Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним довогором. Вимоги позову мотивовано тим, що 03 березня 2021 року, між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» було укладено договір, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 4000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та відсотки від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. 17.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО», укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за договором з відповідачем перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО». Відповідачем не повернуто своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредитного договору. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язання заборгованість за договором станом на 14 вересня 2023 року становить 23 188 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20 вересня 2023 року, відкрито провадження по справі, та за колпотанням позивача витребувано в АТ «Універсал Банк» банківську інформацію. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом з додатками рекомендованою поштовою кореспонденцією, яка була ним отримана 13 жовтня 2023 року, однак відзив до суду не надійшов, а відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне. Судом було встановлено, що 03 березня 2021 року, між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» було укладено договір №210302-35707-1, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 4000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1,99% та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача та сайті та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. 17 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО», укладено Договір про відступлення прав вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором №210307-34546 від 07.03.2021 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО». Згідно відповіді АТ «Універсал Банк», від 13 жовтня 2023 року, на ім`я [PERSON] , емітовано платіжну картку [NUMBER] , номер телефону [NUMBER] , зафіксовано в анкетних даних відповідача, та дійсно, інформація про підтвердження здійснення операцій за платіжною карткою [NUMBER] , з 02 березня 2021 року по 07 березня 2021 року, відправлялась на номер [NUMBER] . Відповідачем не повернуто своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов кредитного договору. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язання заборгованість за Договором №210302-35707-1від 03 березня 2021 року станом на 14 вересня 2023 року становить 23 188 грн., яка складається з: 4000 грн. - заборгованість за кредитом, 2388 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 02.03.2021 року по 01.04.2021 року; 16 800 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 Кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожен день прострочення за період з 02.04.2021 року по 30.07.2021 року. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджується: договором про надання правової допомоги від 02.06.2022 року, актом приймання-передачі наданих послуг, платіжним дорученням про оплату правової допомоги. В той же час, як вбачається з акту приймання-передачі наданих послуг, адвокат просить стянути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн., що складається з написання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику в розмірі 1 000 грн., та підготовки позовної заяви в розмірі 8 000 грн. Вказані витрати на професійну правничу допомогу, на переконання суду, є надмірними, не узгоджуються зі складністю цивільної справи, оскільки така є малозначною, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а відтак, стягнення витрат в розмірі 9 000 грн., не підлягає до задоволення. Посилання адвоката в позовній заяві на те, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клінтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини, не приймається судом до уваги оскільки, процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved