Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного підприємства «Страхова компанія «ЕТАЛОН», [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 387480.88 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказав, що 16 липня 2021 року близько 17.40 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «MERCEDES - BENZ», реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись в напрямку міста Тернопіль на 177 км, який знаходиться в колишньому Підволочиському районі Тернопільської області автомобільної дороги «Стрий Тернопіль Кропивницький Знам`янка», виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив дотичне зіткнення із автомобілем марки «NISSAN Х ТRAIL», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Після даного зіткнення на смузі зустрічного руху відбулось зіткнення автомобіля марки «MERCEDES - BENZ», реєстраційний номер [NUMBER] , із автомобілем марки «OPEL VIVARO», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо транспортної пригоди [PERSON] загинув, автомобіль марки «NISSAN Х ТRAIL», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні ушкодження. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2022 року у справі №607/10867/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено йому 2 (два) роки іспитового строку. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , власника автомобіля марки «MERCEDES - BENZ», реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату ДТП 16 липня 2021 року, була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон» - поліс №200850314. За цим полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено ліміт відповідальності страхової компанії за завдану застрахованою особою шкоду майну третіх осіб 130 000 грн. Цивільно-правова відповідальність позивача [PERSON] , власника автомобіля марки «NISSAN Х ТRAIL», реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований у Німеччині станом на дату ДТП 16 липня 2021 року, була застрахована полісом страхування «Зелена карта». 02 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до страхової компанії «Еталон» із заявою щодо виплати страхового відшкодування і надала усі документи, які передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак, страхова компанія до цього часу такого страхового відшкодування не виплатила. Як вбачається з розпорядження Нацкомфінпослуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09.04.2019 року №538 ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 130000 гривень. 17 листопада 2021 року складено висновок експерта Кудрова А.К. № СЕ- 19/120-21/11532-АВ, з якого вбачається: вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу деталей автомобіля марки «NISSAN Х ТRAIL», реєстраційний номер [NUMBER] , ймовірно становить 367463 гривень 45 копійок, вартість втрати товарної вартості автомобіля марки «NISSAN Х ТRAIL», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження і наступного впливу наслідків ремонту складає 20017 гривень 43 копійки. Просить стягнути із ПАТ «Страхова компанія «Еталон» в користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 130000 грн. в якості невиплаченого страхового відшкодування, з [PERSON] в користь [PERSON] грошові кошти в розмірі - 257480 гривень 88 копійок в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок ДТП. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі [PERSON] , ПАТ «Страхова компанія «Еталон», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подавали. Як визначено у частині першій\~статті 280 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явились в судове засідання, відзиву на позов не подали та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2022 року у справі №607/10867/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено йому 2 (два) роки іспитового строку. Зокрема, [PERSON] було визнано винним у тому, що він 16.07.2021 року близько 17 год. 40 хв. керував технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz», р.н. [NUMBER] , та рухався зі швидкістю близько 90 км/год. автомобільною дорогою М12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» в напрямку від м.Хмельницького до м.Тернополя, в салоні якого перебував один пасажир [PERSON] . Під час руху вказаною ділянкою дороги [PERSON] , порушуючи вимоги пунктів 1.5 ч.1 та 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, із змінами та доповненнями, а також вимоги, які наведені у абзаці 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом та смугу руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб, своїми діями не примушувати інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху та швидкість, не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю та здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Унаслідок вказаних дій та порушуючи вимоги п.п.10.1, 11.3 ПДР, водій [PERSON] y продовження такого руху, перед зміною напрямку руху - виїзду на зустрічну смугу, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди, чи небезпеки іншим учасникам руху та надалі на дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, які розділені суцільною лінією дорожньої розмітки, допустив виїзд на смугу зустрічного руху. У вказаний період часу в зустрічному напрямку своєю смугою до м.Хмельницького рухалися наступні транспортні засоби: автомобіль марки «Nissan X-Trail», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , з чотирма пасажирами в салоні, зі швидкістю близько 70-80 км/год. та автомобіль марки «Opel Vivaro», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] із одним пасажиром [PERSON] , зі швидкістю близько 90 км/год. Своїми діями, які не відповідали вищепереліченим вимогам пунктів ПДР, а також вимогам розділу 34. Дорожня розмітка, 1. Горизонтальна розмітка, 1.1. (вузька суцільна лінія) ПДР, [PERSON] , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», р.н. [NUMBER] , на км 177 зазначеної дороги навпроти кафе «Вікторія» виїхав на смугу для зустрічного руху, перетнувши дорожню горизонтальну розмітку 1.1, яку в дорожній обстановці перетинати було заборонено, при цьому не надав переваги водію [PERSON] , створивши небезпеку для руху і позбавивши її технічної можливості уникнення дорожньо-транспортної пригоди. Рухаючись смугою зустрічного руху, водій [PERSON] створив такі умови, при яких не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та допустив зіткнення передньої бокової лівої частини керованого автомобіля марки «Mercedes-Benz», р.н. [NUMBER] , із боковою лівою частиною автомобіля «Nissan X-Trail», р.н. [NUMBER] . Після даного зіткнення з автомобілем марки «Nissan X-Trail», р.н. [NUMBER] , водій [PERSON] продовжив рух зустрічною смугою, вже перебуваючи в некерованому стані, внаслідок вищевказаного ДТП та створив «аварійну дорожню ситуацію» водію автомобіля марки «Opel Vivaro», р.н. [NUMBER] , [PERSON] , позбавивши його технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди. Унаслідок порушення ПДР [PERSON] створив такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та допустив на смузі руху вказаної дороги до м.Хмельницького подальше зіткнення автомобіля марки «Mercedes-Benz», р.н. [NUMBER] , із автомобілем марки «Opel Vivaro», р.н. [NUMBER] , які у первинний момент контактували між собою передніми частинами. У результаті дорожньо-транспортної пригоди - водію автомобіля марки «Opel Vivaro», р.н. [NUMBER] , [PERSON] спричинено масивну травму тіла з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів, від чого настала його смерть на місці пригоди, пасажиру автомобіля марки «Opel Vivaro», р.н. [NUMBER] , [PERSON] - середньої тяжкості тілесні ушкодження, пасажиру автомобіля марки «Mercedes-Benz», р.н. [NUMBER] , [PERSON] - середньої тяжкості тілесні ушкодження. Порушення водієм [PERSON] вимог пунктів 1.5 ч. 1, 2.3 (б, д), 10.1, 11.3 та вимог розділу 34. Дорожня розмітка, 1. Горизонтальна розмітка, 1.1. (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху, а також вимог, які наведенні в абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 та абзаці 4 частини 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух», перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілому [PERSON] , заподіянням середньої тяжкості тілесногоушкодження потерпілим [PERSON] та [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , власника автомобіля марки «MERCEDES - BENZ», реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату ДТП 16 липня 2021 року, була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Еталон» - поліс №200850314. За цим полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлений ліміт відповідальності страхової компанії за завдану застрахованою особою шкоду майну третіх осіб 130 000 грн. Цивільно-правова відповідальність позивача [PERSON] , власника автомобіля марки «NISSAN Х ТRAIL», реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрованого у Німеччині станом на дату ДТП 16 липня 2021 року, була застрахована полісом страхування «Зелена карта». Внаслідок вказаної ДТП із вини водія [PERSON] , яка відбулася 16.07.2021 року, [PERSON] завдано матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням автомобіля марки «NISSAN Х ТRAIL», реєстраційний номер [NUMBER] . Як встановлено судом 02 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Еталон» із заявою, щодо виплати страхового відшкодування і надала усі документи, які передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Однак, страховик до цього часу не виплатив такого страхового відшкодування. Відповідно до висновку від 17.11.2021 року № СЕ - 19/120-21/11532-АВ, складеного експертом Кудровим А.К., вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу деталей «NISSAN Х ТRAIL», реєстраційний номер ВІR S729, ймовірно становить 367463.45 грн., вартість втрати товарної вартості автомобіля марки «NISSAN Х ТRAIL», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження і наступного впливу наслідків ремонту складає 20017.43 грн. Згідно з п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27.03.1992 року\~"Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"\~питання про відповідальність за шкоду, заподіяну джерелами підвищеної небезпеки кожного із володільців перед іншими вирішується за правилами\~ст. 1166 ЦК України, якою встановлені підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних зобов`язань. Особливості відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, встановлені ст.1187,\~1188 ЦК України. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку пошкодженням транспортного засоби відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Представник позивача вказує, що розмір несплаченого страхового відшкодування, що підлягає стягненню з ПАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» на користь [PERSON] слід розраховувати у відповідності до висновку експерта № СЕ - 19/120-21/11532-АВ від 17.11.2021 року з урахуванням наступного: вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу деталей автомобіля марки «NISSAN Х ТRAIL», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 367463.45 грн.; вартість втрати товарної вартості автомобіля марки «NISSAN Х ТRAIL», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження і наступного впливу наслідків ремонту складає 20017.43 грн. Відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09.04.2019 року №538 ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 130000 гривень. Виходячи з того, що повна вартість відновлюваного ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу деталей автомобіля становить 367\~463.45 грн., розмір втрати товарної вартості автомобіля складає 20017.43 грн., ліміт відповідальності страхової компанії за завдану застрахованою особою шкоду майну третіх осіб становить 130000 грн., а тому ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» повинна відшкодувати позивачу 130000 грн. Суд погоджується із таким розрахунком, оскільки відповідачем жодних заперечень щодо спростування такого розрахунку до суду не надано, а тому вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. Щодо розміру матеріальної шкоди, яку представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] , суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміри реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Відповідно до ст. 1194 Цивільного Кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6- 691 цс 15 зроблено висновок, підтриманий Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. В судовому засіданні було встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2022 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. Таким чином, вина водія\~\~ [PERSON] у вчинені дорожньо транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Представник позивача вважає, що [PERSON] повинен відшкодувати 20\~017.43 грн. у якості відшкодування втрати товарної вартості автомобіля позивача та 237463.45 грн. у якості відшкодування розміру завданої шкоди позивачу, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Разом [PERSON] повинен відшкодувати [PERSON] 257\~480. 88 грн., із вказаним розрахунком шкоди суд повністю погоджується. Відповідно до ч. 3 ст. 22, ст.1166 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки визначається діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 ЦК, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що істотне значення. Тому в цій частині позовні вимоги також підлягають до задоволення. Враховуючи викладене, досліджені докази, як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди у розмірі 387480.88 грн., які підлягають стягненню із приватного акціонерного підприємства «Страхова компанія "Еталон» в сумі 130000 грн. та із [PERSON] в сумі 257 480.88 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд бере до уваги те, що позивач на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, а тому вважає за необхідне стягнути із відповідачів в користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, зокрема, стягнути із приватного акціонерного підприємства «Страхова компанія "Еталон» в користь держави 1300 грн. судового збору, із [PERSON] в користь держави 2574.81 грн. судового збору.

Outcome: approved