Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася в\~Орджонікідзевський районний\~суд \~м.\~Харкова \~з позовом\~до \~ТОВ «Фінпром\~маркет» про\~визнання виконавчого\~напису нотаріуса\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~посилаючись на\~те,\~що 09.04.2021\~року приватним\~нотаріусом \~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М.\~вчинено виконавчий\~напис №\~18766\~ про\~стягнення з\~неї на\~користь відповідача\~заборгованості у\~розмірі 8376\~грн.\~00\~коп.\~Виконавчий напис\~пред`явлено до\~примусового \~виконання.\~Приватним нотаріусом\~не було\~дотримано вимоги\~вчинення виконавчого\~напису,\~оскільки здійснений\~не на\~підставі нотаріально\~посвідченого договору,\~не встановлена\~безспірність заборгованості,\~позивач не\~був належним\~чином повідомлений\~ про\~ суму\~заборгованість.Сторони\~не перебувають\~ у\~договірних правовідносинах.\~ Просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2021 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2021 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення. Згідно розпорядження Голови Верховного суду Суду № 7/0/9-22 від 14.03.2022 на підставі ст. 147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за Київським районним судом м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.04.2023 року справа прийнята до провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.06.2023 року закритопідготовче провадження та справа призначена до розгляду. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03.11.2023 року відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про врегулювання спору за участю судді. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відстуність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Фінпром Маркет» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, при причину неявки суду не повідомив. Матеріли справи містять заяву відповідача про визнання позовних вимог позивача, не заперечує щодо задоволення позову. Треті особи у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 09.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 18766 про стягнення заборгованості з [PERSON] . Стягнення заборгованості проведено за період з 27.02.2019 року по 09.04.2021 року у розмірі 3000 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 5326 грн. 90 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; а також витрати нотаріуса за вчинення виконавчого напису у розмірі 50 грн. Загальна сума заборгованості становить 8376 грн. 00 коп. Згідно зі\~ст. 18 ЦК України\~ нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 87 Закону України "Про нотаріат"\~(далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами\~ст. 88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання до Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального упраління Міністерства юстиції (м. Харків) Фомкіної А.С., що підтверджується постановою від 25.05.2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 65537900. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Правова позиція Верховного Суду України справі за № 6-887цс17: З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині. Мова йде про зміни, які дозволяли вчиняти виконавчі написи нотаріуса про стягнення заборгованості на договорах позики/кредиту, які не були нотаріально посвідчені. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 09 квітня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису): «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Укладений між сторонами кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, також не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості. Також, матеріали справи не містять відомостей про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису з`ясовані всі обставини розміру та періоду за який утворилась заборгованість, не встановлено чи отримував нотаріус від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тобто нотаріусу не було надано документу який підтверджує розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором. Відповідачем надано заяву про визнання позовних вимог. Зазначені обставини є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд дійшов до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного законодавства та він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у сумі 681 грн. 00 коп., інша частина сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved