Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~Приморського районного\~суду м.\~Одеси з\~позовом до\~ [PERSON] \~про визнання\~батьківства,\~в якій,\~з урахуванням\~заяви про\~зміну предмета\~позову,\~просив визнати [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Нойштрелитць, Німеччина, громадянина України батьком [PERSON] , який народився [INFO] в м. Ялта АР Крим, внести зміни до поновленого актового запису про народження № 10 від 18 жовтня 2022 року, який складено Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в частині відомостей про батька дитини та вказати батьком дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Нойштрелитць, Німеччина, громадянина України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] на тимчасово окупованій території АР Крим у сторін у справі народився син [PERSON] . Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2022 року встановлено факт народження дитини на тимчасово окупованій території України, 18 жовтня 2022 року поновлено актовий запис про народження № 10 та видано свідоцтво про народження [PERSON] . Відомості про батька дитини на підставі ч. 1 ст. 135 СК України зазначені за вказівкою матері. Позивач указує, що він є батьком дитини, завжди себе таким визнавав, піклується про дитину. Крім того, між сторонами у справі у 2016 році на тимчасово окупованій території України укладено шлюб, однак свідоцтво про шлюб видано окупаційною владою та не визнається державою Україна. Також указує, що відповідач до відділу державної реєстрації актів цивільного стану на території України із спільною заявою про визнання батьківства наміру звертатися не має. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2023 прийнято до розгляду заяву [PERSON] про зміну предмета позову від 28.12.2022. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.05.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача адвокат Кушнеренко І. В. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, зазначив, що позивач позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позов [PERSON] визнає. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які повідомлені належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи; з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 31.10.2023. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив таке. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 жовтня 2022 року у справі №705/3945/22 заяву [PERSON] про встановлення факту народження дитини на окупованій території задоволено, встановлено факт народження [PERSON] , який народився [INFO] в м. Ялта Автономна Республіка Крим, батьками якого є: мати громадянка України [PERSON] , [INFO] , та батько громадянин України [PERSON] (запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводити відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України). 18 жовтня 2022 року Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , матір`ю дитини записано [PERSON] , батьком - [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed