Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

В січні 2023 року представник позивача адвокат Гора Р.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Переяславської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною. З урахуванням зменшених позовних вимог просив зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні та вільній участі й вихованні її онучки [PERSON] , [INFO] , та встановити наступний графік спілкування позивача з онучкою [PERSON] : - спілкування за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між учасниками) щодня у період часу з 18:00 до 21:00 за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій тощо; - кожну першу та третю суботу або неділю з 10:00 до 19:00 в громадських місцях в межах територіальної громади чи за місцем проживання бабусі без присутності матері дитини, або у будь-який інший час за домовленістю між [PERSON] та [PERSON] , але не менше ніж за один день до спілкування. В обґрунтування позову вказував, що позивачка є бабусею [PERSON] , [INFO] , яка народилася в шлюбі від її сина з відповідачкою. Шлюб між сином, [PERSON] , та відповідачкою, [PERSON] , був розірваний 14.07.2014. На даний час у відповідачки склалося вороже ставлення до колишнього чоловіка, і, як наслідок, до його близьких, включаючи позивачку. Стверджує, що після відмови судом у позбавленні батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [PERSON] ізолювала дитину від батька та його рідних, всіляко перешкоджає спілкуванню з нею. Натомість, позивач, як бабуся, має бажання брати активну участь у вихованні та спілкуванні з онукою, а тому просить захистити її права та визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визначення порядку спілкування з онучкою та прийняття участі у її вихованні. Ухвалою судді від 20.02.2023 року відкрито провадження у справі, та постановлено розгляд справи проводити за загальними правилами позовного провадження. 21.03.2023 від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечила обставини, викладені в позовній заяві щодо перешкоджання у спілкуванні з бабусею по батьковій лінії доньки. Відзначила, що ніколи не виступала проти зустрічей позивачки з донькою та ніколи не відмовляла у спілкуванні, навпаки, вона всіляко заохочувала такі зустрічі та будь-яке спілкування між ними, і особисто сама неодноразово просила [PERSON] допомогти у побутових питаннях з донькою, як то забрати зі школи, провести декілька годин на вихідних, займатись англійською. Разом з тим, позивачка останнім часом, на такі прохання завжди відповідала відмовою у зв`язку із нестачею вільного часу. Водночас, зазначила, що на підтвердження обставин перешкоджання у спілкуванні з онукою, позивач не надала жодного належного доказу. З урахуванням наведених обставин просила у позові відмовити. Ухвалою суду від 29.03.2023 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування - виконавчий комітет Переяславської міської ради. 18.04.2023 до суду від представника позивача - адвоката Гори Р.М. надійшла відповідь на відзив. Представник зазначив, що оскільки згоди від відповідачки на мирне врегулювання спору немає, позовні вимоги слід вважати обґрунтованими. Позивач та представник позивача - адвокат Гора Р.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові. Позивач [PERSON] наполягала на існуванні перешкод у спілкуванні з онукою зі сторони [PERSON] та пояснила, що на момент одруження [PERSON] з її сином [PERSON] , між нею та відповідачкою були дружні родинні стосунки, та навіть коли її син розлучився з [PERSON] , хороші стосунки між нею та відповідачкою зберігались. Стосунки погіршилися з моменту звернення [PERSON] з позовом до суду про позбавлення батьківських прав батька, [PERSON] , щодо їх спільної доньки в 2021 році. А останнього разу, коли під час телефонної розмови [PERSON] кинула слухавку, вона, [PERSON] , прийняла для себе рішення всі питання з [PERSON] вирішувати у судовому порядку. Однак, зазначила, що [PERSON] не відмовляла у зустрічах з онукою, але й не створювала для зустрічей умов. Вважала, що оскільки [PERSON] їй жодного разу не дзвонила з пропозицією забезпечити зустріч з онукою, такі її дії слід розцінювати як створення перешкод у спілкуванні з дитиною. Сама вона до [PERSON] з метою дізнатись номер мобільного телефону [PERSON] , або ж пропозицією зустрітись з онучкою, не дзвонила, оскільки вважала це обов`язком відповідачки. Крім того, вважала, що перевівши [PERSON] навчатись до іншої школи, та не порадившись з цього приводу з нею, відповідачка таким чином також навмисно перешкодила спілкуванню з рідною онукою. Відповідач та представник відповідача - адвокат Романенко Г.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та заперечили проти їх задоволення. Представник відповідача пояснив суду, що твердження позивачки про перешкоди у спілкуванні з дитиною є необґрунтованими, жодних доказів на підтвердження цієї обставини сторона позивача не надала. Відповідач пояснила суду, що ніколи не перешкоджала спілкуванню її дитини з бабусею. В 2014 році, коли вона переїхала з Польщі, де вони з чоловіком і дитиною проживали, до Переяслава , зателефонувала позивачці з проханням зустрітися і поговорити про кримінальне провадження щодо чоловіка, [PERSON] , про його борги і про намір розлучитися з ним, оскільки він її ображав. Оскільки вона повернулась до України одна, з річною дитиною, то часто зверталась до [PERSON] з проханням про допомогу: забрати з садочка дитину або на вихідних побути з нею. [PERSON] на такі прохання відповідала відмовою у зв`язку із зайнятістю. Позивач ніколи не виявляла особливого бажання брати участь у вихованні онуки, натомість, вона, [PERSON] , приймала всі пропозиції [PERSON] . Останні два роки позивачка взагалі не робила спроб до спілкування з дитиною: не телефонувала, не приходила, не вітала із святами. В 2019 році змінила адресу проживання, й у зв`язку із цим навчальний заклад для доньки. Позивач про це знала. Крім того відзначила, що попередня школа доньки перебувала в одному приміщенні з місцем роботи бабусі. Однак, за три роки навчання доньки в школі бабуся не приходила до неї жодного разу, окрім як одного разу помахала рукою, один раз - провела до школи, а ще раз прийшла на Перше вересня привітати онуку і в 1-му класі подарувала гроші. Коли почалася війна, позивачка виїхала. Відповідач зателефонувала їй запитати поради, щоб зрозуміти, що робити далі, і у відповідь почула приниження: «Не треба було кидати мого сина». За час війни бабуся жодного разу не поцікавилася, що з дитиною. Наголосила, що телефон з власним номером у дитини - з шести років, а позивач попросила номер [PERSON] лише у квітні 2023 року. Стверджувала, що конфлікту із [PERSON] у неї немає, перешкод зі своєї сторони для спілкування [PERSON] з донькою вона не здійснює, розуміє і погоджується з тим, що бабуся має право на спілкування з онукою, незавжаючи на те, як складаються відносини між колишнім подружжям, її сином [PERSON] та нею, [PERSON] . Про подачу позову про позбавлення батьківських прав батька щодо доньки, [PERSON] була обізнана і навіть підтримувала в цьому. Але, незважаючи на цю обставину, відповідач не вважає, що така обставина може бути причиною для припинення спілкування бабусі і онучки. З моменту подачі цього позову бабуся бачилася з дитиною у квітні 2023 року, та телефонує [PERSON] , коли сама того хоче. Представники третіх осіб підтримали висновок, що надав орган опіки і піклування у справі. Окремо представник Служби у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради - Лой К.І. відзначила, що перешкод зі сторони [PERSON] для спілкування з онукою немає. [PERSON] готова слухати іншу сторону, погоджується з тим, що бабуся має право на зустрічі з онукою, а тому в Службі у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради не вбачають спору. В судовому засіданні судом заслухана також думка дитини, [PERSON] , яка у невимушеній бесіді в присутності психолога повідомила, що зараз рідко спілкується із своєю бабусею [PERSON] . Останнього разу вона бачилась з бабусею приблизно у березні-травні цього року, а дзвонила бабуся їй у червні. Її успіхами бабуся не цікавиться. Про бабусю мама ніколи не говорить і не говорила поганого, як і не говорила, що з бабусею непотрібно спілкуватись. Навпаки, на кожне свято мама пропонує запросити бабусю, наприклад, коли її запрошували на перше вересня, на випускний, і на останній дзвоник, вона не прийшла. Зазначила, що не хотіла б бачитися з бабусею через вихідні, бо це дуже часто, на вихідних вона б хотіла проводити час з мамою, татом [PERSON] та братиком [PERSON] , а з бабусею достатньо було б - на канікулах. Коли вони проводять час з бабусею, то їй не дуже цікаво: бабуся весь час розказує про родичів, які померли або тих, яких вона, [PERSON] не знає; вони рідко з бабусею відвідують якісь цікаві місця. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідачки та її представника, представників третіх осіб, думку дитини, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку та встановив таке. Згідно з рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.08.2021 відповідач з 26.11.2011 перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . 14.07.2014 заочним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка народилася в м. Жешув Польща, що підтверджується повним витягом із свідоцтва про народження, зареєстрованим відділом реєстрації громадянського стану у Жешові за № 6010/2012 від 09.10.2012 та документом про завірений переклад з польської мови, присяжним перекладачем української мови К.Літвін, м. Жешув, 17.01.2013, реєстр № 120/13. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , що видане 06.09.1984 Переяслав-Хмельницьким міськвідділом ЗАГС Київської області, складено актовий запис №351 про народження [PERSON] . Батьком записано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Отже, [PERSON] є бабусею [PERSON] . В заяві [PERSON] від 09.01.2023, адресованій [PERSON] , [PERSON] висловила прохання щодо забезпечення можливості спілкування з онучкою [PERSON] . Листом [PERSON] на ім`я [PERSON] від 16.02.2022 запропоновано вирішити питання щодо зустрічей та спілкування з онукою [PERSON] під час особистої зустрічі. Органом опіки і піклування - виконкомом Переяславської міської ради від 26.04.2023 у своєму висновку по суті спору за №155-09 запропоновано погодити наступний графік спілкування онуки [PERSON] з бабою [PERSON] : - спілкування за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку щодня у період часу з 18:00 до 21:00 за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій тощо; - першу та третю суботу або неділю місяця з 10:00 до 19:00 в громадських місцях в межах територіальної громади чи за місцем проживання бабусі без присутності матері дитини, або у будь-який інший час за домовленістю між мамою і бабусею, але не менше ніж за один день до спілкування. Завданням цивільного судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України). Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні (частина перша статті 257 СК України). Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення (частина друга статті 257 СК України). Тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу (стаття 263 СК України). Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина п`ята та шоста статті 19 СК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Звертаючись до суду із вищевказаним позовом, позивачка зазначала, що [PERSON] чинить перешкоди у її спілкуванні як бабусі із онучкою, яка є дочкою відповідачки. Як вбачається, всі доводи позивачки в судовому засіданні в обгрунтування існування перешкод у спілкуванні з дитиною зводились до відсутності ініціативи [PERSON] в організації зустрічей бабусі з онукою, донькою відповідачки. При цьому, як неодноразово повідомляла в судовому засіданні позивачка, відмови [PERSON] на висловлені нею, [PERSON] , пропозиції зустрітись з онучкою, вона жодного разу не отримувала. Крім того, за твердженням позивачки, відповідачка жодного разу не пропонувала поспілкуватись бабусі і онучці в телефонному режимі. При цьому, як зазначала позивачка, номер мобільного телефону онуки, їй відомий особисто, однак вона не вважала правильним виступати ініціатором спілкування із онукою самостійно. Отже, з викладених позивачкою у судовому засіданні обставин, перешкод зі сторони відповідачки, які перешкоджають спілкуванню бабусі з онукою, суд не вбачає. Звертаючись до суду із позовом, сторона позивача не надала та не довела також належними та достатніми доказами порушення встановленого ст. 257 СК України права [PERSON] спілкуватись і брати участь у вихованні своєї онуки [PERSON] та необхідність захисту такого порушеного права судом. Вказівка на неприязні відносини між позивачкою та її колишнім чоловіком, сином позивачки, сама по собі не є доказом того, що [PERSON] створює перешкоди позивачці як бабусі у питаннях, пов`язаних із вихованням та спілкуванням малолітньої дитини - онуки [PERSON] . Посилання представника позивача на те, що, оскільки [PERSON] не погоджується на пропозиції вирішити питання щодо участі бабубсі у вихованні дитини у позасудовому порядку, а отже це є свідченням створення перешкод у спілкуванні бабусі з онукою, не заслуговують на увагу, оскільки з долученого до відзиву на позовну заяву листа, який було направлено [PERSON] , [PERSON] висловила свою згоду на вирішення спірного питання під час особистої зустрічі з [PERSON] . Таким чином, вирішуючи спір, з урахуванням обставин, встановлених у справі, суд дійшов висновку про відсутність передумов вважати, що відповідачка чинить позивачці будь-які перешкоди у спілкуванні з онукою. Як відзначив у постанові від 12 січня 2023 року у справі № 607/1377/22 Верховний Суд, обов`язковою умовою поджання дідом/бабою позову про усунення перешкод у спілкуванні з онуком є наявність порушеного права. Недоведеність таких перешкод - підстава для відмови в задоволенні позовних вимог. Отже, враховуючи положення статті 82 ЦПК України, суд дійшов висновку, що твердження позивачки в частині існування перешкод у спілкуванні з дитиною не знайшли свого підтвердження як в судовому засіданні, так і матеріалами справи, а тому відповідні вимоги в означеній частині позову, задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог про встановлення графіку спілкування онуки з бабусею, слід відзначити наступне. За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82). Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування запропоновано погодити наступний графік спілкування онуки [PERSON] з бабою [PERSON] : - спілкування за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку щодня у період часу з 18:00 до 21:00 за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій тощо; - першу та третю суботу або неділю місяця з 10:00 до 19:00 в громадських місцях в межах територіальної громади чи за місцем проживання бабусі без присутності матері дитини, або у будь-який інший час за домовленістю між мамою і бабусею, але не менше ніж за один день до спілкування. Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28 січня 2021 року у справі № 753/6498/15-ц, від 13 червня 2018 року у справі №500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16-а (К/9901/29090/18)) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. При визначенні способу участі бабусі у вихованні онуки, у відповідності до вимог та норм СК України, суд враховує вік та стан здоров`я дитини, щотижневий розпорядок дня, індивідуальні потреби дитини даного віку, її особисту прихильність, стосунки усередині родини (конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини. При ухваленні рішення, суд враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дитини, через що має бути визначений спосіб участі позивачки у вихованні онуки, що не суперечить її інтересам та з урахуванням її бажання. При цьому, суд наголошує, що законодавством гарантовано право бабусі та дідуся на участь у вихованні онуків. Суд, реалізуючи повноваження щодо сприяння сторонам у їх примиренні, вважає за потрібне зазначити, що сторони, перш за все, в інтересах самої дитини повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що матиме позитивний вплив на дитину та її виховання. Вимоги позивачки про її участь у вихованні та спілкуванні з онукою суд вважає обґрунтованими, проте, бажаний нею спосіб такої участі, а також запропонований органом опіки і піклування у висновку не в повній мірі відповідає інтересам дитини та призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини. Визначаючи часи спілкування бабусі із онучкою без участі матері, суд враховує відсутність доказів негативного впливу бабусі на дитину, а також, що спілкування позивачки з онукою буде перешкоджати нормальному її розвитку. Отже, суд приходить до переконання, що спілкування позивачки із онукою буде сприяти її повноцінному вихованню, розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як батьків, так і бабусі, забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Надаючи оцінку запропонованому органом опіки і піклування графіку, суд дійшов висновку, що з урахуванням віку онуки, її інтересів, відсутності протиправних дій бабусі, бажання бачитися як бабусі, так і онуки, доцільно визначити наступний спосіб участі бабусі у вихованні та спілкуванні з дитиною: за допомогою технічних засобів телекомунікаційного зв`язку (телефонного, поштового, інтернет-програмного, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між учасниками) щодня за бажанням дитини у період часу з 18:00 до 21:00 за виключенням часу зайнятості дитини у навчальному процесі, часу відвідування гуртків, секцій тощо; бачитись з дитиною, враховуючи бажання дитини, кожну першу та третю суботу або неділю з 15:00 до 19:00 в громадських місцях в межах територіальної громади чи за місцем проживання бабусі без присутності матері дитини або у будь-який інший час за попередньою домовленістю між сторонами не менше, ніж за один день до спілкування. Відмовляючи позивачці у задоволенні вимог в частині бажаного ними графіку спілкування та вихованні дитини, суд вважає, що встановлення такого способу участі у спілкуванні з онукою, з огляду на її вік, характер відносин між сторонами, усталений режим дня та відпочинку дитини, є недоцільним, не буде відповідати інтересам малолітньої дитини та порушить збалансованість участі матері в її вихованні. Підсумовуючи зазначене, суд вважає, що визначений судом спосіб участі бабусі у вихованні онуки та спілкуванні з нею у повній мірі відповідає інтересам як бабусі, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі бабусі у процесі виховання онуки. Окремо суд вважає за необхідне звернути уваги на те, що матері дитини та бабусі слід налагодити відносини між собою у питанні досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного рівномірного спілкування. Враховуючи вищевикладене, а також взявши до уваги закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування бабусі з онукою та участь у її вихованні, бажання позивачки брати участь у вихованні та спілкуванні з онукою, суд вважає, що наявні підстави для визначення порядку участі позивачки у спілкуванні та вихованні онуки, однак, за визначеним судом графіком із дотриманням інтересів дитини та, враховуючи її бажання на зустрічі. Також суд зазначає, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у спілкуванні з дитиною та її вихованні у інший спосіб шляхом досягнення згоди між позивачем та відповідачем. На думку суду, саме такі побачення, за умов належного виконання сторонами своїх обов`язків, сприяння сторонами у забезпеченні прав один одного та прав малолітньої дитини, нададуть можливість налагодити зв`язок дитини з бабусею та забезпечити права дитини та бабусі, а також в подальшому можливість розглянути питання про збільшення частоти чи тривалості зустрічей баби з онучкою. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial