Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивачка в особі свого представника адвоката Максименко Е.П. звернулася до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Зважаючи на те, що останні 6 місяців відповідач не надавав допомоги на утримання дитини, позивачка бажає отримувати аліменти за рішенням суду, оскільки існують достатні підстави вважати, що в подальшому відповідач буде ухилятися від матеріального утримання дитини в добровільному порядку. За таких\~обставин просить\~суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 24.07.2023 відкрито провадження у справі, призначений судовий розгляд. В наданому відзиві на позов представник відповідача адвокат Бровко Р.М., посилаючись на те, що [PERSON] добровільно приймає участь в утриманні дитини та регулярно сплачує аліменти (за 2021 рік у сумі 28\~767 грн, за 2022 16\~095 грн, за 2023 23\~695 грн), а позивачка жодних вимог чи претензій щодо розміру та періодичності сплати коштів не пред`являла, просить закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України за відсутності предмета спору у правовідносинах, що склалися між сторонами. У відповіді на відзив представник позивачки [PERSON] вказує, що домовленості між сторонами щодо розміру і порядку сплати аліментів не існує, договір про сплату аліментів не укладався. Звертає увагу, що спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо їх розміру, які сплачуються добровільно. Просить позовні вимоги задовольнити повністю. Представник позивачки [PERSON] надала суду заяву про проведення судового засідання без участі позивачки та її представника. Представник відповідача [PERSON] в судовому засідання проти задоволення позову заперечував, наголошував на закритті провадження у справі, оскільки відповідачем протягом 2021-2023 років сплачувались аліменти на утримання доньки в більшому розмірі, ніж передбачено абз.2 ч.2 ст.182 СК України, а стороною позивача не вказано в чому саме полягає спір: щодо самого факту сплати аліментів, щодо способу (порядку) сплати чи щодо їх розміру. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що з 27.10.2017 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.07.2020 було розірвано (а.с.9, 11-12). Сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою (а.с. 7, 8, 10). З платіжних інструкцій АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що [PERSON] переказував [PERSON] кошти на доньку: 28.02.2022 1500 грн, 31.03.2022 1500 грн, 02.05.2022 1417,09 грн, 01.06.2022 1417,09 грн, 24.08.2022 1417,09 грн, 29.08.2022 2110,55 грн, 13.09.2022 2211,06 грн, 02.10.2022 2261,31 грн, 02.11.2022 2261,31 грн, 29.12.2022 2512,56 грн, 31.01.2023 2500 грн, 28.02.2023 4020,10 грн, 01.04.2023 3015,08 грн, 01.05.2023 3015,08 грн, 01.06.2023 3015,08 грн, 01.07.2023 3015,08 грн, 01.08.2023 2600 грн, 01.09.2023 3000 грн, 01.10.2023 3000 грн, 01.11.2023 3000 грн (а.с. 31-40, 43, 61). Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з частинами 2 та 3 ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 18.07.2023. Враховуючи те,\~що відповідач\~є батьком[PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні і даний факт відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що дитина потребує стабільної, щомісячної матеріальної допомоги з боку батька, який має обов`язок по утриманню своєї малолітньої доньки. При визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка є здоровою; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є молодим працездатним чоловіком, виїхав на постійне місце проживання до Італії. Відомостей про незадовільний стан здоров`я, матеріальне становище останнього, а також про наявність на його утриманні інших дітей та непрацездатних осіб суду не надано. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої доньки. З огляду на вказане, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ,\~у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 18 липня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, у повній мірі може забезпечити дитині належний рівень життя та умови для розвитку, які гарантовані державою. При цьому вимоги позивачки про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів, не відповідають вимогам ст.183 ЦПК України, оскільки верхня межа розміру аліментів не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку згідно з ч.5 ст.183 ЦПК України застосовується лише при видачі судового наказу про стягнення аліментів і не підлягає застосуванню при розгляді справ про стягнення аліментів у позовному провадженні. При цьому суд, здійснюючи правосуддя, першочергову увагу приділяє якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а тому у задоволенні решти позовних вимог у цій частині вважає необхідним відмовити. Доводи представника відповідача щодо безпідставності позовних вимог, оскільки аліменти на дитину відповідач сплачує в добровільному порядку, а обставини, на які посилається позивачка, не існували як на момент звернення із позовом так і на момент судового розгляду, між сторонами відсутній спір щодо сплати аліментів, в зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю, не заслуговують на увагу суду. Так, як встановлено судом, у визначеному ст.189 СК України порядку між батьками не укладено договір про сплату аліментів. Стягувач аліментів відповідно до норм сімейного законодавства має право на подання позову про стягнення аліментів незалежно від добровільної сплати коштів платником аліментів. До того ж, стягнення аліментів за рішенням суду забезпечує захист від можливих зловживань та маніпуляцій з оплатою, а також забезпечує стабільність в утриманні та захищеність дитини щодо належного матеріального забезпечення зі сторони того з батька, який не проживає з дитиною. Оскільки позивачка при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial