Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

02.05.2023 позивач [PERSON] звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до громадянина Ізраїлю [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини. Із врахуванням уточненої позовної заяви від 10.07.2023 просила суд ухвалити рішення ухвалити рішення про виключення актового запису про народження №2 від 20 серпня 2020 року [PERSON] Серія [NUMBER] , вчиненого Глинською сільською радою Козівського району Тернопільської області, даних про те, що батьком дитини є [PERSON] ; внести зміни до запису про народження №2 від 20 серпня 2020 року [PERSON] [NUMBER] , вчиненого Глинською сільською радою Козівського району Тернопільської області, даних про те, що батьком дитини є [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 08.11.2019 Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , складено відповідний актовий запис №463. Однак рішенням Козівського районного суду Тернопільської області по справі №951/474/22 від 08.11.2022 вищезазначений шлюб було розірвано. Під час перебування у даному шлюбі у неї народилась дитина, а саме: [PERSON] [INFO] , про що свідчить Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] . У даному свідоцтві про народження у графі «Батько» записаний [PERSON] , оскільки в дату народження [PERSON] позивач перебувала із відповідачем у шлюбі. Але, після одруження її стосунки із відповідачем погіршились, та після укладання шлюбу, кожний із них почав жити окремо, тобто фактично припинились шлюбні відносини, у зв`язку зі чим відповідач не може бути біологічним батьком дитини, а внесли дані відповідача у свідоцтво про народження, у зв`язку із тим що сторони перебували у шлюбі. Також на даний час дитина зареєстрована та проживає разом із позивачем за одним адресом: [ADDRESS] , про що свідчать довідки про місце реєстрацію місця проживання(копію довідок долучаю до матеріалів справи). Оскільки, із відповідачем у них погіршились стосунки та кожен із нихс почав жити окремо, позивач перебувала у стосунках із [PERSON] , який і являється біологічним батьком [PERSON] . На підтвердження того, що [PERSON] являється біологічним батьком [PERSON] слугує заява матері та батька дитини про визнання батьківства Також основним доказом по даній справі слугуватимете Експертний висновок у галузі охорони здоров`я, генетики, ДНК, експертизи батьківства №346. У вище зазначеному висновку завдання експерта полягало у складенні експертного висновку і на основі генетичної експертизи встановити в ньому, чи є [PERSON] , народжений [INFO] в Азербайджані , нині громадянин Ізраїлю, біологічним батьком неповнолітньої [PERSON] , народженої [INFO] в Україні. Відтак просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.05.2023 справу передано на розгляд Козівського районного суду Тернопільської області. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 19.06.2023 позовну заяву [PERSON] до громадянина Ізраїлю [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини даних про батька дитини залишено без руху. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 12.07.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 06.10.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.10.2023. Судовий розгляд справи відкладався на 31.10.2023 У судовому засіданні представник позивача адвокат Ороновська О. М. заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача адвокат Сабатюк Н. П. визнала позовні вимоги та зазначила що погоджується щодо необхідності задоволення таких. Треті особи у судове засідання не прибули. Від представника [PERSON] 14.09.2023 надійшла заява, відповідно до якої він зазначив, що він не заперечує протии задоволення позовних вимог та просить суд розглядати справу без участі третьої особи. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 08.11.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, про що 08.11.2019 складено відповідний актовий запис №463, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Глинською сільською радою Козівського району Тернопільської області 20.08.2020. Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області у справі №951/474/22 від 08.11.2022 шлюб, укладений [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований 08.11.2019 Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, актовий запис № 463 розірвано. Іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Позивач у справі [PERSON] є громадянкою України, відповідач [PERSON] - громадянином Ізраїлю, що підтверджується копіями паспортів сторін. Приватно - правові відносини, що склалися між сторонами, є відносинами з іноземним елементом, а тому регулюються Законом України "Про міжнародне приватне право". Згідно зі ст. 65 Закону України «Про міжнародне приватне право», встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження. [PERSON] народжена на території України. Відповідно до частини 1 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 статті 122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Згідно із п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року за № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно із п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Так, позивачем як доказ у справі надано експертний висновок у галузі охорони здоров`я, генетики, ДНК, експертизи батьківства №346 (копія висновку із перекладом - а. с. 17 - 27). У вищезазначеному висновку, завдання експерта полягало у складенні експертного висновку і на основі генетичної експертизи встановити в ньому, чи є [PERSON] , народжений [INFO] в Азербайджані , нині громадянин Ізраїлю, біологічним батьком неповнолітньої [PERSON] , народженої [INFO] в Україні. У своєму висновку експерт зазначив, що ймовірність батьківства = 99,9809028646%, тому виключити [PERSON] з біологічного батьківства неповнолітньої [PERSON] неможливо. Такий висновок відповідачем не оспорював ся. Також доказом у справі розцінює заяву матері та батька дитини про визнання батьківства із апостилем та перекладом (а.с. 16). За встановлених обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що через перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, батьком дитини [PERSON] [INFO] , було записано останнього, при цьому за висновком експерта у галузі охорони здоров`я, генетики, ДНК, експертизи батьківства №346 ймовірність батьківства [PERSON] = 99,9809028646%. Таким чином, суд доходить висновку про необхідність виключення із актового запису про народження [PERSON] даних про те, що батьком дитини є [PERSON] . Щодо вимоги позивача про внесення зміни до запису про народження [PERSON] в частині даних про те, що батьком дитини є [PERSON] . Залишаючи позовну заяву [PERSON] без руху судом, в тому числі, було запропоновано позивачу визначити статус [PERSON] щодо цієї позовної заяви. Усуваючи недоліки позовної заяви позивачем визначено процесуальний статус [PERSON] у цій справі як третьої особи. Під час підготовчого судового засідання клопотань про залучення до участі в справі [PERSON] в якості відповідача не було заявлено. Разом з тим, суд звертає увагу, що не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб. Таким чином суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в цій частині. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання щодо розподілу судових витрат. Разом з тим, виходячи із принципу диспозитивності, беручи до уваги те, що позивач не заявляв вимог щодо розподілу судових витрат, судом це питання не вирішується.

Outcome: partial