Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін: позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом (а.с. 1-5), в якому просить стягнути з відповідача на її користь не виплачену компенсацію за не використану відпустку в розмірі 8662,56 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом від 02.01.2023 її було звільнено із посади сестри медичної ЗПСМ Вигодської амбулаторії ЗПСМ у зв`язку із переведенням до КНП «Центр первинної медичної допомоги» Вигодської селищної ради. У витязі із наказу про її звільнення зазначено, що за період роботи з 01.11.2018 по 02.01.2023 у неї є 17 календарних днів відпустки, компесанцію за які їй при звільнені не було виплачено. Грошова компенсація за не використані дні відпустки не була перерахована і на рахунок КНП «Центр первинної медичної допомоги» Вигодської селищної ради. На даний час КНП «Центр первинної медичної допомоги» Вигодської селищної ради відмовляє їй у виплаті цієї компенсації у зв`язку із тим, що кошти їм перераховано не було, а КНП «Центр первинної медичної допомоги» Долинської міської ради також відмовляє у виплаті цієї компенсації у зв`язку із зміною законодавства та відсутністю у них цього обов`язку. Інформації про суму компенсації за не використані дні відпустки їй не було надано. Представницею відповідача\~подано відзив на позов (а.с. 23-36), в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що позивачку [PERSON] було звільнено у зв`язку із переведенням в КНП «ЦПМД» Вигодської селищної ради. Із останньою було проведено розрахунок за відпрацьовані години. Належні позивачці [PERSON] не використані дні відпустки було переведено до КНП «ЦПМД» Вигодської селищної ради. Зазначає, що позивачка [PERSON] особисто написала заяву на звільнення (у зв`язку із переведенням) та особисто просила про перенесення не використаної відпустки до нового місця роботи. КНП «ЦПМД» Долинської міської ради здійснило звільнення позивачки [PERSON] із її переведенням та перенесенням не використаної відпустки до КНП «ЦПМД» Вигодської селищної ради. Окрім цього, гарантійним листом №92/12/22 від 29.12.2022 КНП «ЦПМД» Вигодської селищної ради взяло на себе зобов`язання перенести не використані дні відпустки на своє підприємство. Позивачка [PERSON] подала відповідь на відзив (а.с. 38-41), в якому зазначає, що відмова відповідача у виплаті їй при звільненні компенсації за всі не використані дні відпустки є незаконним, оскільки чинним законодавсвом передбачено її право при звільненні отримати грошову компенсацію за всі не використані нею дні відпустки. Представниця відповідача 31.10.2023 подала письмові пояснення, в яких зазначено, що компенсація за 17 днів не використаної щорічної відпустки становить 8 367,91 грн., оскільки 184 441,58 грн - це сумарний заробіток позивачки [PERSON] , з яких 6 256 грн становить матеріальна допомога на оздоровлення, яка при обчисленні середньої заробітної плати не враховується. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Вовк В.В. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Останній додатково зазначив, що оскільки довідка із пенсійного фонду ОК-5 відображає загальний дохід і про розмір отриманої позивачкою матеріальної допомоги, яка при обчисленні середньої заробітної плати не враховується, вони не знали, то вони погоджується із розрахунком наданим представницею відповідача. Представниця відповідача у судове засідання не з`явилась, 31.10.2023 через канцелярію суду подала клопотання (а.с. 49) про проведення розгляду справи без її участі та про підтримання заперечення проти позову викладеному у відзиві. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 25.09.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 12 жовтня 2023 року від представниці відповідача надійшов відзив на позов. 24 жовтня 2023 року позивачка [PERSON] подала відповідь на відзив. 31 жовтня 2023 року представницею відповідача подано клопотання про розгляд справи без її участі та подано письмові пояснення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах із комунальним некомерційним підприємством "Центр первинної медичної допомоги" Долинської міської ради. Відповідно до витягу із наказу від 02.01.2023 №1-к директора комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної допомоги» Долинської міської ради Івано - Франківської області В.Фотуйми (а.с. 8), позивачку [PERSON] , на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, звільнено із посади сестри медичної ЗПСМ Вигодської амбулаторії ЗПСМ з 02.01.2023 у з в`язку із переведенням до КНП «Центр первинної медичної допомоги» Вигодської селищної ради. Зобов`язано бухгалтерію провести остаточний розрахунок із позивачкою. 17 календарних днів відпустки за період роботи з 01.11.2018 по 02.01.2023, за заявою позивачки, переведено до КНП «ЦПМД» Вигодської селищної ради. Підстави: заява позивачки від 30.12.2022 та гарантійний лист директора КНП «ЦПМД» Вигодської селищної ради від 29.12.2022. Згідно із листа директора комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної допомоги» Долинської міської ради Івано - Франківської області В.Фотуйми (а.с. 11), КНП «Центр первинної медичної допомоги» Долинської міської ради не перераховуватиме компенсацію за не використані дні відпустки, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022, який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни, зокрема, у ст. 24 Закону України «Про відпустки», а саме виключено ч. 3 ст. 24 цього Закону, яка передбачала право працівника у разі переведення на роботу на інше підприємство, за його бажанням, можливість перерахування грошової компенсації за не використані ним дні відпустки на рахунок підприємства, на яке він перейшов. На звернення позивачки [PERSON] про отримання інформації про суму грошової компенсації за всі не використані дні відпустки при звільненні та про виплату їй цієї компенсації (а.с. 12), відповідачем надано відповідь (а.с. 13) про відсутність у нього обов`язку здійснення такої виплати. Із довідки форми ОК-5 Пенсійного фонду України (а.с. 14-16) вбачається, що усього за 2022 позивачка [PERSON] отримала 184 461,58 грн. Відповідно до гарантійного листа т.в.о. директора КНП «Центр первинної медичної допомоги» Вигодської селищної ради Н.Білянського від 29.12.2022 №92/12/22 (а.с. 36), КНП «Центр первинної медичної допомоги» Вигодської селищної ради звертається до КНП «ЦПМД» Долинської міської ради із проханням звільнити в порядку переведення працівників Вигодської, Вишківської та Шевченківської амбулаторій загальної практики - сімейної медицини з перенесенням невикористаних днів відпустки до КНП «Центр первинної медичної допомоги» Вигодської селищної ради. Гарантовано прийняття працівників. Отже, судом встановлено, що 02.01.2023 позивачку [PERSON] було звільнено із посади медичної сестри ЗПСМ Вигодської амбулаторії ЗПСМ у зв`язку із переведенням до КНП «Центр первинної медичної допомоги» Вигодської селищної ради. Переведено належні їй 17 календарних днів відпустки до КНП «ЦПМД» Вигодської селищної ради за її заявою, за період роботи з 01.11.2018 по 02.01.2023. При звільнені грошова компенсація за всі не використані нею дні відпустки їй виплачена не була. Відповідач заперечує обов`язок виплати даної грошової компенсації мотивуючи це тим, що за гарантійним листом КНП «ЦПМД» Вигодської селищної ради взяло на себе зобов`язання перенесення не використаних днів відпустки на своє підприємство та тим, що у зв`язку із зміною законодавства, перерахування на рахунок підприємства, на яке перейшов працівник, грошової компенсації за не використані ним дні відпустки не здійснюється. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із не виплатою при звільненні позивачці грошової компенсації за всі не використані нею дні відпустки, що є порушенням її законних прав та інтересів. ІV. Оцінка суду: суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої незалежності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.\~\~ Як передбачено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до\~ст.\~116\~КЗпП України,\~при звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про суми,\~нараховані та\~виплачені працівникові\~при звільненні,\~із зазначенням\~окремо кожного\~виду виплати\~(основна\~та додаткова\~заробітна плата,\~заохочувальні та\~компенсаційні виплати,\~інші виплати,\~на які\~працівник має\~право згідно\~з умовами\~трудового договору\~і відповідно\~до законодавства,\~у тому\~числі при\~звільненні)\~роботодавець повинен\~письмово повідомити\~працівника в\~день їх\~виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно із ч. 1 ст. 83 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Статтею 74 Кодексу законів про працю України встановлено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Слід зазначити, що відповідно до п. 2 розділу ІІ «Порядку обчислення середньої заробітної плати», який затверджений постановою КМУ від 08.02.1995 №100 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Відповідно до п. 7 розділу IV цього Порядку (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. При цьому, за змістом п. 4 розділу ІІІ цього Порядку, у разі розрахунку середньої заробітної плати за 12 місяців сума матеріальної допомоги та інших виплат не враховуються. Так, судом встановлено, що позивачку [PERSON] , на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, 02.01.2023 було звільнено із посади сестри медичної ЗПСМ Вигодської амбулаторії ЗПСМ у зв`язку із переведенням до КНП «Центр медичної допомоги Вигодської селищної ради. Аналіз ч. 1 ст. 47; ст. 116; ч. 1 ст. 83 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за не використану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Однак, в судовому засіданні встановлено та представницею відповідача не заперечено те, що в день звільнення та на даний час позивачці [PERSON] не виплачено компенсацію за невикористані 17 календарних днів відпустки, за період з 01.11.2018 по 02.01.2023. Стосовно розміру не виплаченої компенсації за не використану відпустку, суд зазначає таке. Так, позивачка [PERSON] була звільнена 02.01.2023, а тому для обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за не використані дні відпустки беруться останні 12 календарних місяців роботи, тобто весь 2022 рік, за який позивачка отримала 184 461,58 грн. Від даної суми слід відняти 6 256 грн матеріальної допомоги, оскільки така при обчисленні середньої заробітної плати не враховується. Отже, сумарний заробіток становить 178 205,58 грн., який слід поділити на кількість календарних днів, а саме 362 дні, оскільки 01, 07 січня та 08 березня 2022 року були святково неробочими днями. Таким чином, середня заробітна плата для виплати компенсації позивачки становить 492,28 грн. Вказану суму необхідно помножити на число календарних днів відпустки, тобто на 17. Отже, розмір не виплаченої компенсації за не використану відпустку становить 8 368,77 грн і вказану суму слід стягнути з відповідача на користь позивачки. А тому, враховуючи вище викладене, позов є обґрунтованими та підлягає частковому задоволенню. При цьому, суд відхиляє доводи представниці відповідача в частині того, що належні позивачці [PERSON] не використані дні відпустки було переведено до КНП «ЦПМД» Вигодської селищної ради, оскільки Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022, який набрав чинності 19.07.2022, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про відпустки», якою було передбачено право працівника, за його бажанням, у разі переведення на роботу на інше підприємство можливість перерахування грошової компенсації за не використані ним дні щорічних відпусток на рахунок підприємства, на яке він перейшов, виключено. Позивачку звільнено 02.01.2023, тобто після набрання даним законом чинності, а тому [PERSON] при звільненні мало бути виплачено в тому числі і компенсацію за не використану відпустку. Право перерахування цієї грошової компенсації КНП "ЦПМД" Вигодської селищної ради на момент звільнення позивачки [PERSON] чинним законодавством не було передбачено. Відхиляє суд і доводи представниці відповідача про те, що КНП «ЦПМД» Вигодської селищної ради гарантійним листом від 29.12.2022 взяло на себе зобов`язання перенести не використані дні відпусти, зокрема, і позивачки [PERSON] на своє підприємство, оскільки такий лист не є належним доказом, адже цим листом жодним чином не підтверджується перебування останньої у трудових відносинах із КНП «ЦПМД» Вигодської селищної ради, в тому числі і у вказаний період. Більше того, з тексту цього гарантійного листа вбачається, що КНП «ЦПМД» Вигодської селищної ради гарантувало лише прийняття звільнених працівників. Отже, в ході судового розгляду, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, які підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд приходить висновку, що із відповідача на користь позивачки слід стягнути 8\~368,77 грн не виплаченої компенсації за не використану відпустку. При цьому, з вказаної суми мають бути відраховані обов`язкові платежі до державного бюджету. Що стосується клопотання позивачки про поновлення строку звернення до суду, слід зазначити таке. Так, ст. 233 КЗпП України встановлені строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Оскільки на час звернення до суду із даним позовом позивачка не отримувала письмового повідомлення про нараховані та виплачені їй суми, строк на звернення до суду нею пропущено не було. V. Розподіл судових витрат: беручи до уваги, що, згідно із положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1 073,60 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. 43 Конституції України, ст. 3, 47, 74, 83, 116 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки», п. 2 розділу ІІ, п. 4 розділу ІІІ, п. 7 розділу ІV, «Порядку обчислення середньої заробітної плати», який затверджений постановою КМУ від 08.02.1995 №100 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин),

Outcome: partial