Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 25.04.2015 зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина зареєстрована та проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. У сторін відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя та між ними відсутнє взаємопорозуміння, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, більше року вони разом не проживають. За таких обставин подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Посилаючись на ці обставини, просила шлюб розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище. Крім того, зазначала, що відповідач належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати йому допомогу, оскільки є здоровою працездатною людиною, інших дітей та утриманців не має та за станом здоров`я спроможний надавати матеріальну допомогу своїй малолітній дитині, в той час як сама позивач не може забезпечити сину належний рівень утримання. Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка підлягає індексації, щомісячно, починаючи стягнення з 05.10.2023 і до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, подав відзив на позовну заяву, в якому позов про розірвання шлюбу визнав повністю, а позов в частині стягнення аліментів визнав частково, а саме в сумі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що на сьогоднішній день не працевлаштований і підшукує роботу. При цьому, відповідач ніколи не відмовлявся від надання матеріальної допомоги сину, він постійно з ним бачиться, спілкується, купує все необхідне, таке як одяг, взуття, шкільне приладдя, продукти харчування, дещо купує самостійно на власний розсуд. Сплачувати аліменти в розмірі, більшому ніж 1500 грн. відповідач не може, оскільки це поставить його в скрутне матеріальне становище, оскільки він на даний час не має постійного і стабільного доходу, проживає з батьком пенсійного віку в його будинку, і сума аліментів в розмірі 1500 грн. є розумною і співмірною з його матеріальними можливостями. Дослідивши документи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З наявних у справі документів вбачається, що 25.04.2015 сторони зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Путивльського районного управління юстиції у Сумській області зроблено актовий запис № 26 від цього ж числа (а.с. 8). Від сумісного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). В силу статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статі 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, коли сторони подальшого спільного життя і збереження сім`ї не бажають та наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає, що ця сім`я вже повністю розпалась. Отже, наявні у справі докази та їх належна оцінка свідчать про те, що позов в частині вимог про розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає повному задоволенню. Виходячи з ч. 1 ст. 113 СК України, якою закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, позивачу слід залишити шлюбне прізвище, про що вона клопотала перед судом. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України\~передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Підтверджено фотокопіями витягів з реєстру територіальної громади, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з матір`ю, позивачем по справі, а відповідач зареєстрований окремо (а.с. 5, 10, 21). Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 12.10.2023, за період з 3 кварталу 2022 року по 2 квартал 2023 року інформація щодо джерел/ сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків відносно [PERSON] відсутня (а.с. 20). З довідки Путивльського відділу Конотопської філії Сумського обласного центру зайнятості від 12.10.2023 № 599 вбачається, що станом на 12.10.2023 [PERSON] не перебував на обліку в Путивльському відділі Конотопської філії Сумського обласного центру зайнятості (а.с. 22). Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 13.10.2023 підтверджена та обставина, що [PERSON] нерухомого майна у власності не має (а.с. 24). З фотокопій медичних документів, наданих відповідачем, вбачається, що останній має захворювання, з приводу якого звертався за медичною допомогою (а.с. 25-27). Зважаючи на те, що відповідач є батьком дитини, яка проживає разом з матір`ю, відповідно до законодавства повинен надавати кошти на її утримання, є особою працездатного віку та з урахуванням обставин, викладених в ст. ст.\~182,\~184 СК України,\~суд вважає\~за можливе\~задовольнити позовні\~вимоги повністю\~та стягнути\~з відповідача\~аліменти на\~утримання сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ в\~твердій грошовій\~сумі в\~розмірі 2500\~гривень,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку щомісячно,\~до повноліття\~дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України в зв`язку з повним задоволенням позову про розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп., а також стягнути з відповідача\~\~на користь держави судовий збір за вимогами про стягнення аліментів у розмірі 1073 грн. 60 коп., від сплати якого позивач була звільнена на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: approved