Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

В суд звернувся [PERSON] , до [PERSON] , з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 20.07.2011 року і зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області, про що зроблено актовий запис № 29. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що шлюбне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного, не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, а тому сімейне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Від даного шлюбу мають двоє дітей доньку [PERSON] [INFO] , та сина [PERSON] [INFO] . Спорів щодо спільно нажитого майна за час подружнього життя не мають. Представник позивача адвокат Кркгліцька В.М., в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 20.07.2011 року. Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей донька [PERSON] [INFO] , та син [PERSON] [INFO] . Даний факт стверджується оглянутими в судовому засіданні та долученими до справи свідоцтвами про народження. Спорів щодо спільно нажитого майна за час подружнього життя не мають. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. В судовому засіданні було встановлено, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, сторони миритись не бажають, а тому зберігати його не доцільно. Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, сторони тривалий час не підтримують сімейні відносини, проживають окремо, і є підстави для його розірвання. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка [PERSON] , не просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище. Питання про повернення сплаченого\~\~при подачі позовної заяви судового збору позивач не ставить.

Outcome: approved