Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що на підставі підписаної заяви № б/н від 02.02.2016 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. В порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 22.05.2023 року має перед Банком заборгованість у розмірі 101580,97 грн., яка складається 80687,66 грн заборгованість за тілом кредиту та 20893,31 грн. заборгованість за простроченими відсотками. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 101580,97 грн. за кредитним договором № б/н від 02.02.2016 року та судові витрати у сумі 2 684,00 грн. Оскільки, остання відома адреса відповідача: [ADDRESS] , що станом на 07.11.2023 року знаходиться на тимчасово окупованій території згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)», ухвалою судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області 05.09.2023 року з Міністерства соціальної політики України витребувано інформацію щодо відповідача з Єдиної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. 02 жовтня 2023 року ухвалою Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області у справі відкрито спрощене позовне провадження (з викликом сторін). Представник позивача разом з позовом надав суду письмову заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів та розгляду справи за його відсутності. Відповідач у судове засіданя не з`явилася, про\~день,\~час та\~ місце слухання\~справи належним\~чином,\~повідомлена. Відзиву на позов не подавала. З огляду на викладене, в силу п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому зі згоди позивача та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. [PERSON] заповнила та підписала анкету-заяву № б/н від 02.02.2016 року, на підставі якої виявила бажання відкрити кредитний рахунок. Для користування кредитним рахунком [PERSON] отримала кредитні карти Універсальна та кредитну карту Універсальна Gold (а.с. №16). Підписавши анкету-заяву, [PERSON] погодилася, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною 1 статті 1048 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором В силу положень ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Викладеними нормами права встановлено обов`язкову письмову форму та істотні умови кредитного договору, а саме: розмір кредиту та відсотків за користування кредитом, прядок погашення кредитної заборгованості, які узгоджуються між сторонами при укладенні правочину шляхом підписання його примірників. За твердженням позивача та згідно з наданим ним розрахунком заборгованості відповідача у зв`язку з неналежним виконанням договору від 02.02.2016 року станом на 22.05.2023 року має перед Банком заборгованість у розмірі 101580,97 грн., яка складається 80687,66 грн заборгованість за тілом кредиту та 20893,31 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Для перевірки наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором суд на підставі наданих АТ КБ «ПриватБанк» доказів має встановити перш за все узгоджений між сторонами порядок погашення кредитної заборгованості та нарахування заборгованності за простроченими підсотками. Суд зазначає, що відносно Умов та правил надання банківських послуг, то такі взагалі не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розумів відповідач та ознайомилась і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку та що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків у зазначеному в цих документах розмірі і порядку. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, а також тарифи, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону №1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. За положеннями статті 11 Закону №1023-XII перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема: тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В«Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Натомість з наданого позивачем розрахунку заборгованості виходить, що банком нараховані відсотки за користування кредитними коштами за різними ставками (а.с. 6-14). У зв`язку з вищенаведеним, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування відсотків за кредитним договором від 02.02.2016 року. Згідно зі статтями 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Виходячи з принципу змагальності, сторона не може будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу). На підставі викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченими відсотками на суму в 20893,31 грн. суд вважає недоведеними, тому відмовляє у їх задоволенні. Таким чином, суд стягує з відповідача заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 80687,66 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2131,95 грн. (2684 грн. х 80687,66 грн. : 101580,97 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial