Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває вищевказана цивільна справа, в якій позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою 29.12.2005, зареєстрований в Сторожницькій сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №40; неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати разом з батьком [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що 29 грудня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у Сторожницькій сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, в Книзі реєстрації шлюбів за актовим записом № 40, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі в них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що протягом останніх років відношення з відповідачкою поступово погіршувались, в результаті чого, між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. На думку позивача, подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить моїм інтересам та інтересам їх сина, тому вважає за необхідне розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Вказав, що спір між батьками про місце проживання дитини відсутній, за обопільною домовленістю син буде проживати з батьком. Ухвалою суду від 17.03.2023 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 27.03.2023 вказані недоліки було усунуто. Ухвалою суду від 12.04.2023 було відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. Надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. 12.05.2023 представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позовної вимоги щодо визначення місця проживання дитини за місце проживання батька відмовити, вимогу щодо розірвання шлюбу задовольнити. Вказує, що твердження відповідача про те, що спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній, не відповідає дійсності, оскільки домовленості щодо визначення місця проживання дитини між батьками досягнуто не було, жодних підтверджень наявності такої обставини позивачем не надано. Звернув увагу суду на той факт, що дитині - [PERSON] , [INFO] , на момент звернення до суду з позовною заявою виповнилося повних 17 років. А тому, зазначив, що задоволення судом позовної вимоги щодо визначення місця проживання дитини, яка на момент розгляду справи досягла чотирнадцяти років, є неможливим, оскільки визначення місця власного проживання є суб`єктивним правом-дитини - [PERSON] , яке він відповідно до чинного законодавства здійснює на власний розсуд. Крім того, матеріали справи не містять відомостей, які свідчили б про наявність волі [PERSON] проживати разом з батьком. Ухвалою суду від 19.07.2023 закрито підготовче провадження за позовом, призначено справу до судового розгляду по суті; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування Виконавчого комітету Чопської міської ради, зобов`язано орган опіки та піклування подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Ухвалою суду від 08.11.2023 позовну вимогу про залишення неповнолітнього сина [PERSON] проживати разом з батьком [PERSON] залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовну вимогу про розірвання шлюбу підтримав, просив задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені своєчасно і належним чином. Засобами електронного зв`язку представник відповідача подав заяву, про розгляд справи без їх участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування Виконавчого комітету Чопської міської ради в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлялася. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає можливим провести розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 29.12.2005 зареєстрували шлюб у Сторожницькій сільській раді Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №40. Прізвище чоловіка після шлюбу - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Вказане підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином,\~враховуючи наведене\~та з`ясувавши\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~даного позову,\~суд вважає,\~що примирення\~та подальше\~подружнє життя\~сторін є\~неможливим,\~сім`я\~розпалася остаточно,\~збереження шлюбу\~може суперечити\~інтересам позивача,\~а отже,\~укладений між[PERSON] та [PERSON] шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду. Враховуючи ст. ст. 24,\~56,\~104,\~105,\~110,\~112,\~113,\~114 СК України,

Outcome: approved