Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Адвокат Юхименко Ю.Ю., який діє в інтересах позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 07.12.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір № 492511419 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідач отримала кредит, з урахуванням збільшення суми кредиту, у розмірі 15700,00 грн., пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Кредитний договір № 492511419 від 07.12.2021 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № MNV32J4W було направлено позичальнику 07.12.2021 року на номер мобільного телефону, вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] , вказаний ідентифікатор введений позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 07.12.2021 року о 16:34:48 годині, після чого відповідач натиснув кнопку «Відправити/Підписати», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, після чого Товариством було перераховано грошові кошти, з урахуванням збільшення суми кредиту, в сумі 15700,00 грн на банківську карту відповідача. Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, з урахуванням збільшення суми кредиту, в сумі 15700,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою 0,22% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого для надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. 23.04.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 492511419 від 07.12.2021 року. 29.12.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 492511419 від 07.12.2021 року. 04 серпня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу №04/08/23-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 04 серпня 2023 року до Договору факторингу №04/08/23-01 від 04.08.2023 року до позивача перейшло право грошової до відповідача в сумі 40201,56 грн., з яких 15699,21 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24502,35 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за Кредитним договором № 492511419 від 07.12.2021 року не погашена. У зв`язку із вищевикладеним, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором № 492511419 від 07.12.2021 року в сумі 40201,56 грн., а також судові витрати в сумі 2147,20 грн та 5000,00 грн витрат на правову допомогу. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 12.09.2023 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідач повідомлявся належним чином, у встановлений законом порядок, за адресою зареєстрованого місця проживання. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.12.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір № 492511419 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідач отримала кредит, з урахуванням збільшення суми кредиту, у розмірі 15700,00 грн., пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити в договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Кредитний договір № 492511419 від 07.12.2021 року був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № MNV32J4W було направлено позичальнику 07.12.2021 року на номер мобільного телефону, вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] , вказаний ідентифікатор введений позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 07.12.2021 року о 16:34:48 годині, після чого відповідач натиснув кнопку «Відправити/Підписати», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, після чого Товариством було перераховано грошові кошти, з урахуванням збільшення суми кредиту, в сумі 15700,00 грн на банківську карту відповідача. Відповідно до умов Кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, з урахуванням збільшення суми кредиту, в сумі 15700,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою 0,22% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого для надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. 23.04.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 492511419 від 07.12.2021 року. 29.12.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 492511419 від 07.12.2021 року. 04 серпня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу №04/08/23-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 04 серпня 2023 року до Договору факторингу №04/08/23-01 від 04.08.2023 року до позивача перейшло право грошової до відповідача в сумі 40201,56 грн., з яких 15699,21 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24502,35 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Згідно виписки по особовому рахунку за кредитним договором № 492511419 від 07.12.2021 року заборгованість [PERSON] станом на 11.08.2023 року складає 40201,56 грн. та не погашена відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не надав доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, в зв`язку з чим суд вважає його достовірним. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 40201,56 грн., з яких 15699,21 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 24502,35 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, вимоги позивача про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 2147,20 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. суд вважає законними, обґрунтованими та підтверджені належними доказами, а тому підлягають до задоволення. На підставі ст.526, 527, 530, 625 ЦК України,

Outcome: approved