Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

14.09.2023 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи вимоги тим, що з 11.11.2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у сторін народилась дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. З початку 2023 року відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини, хоча є здоровим та працездатним, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, інших осіб на утриманні немає. Позивач самостійно не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2023 року, справа передана на розгляд головуючому судді Н.В. Шептицькій ( ас 11). Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 18.09.2023 року позовна заява залишена без руху і наданий строк для усунення недоліків ( ас 12-13). 18.10.2023 року на запит головуючого судді надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце реєстрації сторін ( ас 17, 19), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 28 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 18.10.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 09.11.2023 року ( ас 20-22). Сторони вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи ( ас 23, 24, 29). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надсилав. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав. Суд ухвалив розгляд справи проводити у відсутності відповідача, згідно частини 1 статті 279, частини 1 статті 223 ЦПК України. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у заяві, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що вона і дитина перебувають на утриманні її батьків, оскільки вона ніколи і ніде не працювала, і до початку 2023 року перебувала на утриманні відповідача, з яким шлюб вже розірвала. З початку 2023 року відповідач не надає жодної допомоги на утримання дитини, якою зовсім не цікавиться. Вказані обставини зумовили її звернутися в суд з даним позовом і просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку ( доходу). Заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд установив таке. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2020 року і від спільного подружнього життя у них народилася дочка: [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем, перебуває на утриманні батьків позивача, а відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дані обставини підтверджуються поясненнями позивача і письмовими доказами: копією паспорта [PERSON] № [NUMBER] ( ас 3); карткою платника податків, виданої Рожищенською ДПІ ГУ ДФС у Волинській області ( ас 4); копією свідоцтва про шлюб від 11.11.2020 року ( ас 5); копією свідоцтва про народження від 22.01.2021 року ( ас 6); копією довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 361 від 16.05.2023 року ( ас 7); копіями Витягів з реєстру Рожищенської територіальної громади № 2023/003747054 та № 2023/003747008 від 16.05.2023 року ( ас 8, 9). У судовому засіданні з пояснень позивача установлено, що сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні дочки, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач інших осіб на утриманні немає, працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати. Відповідач обставини, що зазначені в позовній заяві, не заперечив та не спростував. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51\~Конституції\~України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою ( частина 3 статті 51 Конституції України). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 184\~СК\~України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку ( доходу) їх матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходів ( заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 14.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,\~вирішуючи\~питання\~щодо розміру\~аліментів,\~суд\~повинен\~ураховувати:\~стан\~здоров`я,\~матеріальне\~становище\~дитини і\~платника\~аліментів;\~наявність\~в\~останнього інших\~неповнолітніх\~дітей,\~непрацездатних\~чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~повнолітніх\~дочки,\~сина;\~інші\~обставини,\~що\~мають\~істотне значення. Визначаючи розмір частки стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача та реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини, згідно пояснень позивача. Частиною 2 статті\~182\~СК\~України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України « Про державний бюджет на 2023 рік»\~встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Положеннями статті 1\~Закону\~України\~«\~Про\~прожитковий\~мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. За змістом статті\~141\~СК\~України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до частини 1 статті\~182\~СК\~України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином,\~проаналізувавши пояснення\~позивача та письмові докази в їх сукупності, суд, виходячи із засад розумності, справедливості, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, не інвалід, не хворіє на хронічні хвороби, на утриманні непрацездатних батьків немає, а також, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків, суд доходить висновку, що вимоги позивача є підставними, обгрунтованими і таким, що підлягають до задоволення, а тому позов підлягає до задоволення. На думку суду розмір аліментів, який буде стягуватися за рішенням суду, буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини сторін, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним та обтяжливим для відповідача, і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини та відповідає принципу рівноправності обов`язків обох батьків по утриманню неповнолітньої дитини. На підставі частини 1 статті 430 ЦПК України\~рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3\~частини\~1\~статті\~5\~Закону\~України\~« Про\~судовий\~збір», тому судовий збір в сумі 1 073, 60 грн необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved