Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

[PERSON] (далі - Заявниця) через свого представника, адвоката Булаву Руслана Григоровича звернулась в суд із заявою, у якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті [PERSON] ( [INFO] , уродженки м. Волноваха Донецької області), яка настала [INFO] в м. Волноваха, Донецької області, Україна. Заявниця є донькою померлої. Встановлення факту смерті необхідне для подальшої реалізації нею свої прав як спадкоємця, а тому представник Заявниці просить встановити такий факт. У судове засідання заявниця та її представник не з`явились. Представник у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення вимоги заяви підтримав та просив провести її розгляд без його участі та участі Заявниці. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не з`явився. Про дату, час і місце судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином. Причин неявки не повідомив. Будь-яких клопотань, заяв, заперечень тощо від нього по суті справи не надходило. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 294, 317 ЦПК України, суд приходить до висновку про розгляд заяви без участі заінтересованої особи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи та позицію сторін, суд приходить до наступного. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що має юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 УПК України). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Представник Заявниці просить встановити факт смерті на тимчасово окупованій території. Спеціальною нормою, яка регулює такі правовідносини є ст. 317 ЦПК України. Згідно з ч. 1 цієї статті заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Щодо правових підстав звернення Заявниці в суд із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, суд приходить до висновку про звернення із заявою правомочною на те особою, оскільки Заявниця є донькою [PERSON] , відносно якого вирішується питання про встановлення факту її смерті, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.06.1989 року. 24.02.2022 року відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який діє по теперішній час. На підтвердження факту смерті [PERSON] , представником Заявниці надано копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.03.2023 року, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] уродженка м. Волноваха Донецької області, Україна, померла [INFO] в м. Волноваха так званої «донецької народної республіки». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону, окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України. Після початку повномасштабного вторгнення рф в Україну, першим нормативно-правовим актом, який встановлював перелік територій, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебували в тимчасовій окупації, був наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованої території від 25.04.2022 року № 75 «Про затвердження Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року». Згідно з редакцією цього Наказу, Волноваська міська територіальна громада Донецької області, яка включає в себе м. Волноваху перебувала в Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022 року. Відомості про перебування м. Волноваха в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), станом на дату смерті [PERSON] ( [INFO] ) спеціальними нормативно-правовими актами не врегульовано. Проте, враховуючи надану представником Заявниці копію свідоцтва про смерть, таке свідоцтво видане так званою ДНР, яка діє під патронатом рф, з чого слідує висновок, що смерть [PERSON] настала в окупованому рф м. Волноваха Донецької області, яке є територією України. За змістом ч. 2, 3 ст. 9 цього Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону, Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до вимог п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1 та Закону України № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України. Загальновідомою та такою, що не потребує доказування в контексті ч. 3 ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє по теперішній час. Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1064 від 22 серпня 2007 року. Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України №2/5 від 18 жовтня 2000 року (з наступними змінами), визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку. Судом встановлено, що смерть [PERSON] настала [INFO] в м. Волноваха Донецької області, тобто на частині тимчасово окупованої території України. За змістом ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 10 травня 2001 року у справі «Cyprus v. Turkey» (заява №25781/94) ЄСПЛ зазначив, що «зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів далеке від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним від влади de facto, включаючи й їхні суди; і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які стосуються сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, зокрема і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавити людей, які проживають на цій території, всіх їхніх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це також означало б позбавити їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать (§ 96).» Враховуючи, що Заявниця позбавлена можливості провести державну реєстрацію смерті своєї матері у позасудовому порядку, а встановлення факту смерті не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право, суд дійшов висновку про задоволення заяви та встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. У відповідності до положень ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню, може бути оскаржене в загальному порядку, при цьому таке оскарження не зупиняє його виконання і це рішення не замінює собою документів, що видаються органами державної реєстрації актів цивільного стану, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до пункту 15 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, якщо державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про оголошення особи померлою або встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, надісланого судом, свідоцтво про смерть оформлюється та видається заявнику під час його звернення до органу державної реєстрації актів цивільного стану. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Встановлення цього факту необхідно для подальшої реалізації Заявницею своїх прав як спадкоємця. В ході розгляду справи судом не встановлено підстав, які б свідчили про наявність спору про право. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved