Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

У червні 2023 року Управління ЖКГ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в якому вказувало, що 15 грудня 2022 року близько 07 год. 00 хв. на вул. Київській у м. Вознесенську Миколаївської області [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстр. номер [NUMBER] , на перехресті з вул. Короленка, при виконанні обгону, не впевнившись в безпечності маневру, скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Prius», реєстр. номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який повертав ліворуч на вул. Таврійську, та в подальшому [PERSON] здійснив зіткнення з електроопорою № 23. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п.\~б\~п.\~2.3, п.\~14.6 Правил дорожнього руху\~України. Постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 01 лютого 2023 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, скоєної з вини [PERSON] , Управлінню ЖКГ було завдано матеріальну шкоду у вигляді витрат на ремонт лінії зовнішнього освітлення Вознесенської міської територіальної громади у загальному розмірі 42\~573 грн. Оскільки [PERSON] , який на момент дорожньо-транспортної пригоди не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як володільця транспортного засобу, завдану шкоду позивачу в добровільному порядку не відшкодував, а тому Управління ЖКГ просило стягнути з відповідача вказану шкоду, а також понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представниця позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі 10 000 грн., вказуючи на те, що заявлена позивачем сума відшкодування не відповідає розміру завданої шкоди, зокрема обсягу пошкоджень, а також вартості робіт та матеріалів, необхідних для відновлення пошкодженої опори, які є значно завищеними. Заслухавши пояснення представниці позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 15 грудня 2022 року близько 07 год. 00 хв. на вул. Київській у м. Вознесенську Миколаївської області [PERSON] , керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстр. номер [NUMBER] , на перехресті з вул. Короленка, при виконанні обгону, не впевнившись в безпечності маневру, скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Prius», реєстр. номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який повертав ліворуч на вул. Таврійську, та в подальшому [PERSON] здійснив зіткнення з електроопорою № 23. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п.\~б\~п.\~2.3, п.\~14.6 Правил дорожнього руху\~України. Постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 01 лютого 2023 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не оспорював ту обставину, що на час дорожньо-транспортної пригоди він не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як володільця автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстр. номер [NUMBER] . Також встановлено, що позивач в результаті дій відповідача зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження майна, що знаходиться у нього на балансі, а саме мережі зовнішнього освітлення по [ADDRESS] , інвентарний номер 10640066 (а.с. 3-6, 7, 22-28, 38-39, 54). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України). За загальним правилом, передбаченим ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (до яких належить діяльність з використання транспортних засобів) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме винною особою в повному обсязі. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (п. 4), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» N 4 від 01 березня 2013 року при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Згідно копії акту Управління ЖКГ від 15 грудня 2022 року (а.с. 7) в результаті дорожньо-транспортної пригоди відповідачем було: збито одну залізобетонну опору, яка знаходиться у стані непридатності для подальшої експлуатації; пошкоджено самонесучий ізольований провід 2*25 протяжністю 186 м, який непридатний для подальшого використання; розбито один світильник «Онікс», який не є придатним для подальшого використання; зламано металевий кронштейн під світильник, який подальшій експлуатації не підлягає. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії дефектного акту (а.с. 12) ремонт пошкодженої лінії освітлення передбачає наступний комплекс робіт: демонтування пошкодженої, підвезення та встановлення нової залізобетонної опори; огляд повітряних ліній; демонтування пошкодженого та встановлення нового світильника на опорі; підвішення ізольованого дроту на опорах. Згідно наявних в матеріалах справи копій документів, а саме договірної ціни послуг з поточного ремонту лінії зовнішнього освітлення по [ADDRESS] , пошкодженої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 10-11), локального кошторису на будівельні роботи №02-01-01 (а.с. 13-15), відомості ресурсів локального кошторису №02-01-01 (а.с. 16-17) загальні прямі витрати на здійснення будівельних робіт щодо відновлення пошкодженої лінії освітлення (до яких включені: вартість матеріалів, виробів, комплектів та механізмів, які використовуються під час ремонту; заробітна плата залучених до ремонту робітників; інші загальновиробничі витрати) становлять 40\~328 грн. В іншій частині заявлених позивачем вимог суд нагадує, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі лише збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, тобто лише дійсні прямі витрати, пов`язані з відновленням пошкодженої речі. Проте стороною позивача не доведено в судовому засіданні, що нараховані суми у якості прибутку будівельної організації у розмірі 428 грн, кошти на покриття адміністративних витрат у розмірі 114 грн, а також податки, збори, обов`язкові платежі, не враховані складовими вартості будівництва у розмірі 1\~703 грн є прямими збитками та витратами, необхідними для відновлення пошкодженої лінії освітлення. З іншого боку суд не в повній мірі приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] про те, що заявлена позивачем сума відшкодування не відповідає розміру завданої шкоди, зокрема обсягу пошкоджень, вартості робіт та матеріалів, необхідних для відновлення пошкодженої опори, які, як він припускав, є завищеними та не розумними, оскільки ні самостійно, ні на пропозицію суду відповідач жодних доказів в підтвердження вказаних обставин або на спростування доводів та доказів іншої сторони не надав. Проте згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). За встановленого, з [PERSON] на користь Управління ЖКГ підлягає відшкодуванню матеріальна шкода у розмірі 40\~328 грн. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених позовних вимог) також слід стягнути 2\~542,55 грн судового збору.

Outcome: partial