Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин та визнати, що [PERSON] , [INFO] , який помер в листопаді 2021 року, є батьком заявника. В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що в листопаді 2021 року помер [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина на належну померлому квартиру. Заявник є сином померлого, але не може оформити спадщину після смерті свого батька, оскільки у різних документах прізвище померлого записано з різними буквами «і» та «и», а прізвище заявника пишеться через літеру «и» - [PERSON] . Заявник зазначає, що у свідоцтві про смерть прізвище батька зазначено через літеру «і» - « [PERSON] », а у свідоцтві про народження заявника прізвище батька зазначене через літеру «и» - [PERSON] . Розбіжність у написанні прізвищ заявника та померлого [PERSON] зумовила необхідність встановлення факту родинних відносин в судовому порядку. 05.07.2023р. судом відкрито провадження у справі. 28.07.2023р. за запитом суду від приватного нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Левицької Е.А. на адресу суду надійшла копія спадкової справи №57/2022, заведеної після смерті [PERSON] . Усною ухвалою суду від 04.08.2023р. до участі у справі в якості заінтересованої особи залучену [PERSON] . В судове засідання заінтересовані особи не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Від представника Черкаської міської ради - Луніна К.В., яка діє на підставі довіреності №329-01-21 від 31.01.2023р., - на адресу суду надійшло клопотання, в якому вона просила розглянути справу без участі представника Черкаської міської ради та ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. В судовому засіданні заявник та його представник - адвокат Чакалов А.К., який діє на підставі ордеру серії СА №1058001 від 27.06.2023р., - підтримали вимоги заяви та наполягали на їх задоволенні. Представник заявника пояснив, що помилка у написанні прізвища померлого обумовлена розбіжностями у перекладі прізвища « [PERSON] » з російської на українську мову, внаслідок чого в одних документах прізвище померлого українською мовою значиться через літеру «і», а в інших - «и», проте у російськомовних документах написання прізвища є однотипним. Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що перебувала у шлюбі з померлим [PERSON] і заявник є їх спільним сином. Зазначила, що до розірвання їх шлюбу у померлого були документи із зазначенням написання його прізвища українською мовою через літеру «и», але після цього у різних документах написання прізвища здійснено через літеру «і», внаслідок чого у свідоцтві про смерть прізвище померлого зазначено як « [PERSON] ». Свідок [PERSON] пояснила, що померлого [PERSON] вона знала особисто з 90-х років. Їй відомо, що заявник є сином померлого і вона не має жодного сумніву у цій обставині. Заслухавши пояснення учасників справи та свідків, дослідивши надані заявником письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області 31.10.2012р. /а.с. 8-9/, заявник - [PERSON] , народився [INFO] у м. Черкаси, з 31.12.2013 року має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського райвиконкому м. Черкаси Черкаської області 27.06.1995 року заявник народився [INFO] у м. Черкаси, батьками заявника є: батько - [PERSON] , українець; мати - [PERSON] , українка. /а.с. 13/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, батьками заявника є: батько - [PERSON] , [INFO] , українець, громадянин України; мати - [PERSON] , [INFO] , українка, громадянка України. Місцем проживання батьків зазначена одна адреса: [ADDRESS] /а.с. 54-56/. Відповідно до постанови народного судді Придніпровського району м. Черкаси Степаненка М.І. від 19.11.1997р. було стягнуто аліменти з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Цесіс Латвійської РСР, на користь [PERSON] на утримання їх спільних дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , - в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.11.1997р. і до досягнення дітьми повноліття. В постанові також зазначено, що [PERSON] та [PERSON] проживають за однією адресою: [ADDRESS] /а.с. 19/. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого ВДРАГС Придніпровського райвиконкому м. Черкаси 14.10.1997р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 06.05.1997р. /а.с. 17/. Квартира за адресою: [ADDRESS] , - належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі розпорядження від 18.11.1998р. №360, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на житло /а.с. 21/. В матеріалах інвентаризаційної справи №13498 на квартиру [ADDRESS] міститься довідка про склад сім`ї в такій квартирі станом на 1998 рік, в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO], зареєстрований у такій квартирі з 15.08.1990р. /а.с. 25/ Згідно посвідчення мисливця, виданого ДЛГО «Черкасиліс» 12.08.1997р., воно стосується [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Цесіс Латвії і проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с. 29/. На посвідченні наявне фотозображення [PERSON] , яке збігається з фотозображенням на членському квитку УТМР серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] /а.с. 29/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого ВДРАЦС у м. Черкаси 25.04.2022р. [PERSON] , [INFO] , який народився у м. Цесіс Латвії, помер у листопаді 2021 року, про що складено відповідний актовий запис про смерть від 17.12.2021р. №4282 /а.с. 14/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть місце проживання померлого [PERSON] зазначена адреса: [ADDRESS] /а.с. 51-53/. Ні підставі заяви [PERSON] від 27.04.2022р. приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. було заведено спадкову справу №57/2022 /а.с. 44-89/. На запит заявника від 27.04.2022р. експертом Українського бюро лінгвістичних експертиз було складено експертний висновок №056/259-п/2 від 28.04.2022р., в якому вказується, що субнормативний український запис прізвища « [PERSON] » виник при міжмовних (українсько-російських та російсько-українських) перетвореннях через посередництво відповідного російського запису і графічно відтворює його просторічну вимову, що є типовою девіацією в практиці документування в умовах українсько-російської міжмовної взаємодії. Відповідно до чинних стандартів нормативним українським записом зазначеного прізвища є « [PERSON] ». Внаслідок чого експерт виснував, що український запис прізвища « [PERSON] » (паспорт громадянина України та свідоцтво про народження [PERSON] ; постанова Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.11.1997) і « [PERSON] » (свідоцтво про смерть [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними /а.с. 16/. На теперішній час [PERSON] не може прийняти спадщину після смерті [PERSON] , оскільки факт родинних відносин не підтверджується належним чином через різне написання прізвищ зазначених осіб. Тож заявнику необхідно реалізувати його право на отримання спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємцю першої черги, але внаслідок розбіжності в написанні прізвища батька у свідоцтві про народження та свідоцтві про смерть є перешкоди для реалізації законних прав заявника. Надаючи оцінку доводам заявника та встановленим обставинам справи суд виходить з наступного. За змістом ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (а. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для реалізації права на спадкування спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до п. 4.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Таким чином, для реалізації права на спадкування за законом на підставі споріднення спадкоємці зобов`язані підтвердити факт родинних відносин із спадкодавцем документом, який містить відомості з акту цивільного стану, що зареєстрований у встановленому законом порядку. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що заявник не має можливості підтвердити факт свого споріднення з померлим [PERSON] належними документами, оскільки у таких документах наявні розбіжності в написанні прізвища заявника та померлого. До того ж в актовому записі про народження заявника зазначено, що його батько [PERSON] народився [INFO] , а померлий [PERSON] - [INFO] . За таких обставин підтвердження факту родинних відносин між заявником та померлим [PERSON] можливе лише в судовому порядку з доказуванням його існування в загальному порядку. За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами та показаннями свідків. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини і громадянина, суд оцінює докази згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», оскільки «таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів» (справа «Бочаров проти України» рішення від 17 березня 2011 року, заява № 21037/05, §45; «Федорченко та Лозенко проти України», рішення від 20 вересня 2012 року, заява № 387/03, §53). Судом встановлено, що документи, які були предметом судового розгляду, були складені різними установами, в різний час і різними мовами (російською, українською). Натомість суд бере до уваги, що в російськомовному варіанті прізвище [PERSON] має лише один варіант написання. В цьому контексті слід звернути увагу, що під впливом російської орфоепії та орфографії в українських документальних записах повних імен фізичних осіб трапляються випадки сплутування літер и/і в основах слів. Відповідні розбіжності виникають внаслідок відхилення від орфографічних норм при міжмовних перетвореннях слів під впливом російської орфоепії, внаслідок чого ідентифікація таких орфографічно відмінних записів може ґрунтуватись на їх співвіднесенні з типовими девіаціями. Отже системний аналіз наявних у наданих суду для дослідження документах відомостей, що стосуються [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який помер у листопаді 2021 року, свідчить, що існує достатньо відомостей на підтвердження того факту, що такі особи мали рівень спорідненості як син та батько, а розбіжності в написанні прізвищ таких осіб через букви и/і у документах, що видавались відповідними державними органами, зумовлені помилковою транслітерацією написання їх прізвища в російськомовному та україномовному варіантах. При цьому суд звертає увагу, що навіть вказівка в актовому записі про народження [PERSON] , що його батько має дату народження « [INFO] » не спростовує правильності та об`єктивності висновків суду, з урахуванням того що в варіант написання цифр «3» та «9» має значну схожість. Натомість співвідношення інших даних (місце проживання; місце народження; життєві події; фотозображення на різних документах на ім`я [PERSON] / [PERSON] ) свідчить про те, що батьком заявника був [PERSON] , [INFO] , який помер у листопаді 2021 року. За таких обставин суд доходить висновку про доведення існування факту родинних відносин між [PERSON] , який народився [INFO] і помер у листопаді 2021 року, та заявником, як між батьком та сином, оскільки такий факт доведений заявником перед судом і у суду не виникає ніяких сумнівів з приводу правомірності та об`єктивності відповідного факту родинних відносин, а задоволення вимог заявника сприятиме підтриманню публічного порядку в суспільстві та усуненню оспорюваності законних прав та інтересів заявника. Тож заявлені заявником вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved