Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася КПН «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини №3 «Сонечко» ОМР Зброжик О.П. з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батьків внесені відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України. Згідно з Актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я, складеного 29.07.2021 року адміністрацією КПН «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня» Одеської обласної ради, у присутності інспектора СЮП ВП ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, головного спеціаліста територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Суворовському районі, з`ясовано, що мати дитини - [PERSON] , [INFO] , самовільно покинула медичний заклад, залишивши там дитину. У КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини № З «Сонечко» Одеської міської ради малолітній [PERSON] ,[INFO] , перебуває з 20.08.2021 року на повному державному забезпеченні відповідно путівки-направлення Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 13.08.2021 №99/03. Малолітнього [PERSON] , [INFO] , Наказом Служби у справах дітей Одеської міської ради від 05.10.2021 року № 228 «Про постановку на первинний облік малолітнього, [PERSON] , [INFO] » поставлено на первинний облік. Посилаючись на те, що батьки малолітнього [PERSON] - відповідачі по справі, за весь час його перебування у КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок «Сонечко № 3» Одеської міської ради у закладі жодного разу не відвідували, не цікавилися здоров`ям дитини, матеріальної допомоги не надавали, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В матеріалах справи наявний відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Дорова А.О. , в якому представник просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Так, представник відповідача зазначив, що відповідач [PERSON] не погоджується із вимогами, викладеними в позовній заяві, не бажає бути позбавленою батьківських прав, а навпаки бажає брати активну участь у житті своєї дитини [PERSON] . [INFO] , спілкуватись з ним, проводити спільно час та займатись його вихованням. Так, представник відповідача відзначив, що у позовній заяві вказано, то відповідач залишила дитину в пологовому будинку, проте на той момент остання не мала постійного місця проживання, про що також повідомляла. Відповідач [PERSON] не бажала, щоб дитина жила в умовах, що не задовольняли її нормальні потреби для фізичного та психічного розвитку, а її скрутне на той час матеріальне становище негативно вплинуло на благополуччя дитини (а.с.97-100). В судовому засіданні КНП «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини №3 «Сонечко» ОМР підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позовну заяву не подав. На адресу суд повернувся конверт з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не зявилися. При цьому в матеріалах справи наявна заява представника відповідача - Дорова А.О. , в якій останній просив відкласти розгляд справи у зв`язку з необхідністю надання доказів у справі, які стосуються відповідача [PERSON] . Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Суд вважає, що заява представника відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, враховуючи наявність в матеріалах справи достатньої кількості доказів для встановлення фактичних обставин справи, відповідачем [PERSON] надавався відзив на позовну заяву, у межах вказаного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, представник не навів у клопотанні обставин, які б перешкоджали розглянути справу за відсутності представника відповідача, а також не мотивував необхідність його безпосередньої явки до суду, як і не надав доказів поважності причин неявки в судове засідання. З огляду на положення частини другої статті 223 ЦПК України, згідно з якою неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає можливим розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача [PERSON] .. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 29 вересня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Одеса) (а.с.11). Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0032985169, відомості про батьків [PERSON] , [INFO] , а саме : [PERSON] та [PERSON] , вказано згідно з розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №592р від 30 серпня 021 року; повідомлення про державну реєстрацію народження № 18981/56-18 від 29 вересня 2021 року направлено до служби у справах дітей Одеської міської ради (а.с.13-14). Згідно направлення 99/03 від 13.08.2021 року Одеської обласної державної адміністрації Департаменту охорони здоров`я, [PERSON] , [INFO] , направлено до будинку дитини (а.с.14). Згідно Акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 29 липня 2021 року, вбачається, що 29 липня 2021 року о 09:50 год. в КНП «ООДКЛ» ООР виявлена покинута дитина чоловічої статті [PERSON]/хлопчик, [INFO] в 06:17 год. Дитина поступила до медичного закладу без матері. Мати до дитини не приходила жодного разу, один раз зателефонувала 07.07.2021 року та повідомила що знаходиться в центрі реабілітації «Громадський рух «Софія, Віра, Любов», постійного місця проживання немає. (а.с.15-16). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 07 жовтня 2021 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.25). Згідно Наказу № 228 від 05 жовтня 2021 року [PERSON] , [INFO] поставлено на первинний облік (а.с.26). Відповідно до копії Договору № 19794788516 про відкриття мешканцю дитячого закладу/навчального закладу/закладу охорони здоров`я/ закладу соціального захисту населення поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування від 16 листопада 2021 року (а.с.27-28). Оголошення про розгляд питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , розміщено в газеті «Одеські вісті» (а.с.30). Згідно довідки адміністрації КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» ОМР повідомляє, що малолітній [PERSON] , [INFO] , влаштований до КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» ОМР з 20.08.2021 року (а.с.32). Суворовська районна державна адміністрація Одеської міської ради ухвалила висновок №01-05-3/82 від 07 квітня 20222 року, згідно з яким вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щодо малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Згідно з нормами ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так досліджуючи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав судом встановлено, що батьки не відвідали свого сина жодного разу, не цікавилися здоров`ям дитини, матеріальної допомоги не надавали. В ході телефонної розмови працівника служби з [PERSON] , остання заперечила щодо позбавлення її батьківських прав, та запевнила, що має намір повернути малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в сім`ю, однак повідомити адресу проживання відмовилась. В ході телефонної розмови [PERSON] , пояснив, що більше 4 (чотирьох) років не проживає з [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує їх спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , не заперечує, оскільки впевнений, що це не його син. Так, наданий суду висновок підтверджує свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками відповідачем [PERSON] та не має негативних характеристик відносно [PERSON] та відомостей про те, що вона свідомо та остаточно знехтувала своїми обов`язками відносно дитини, втратила цікавість до дитини, а інтереси дитини вимагають застосування такого крайнього заходу як позбавлення матері батьківських прав. Відповідно до частини першої статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як зазначалось вище, відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що батько дитини [PERSON] не забрав дитину з закладу охорони здоров`я без поважної причини, протягом шести місяців не виявляв щодо неї батьківського піклування, надалі не бажає спілкуватися зі своїм малолітнім сином, свідомо нехтує своїми батьківським обов`язками, ухиляється від їх виконання, не здійснив жодної дії направленої на фізичний і духовний розвиток дитини, фактично самоусунувся від виконання покладених на нього законом обов`язків по вихованню та догляду за дитиною, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав підлягає до задоволення. Вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , судом встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не забрала дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляла щодо неї батьківського піклування, не на належному рівні піклується про її духовний та фізичний розвиток, не в достатньому обсязі цікавиться її здоров`ям, не проявляє до неї батьківську увагу та турботу, однак відстоювання в судовому засіданні стороною відповідача [PERSON] своєї позиції - категоричного заперечення проти позбавлення її батьківських прав, повідомляє про намір повернути дитину в сім`ю, свідчить про бажання відповідача займатися вихованням і утриманням дитини. Більше того, суд зазначає, що відповідач [PERSON] не приділяє достатньої уваги догляду та вихованню сина, але в зв`язку з тим, що ніхто не застережений від неправильних вчинків, однак кожен при цьому має право на виправлення своїх вчинків, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову КПН «Спеціалізований психоневрологічний Будинок дитини №3 «Сонечко» ОМР в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] , та попередити останню про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина відносно сина [PERSON] , [INFO] , передбачені сімейним законодавством в повному обсязі. Оцінивши усі докази в сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні безперечно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини і на цих підставах повинен бути позбавлений батьківських прав, одночасно, суд вважає, що відсутні достатні обставин, які б свідчили про необхідність застосування до відповідача [PERSON] такого крайнього заходу впливу на нього як позбавлення батьківських прав. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів з відповідачів на користь дитини, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на 1 дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно роз`яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 193 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Враховуючи вказані вище обставини, а саме те, що у правовому розумінні чинного законодавства разом з позбавленням батьківських прав з відповідачів може бути стягнуто і аліменти на утримання дитини, та враховуючи те, що законодавець чітко визначив, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, прийнявши до уваги, що наразі дитина перебуває на повному державному забезпеченні у державному закладі, а отже суд вважає за доцільне позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідачів обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] , [PERSON] аліменти у 1/3 частки від заробітку (доходу) платників аліментів. Але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь малолітнього [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Перераховувати аліменти на особистий рахунок малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з відповідачів суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України.

Outcome: partial