлялася шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. №62). З урахуванням положень п. 4 ч. 8, ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату та час слухання справи. Таким чином, враховуючи заяву представника позивача про розгляд справи за її відсутності, повторну неявку відповідача, суд вважає за можливе на підставі ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч.1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні 31.10.2023р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень п. «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Судом встановлено, що 05.03.2019р. о 12год. 47хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , який керував транспортним засобом ВАЗ 21061, д/н [NUMBER] та транспортним засобом ЗАЗ ТF698К, д/н [NUMBER] (а.с.№24-25). Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.05.2019р. у справі № 263/4041/19 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] та відповідно до положень ст. 124 КУпАП, на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340грн. (а.с.№30-31). Також, вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП, оскільки він 05.03.2019р. залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. Доказів оскарження даної постанови в апеляційному порядку відповідачем суду не надано та згідно відмітки постанова від 07.05.2019р. у справі № 263/4041/19 набрала законної сили 20.05.2019р. (а.с.№30-31). З огляду на положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України вина [PERSON] не підлягає доказуванню в даній цивільній справі, оскільки постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07.05.2019р. встановлено, що саме через винні дії відповідача сталася ДТП. Крім того, факт залишення [PERSON] місця дорожньо-транспортної пригоди також не підлягає доказуванню в даній цивільній справі. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС» відповідно до полісу АО № 5371736 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. №32-33). Відповідно до страхового акту № 10945Р/38/2019 від 27.03.2019р. сума страхового відшкодування становить 11 670грн. (а.с. №34), яку страхова група сплатила згідно платіжної інструкції № 16925 від 29.03.2019р. (а.с. №10). Приймаючи до уваги, що постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області вина [PERSON] у вчиненні ДТП та залишенні місця ДТП встановлена, відповідачем не спростована під час розгляду даної цивільної справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Отже, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ПрАТ «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування та стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 11 670грн. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684грн., що підтверджується платіжними інструкціями (а.с. № 3, 4). На підставі викладеного,

Outcome: approved