Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району як орган опіки та піклування, посилаючись на те, що 19.03.2011 року позивачка уклала шлюб з відповідачем. Під час перебування у шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . З 2014 року подружні відносини між позивачкою та відповідачем були фактично припинені, сторони почали проживати окремо один від одного. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу син та дочка проживають разом з позивачкою. Відповідач своїх обов`язків щодо виховання дітей та піклування про них систематично не виконує. Обставини, що відповідач не відвідує дітей, не цікавиться їх долею і не спілкується з ними, можуть бути підтвердженні показами свідків. Крім цього, відповідач не виконує обов`язки щодо матеріального утримання дітей. Враховуючи вище викладене, вбачається, що відповідач систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та інтересу до дітей не виявляє. Тому наявні всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . 02 листопада 2023 року через канцелярію суду надійшов Висновок районної адміністрації ЗМР по Комунарському району як органу опіки та піклування, щодо розв`язання спору про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , та акти обстеження умов проживання. Відповідного до висновку вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] . Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, повідомлені судом належним чином про час та місце слухання справи. Через канцелярію суду позивачка надала заяву щодо слухання справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник районної адміністрації ЗМР по Комунарському району як органу опіки та піклування, будучі повідомленою судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що знайома з позивачем і відповідачем приблизно 12 років. Живе по сусідству. [PERSON] мешкає з матір`ю і двома дітьми. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей, аліменти не сплачує. Останній раз його бачила приблизно 8 років тому. [PERSON] жодних перешкод у спілкуванні відповідача з дітьми не чинить. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що знайома з позивачем і відповідачем приблизно з 2003 року. Останнього бачила, коли [PERSON] виповнилося 5 місяців. Про дітей піклується лише матір. Відповідача матеріально їм не допомогає. Вихованням дітей не займається. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Положеннями ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Фактичні обставини справи, встановлені судом. З свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , встановлено, що 19 березня 2023 року між громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, на підставі чого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 жовтня 2011 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 грудня 2012 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Шлюб укладений 19.03.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 25 березня 2014 року (а.с.11). Відповідно до заочного рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 листопада 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та коштів на утримання - задоволено повністю (а.с.15-16). Згідно розрахунку заборгованості на підставі виконавчого листа №333/7393/19 виданого 21.11.2013 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей від 12.06.2023 року здійсненого державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) Роботою А.Є. обчислено розмір заборгованості зі сплати аліментів, що станом на 31.05.2023 року включно складає 350 898,91 гривень (а.с.19-21). Згідно довідки про участь батька в освітньому процесі дитини виданого Директором гімназії О.Коляда, зазначено, що [PERSON] є здобувачем освіти 4-Б класу та [PERSON] здобувач освіти 5-А класу. За період навчання дітей з 01.09.2019 року батько дітей [PERSON] за інформацією про результати навчання дітей не звертався, участі в громадському самоврядуванні класу не брав. Постійний зв`язок з гімназією підтримує мати дітей [PERSON] (а.с.14). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 23.10.2023 року, проведеного головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, Савенко А.Ю. начальника відділу по Комунарському району ВСР ЗМУСС Федорцевої М.І. на підставі матеріалів Комунарського районного суду м.Запоріжжя в цивільній справі 333/5224/23 з метою обстеження умов проживання неповнолітніх разом з матір`ю, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Житло розміщене на 1 поверсі одноповерхового будинку та складається з 3 кімнат, кухня, санвузлу з ванною кімнатою та коридору. закритий двір на 3-х власників. Наявне газо-водо-електропостачання, опалення газовий котел. Умови проживання добрі. Наявна м`які меблі для відпочинку та зберігання речей. Для виховання та розвитку дітей створені всі належні умови. За цією адресою проживають та зареєстровані [PERSON] [INFO] (бабуся), [PERSON] , [INFO] (мати), [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (дочка) (а.с.56). Відповідно до Актів обстеження умов проживання від 10.10.2023 року та 19.10.2023 року, проведеного головними спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, Савенко А.Ю. інспектора поліції Філіна Г.О., головного спеціаліста Курочкіної А.Ю., на підставі матеріалів Комунарського районного суду м.Запоріжжя в цивільній справі 333/5224/23 з метою обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , двері будинку у двох випадках ніхто не відчинив (а.с.57-58). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як міжнародні договори, так і національне законодавство в питаннях виховання дітей направлені на забезпечення найвищих інтересів дітей. У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін „найкращі" інтереси дитини, а у ст. 3 зобов`язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу «як найкращому забезпеченню інтересів дитини". У частині 2 ст.1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: «предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав». Стандарти Ради Європи у галузі прав людини виходять із того, що спілкування батька та дитини є ключовим моментом сімейного життя, що розуміється як зв`язок між близькими родичами. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»). Із роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду №20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У матеріалах справи наявний висновок районної адміністрації ЗМР по Комунарському району як органу опіки та піклування, щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , від 01.11.2023 року №2045/01-37/1902, відповідно до якого встановлено, що діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її повному забезпеченні. Батько дітей [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає ніякої участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей, має заборгованість зі сплати аліментів. Відповідного до висновку вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] . На спростування викладеного відповідачем не надано належних та допустимих доказів. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно власних дітей. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, яке виражається у тому, що він не відвідує дітей, не цікавиться їхнім життям та розвитком, не забезпечує матеріально, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування їх особистостей час; не надає дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі і не може бути для дітей прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не створює умови для отримання ними освіти. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займався та не займається вихованням та утриманням дітей, не замислюється про їх долю та майбутнє. Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved