Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 07.01.2007 року укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 7,5714 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Димівської сільської ради (у теперішній час Новоодеської міської ради) Новоодеського району (у теперішній час Миколаївського району) Миколаївської області, яка належить [PERSON] \~на підставі\~державного акта\~на право\~приватної власності\~на землю\~серії І-МК\~№022523\~виданого 05.12.2001\~року зареєстрованого\~в Книзі\~записів державних\~актів на\~право приватної\~власності на\~землю за\~№150. На обґрунтування позову вказав, що 07 січня 2007 року між ним та відповідачем було узгоджено умови договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 7,57 га, яка розташована на території Димівської сільської ради (нині Новоодеської міської ради) Новоодеського району (нині Миколаївського району) Миколаївської області і належить Відповідачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК №022523 від 05.12.2005 року. Також було узгоджено, що протягом п`яти робочих днів між сторонами буде нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Того ж дня позивач у розрахунок за договором купівлі-продажу земельної ділянки передав [PERSON] грошові кошти в сумі 250000 гривень, на підтвердження чого відповідач власноручно склала відповідну розписку та передала оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку. Однак, через погане самопочуття [PERSON] в обумовлений період, а саме з 07 січня 2007 року по 12 січня 2007 року для підписання та посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки до нотаріальної контори так і не з`явилася. Пізніше підтверджуючи досягнуту між ними домовленість, [PERSON] 23.01.2018 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Філіпенко О.М., яким заповіла позивачу вищезазначену земельну ділянку. Крім того на підтвердження досягнутої сторонами згоди, відповідач 22.12.2017 року зареєструвала договір оренди спірної земельної ділянки з [PERSON] строком на 49 років, При укладанні договору оренди позивачем виготовлено технічну документацію внаслідок чого визначено площу земельної ділянки - 7,5714 га та присвоєно кадастровий номер 4824882600:07:005:0008. Починаючи з 2007 року позивач користується придбаною земельною ділянкою. У зв`язку з тим, що підстави, які були перешкодою для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, змінились, позивач звернувся до відповідача з приводу нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки. Однак відповідач до теперішнього часу постійно ухиляється від зустрічі та посвідчення укладеного договору. Тому позивач вважає, що його права, як покупця, порушені з липня 2021 року і їх поновлення можливе виключно у судовому порядку. З урахуванням наведеного позивач звернувся до суду з цим позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 7,5714 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Димівської сільської ради (у теперішній час Новоодеської міської ради) Новоодеського району (у теперішній час Миколаївського району) Миколаївської області, яка належить [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-МК №022523 виданого 05.12.2001 року зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №150, укладений між ним та [PERSON] , а також визнати за ним право власності на вищезазначену земельну ділянку. У підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, просить суд про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та просить суд розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, уразі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. \~ \~ \~ \~Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволеними з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії І-МК\~№022523\~виданого 05.12.2001\~року зареєстрованого\~в Книзі\~записів державних\~актів на\~право приватної\~власності на\~землю за\~№150 [PERSON] належить земельна ділянка площею 7,57 га, яка розташована на території Димівської сільської ради (у теперішній час Новоодеської міської ради) Новоодеського району (у теперішній час Миколаївського району) Миколаївської області. Статтею 220\~ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Але якщо сторони домолися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилитися від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України, встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. 07 січня 2007 року, до вступу в дію Закону України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо продажу земель сільськогосподарського призначення до прийняття відповідних законодавчих актів", який заборонив купівлю-продаж земель сільськогосподарського призначення до 01 січня 2008 року, який набрав чинності з 13 січня 2007 року, між позивачем та [PERSON] було узгоджено умови договору купівлі-продажу вищезазначеної земельної ділянки. Також було узгоджено, що протягом п`яти робочих днів між сторонами буде нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Того ж дня позивач у розрахунок за договором купівлі-продажу земельної ділянки передав [PERSON] грошові кошти в сумі 250000 гривень, на підтвердження чого відповідач власноручно склала відповідну розписку та передала оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку серії І-МК №022523 від 05.12.2001 року. Однак, [PERSON] в обумовлений період, а саме з 07 січня 2007 року по 12 січня 2007 року для підписання та посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки до нотаріальної контори так і не з`явилася. Пізніше, підтверджуючи досягнуту між ними домовленість, [PERSON] 23.01.2018 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Філіпенко О.М.., за реєстровим №16, яким заповіла позивачу вищезазначену земельну ділянку. Крім того на підтвердження досягнутої сторонами згоди, відповідач 22.12.2017 року зареєструвала договір оренди спірної земельної ділянки з [PERSON] строком на 49 років. При укладанні договору оренди позивачем виготовлено технічну документацію внаслідок чого визначено площу земельної ділянки - 7,5714 га та присвоєно кадастровий номер 4824882600:07:005:0008. Законом України № 2059-IVвід 06.10.2004 року були внесені зміни до розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, згідно яких до 1 січня 2007 року була заборонена купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Законом України від № 490-Vвід 19.12.2006 року також були внесені зміни до розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, згідно яких до 1 січня 2008 року була заборонена купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Закон набрав чинності з моменту опублікування. Закон було опубліковано 13.01.2007 року. Таким чином заборона на продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення не діяла у період з 1 січня по 12 січня 2007 року. Обставини, які склалися, свідчать про укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач та відповідач, як сторони правочину, домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося виконання договору. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як встановлено судом визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, враховуючи, що сторони домовились щодо істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна та відбулось повне його виконання, але неможливо нотаріально посвідчити договір, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані, тому суд вважає, що є підстави задовольнити позов.

Outcome: approved