Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що 22 вересня 2001 року уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Сімейні відносини з відповідачем фактично припинені. Шлюб розривають з тієї причини, що у них з відповідачем діаметрально протилежні погляди на сімейні цінності та взаємовідносини. Вони не зійшлись характерами під час спільного проживання однією сім`єю, відбулася втрата розуміння та поваги один до одного. Примирення є неможливим. Просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований виконавчим комітетом Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області 22.09.2001 року, актовий запис № 9. Одночасно просить стягнути з [PERSON] на її користь понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп. . 25.09.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено\~відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 07.10.2023 року. У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 22.09.2001 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, актовий запис № 9. Від подружнього життя сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає в подальшому підтримувати з відповідачем подружніх та сімейних стосунків. За визначенням ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. Так, відповідно до ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. З квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.3196774429.1 від 14.09.2023 року слідує, що позивачем понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 гривні 60 копійок. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до наведеної норми закону.

Outcome: approved