Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що вона з 17.03.1993 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини не підтримують з жовтня 2022 року у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, відмінності характерів та різних поглядів на життя та сімейні обов`язки. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки з відповідачем зберегти неможливо. Просить шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін. Позивач [PERSON] надала до суду заяву у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала, судові витрати просила покласти на неї. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується судовими повідомленнями про вручення відповідачу судових повісток, копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, які повернулися на адресу суду із підписом відповідача. Окрім того, виклик до суду відповідача було здійснено шляхом розміщення 20.10.2023 року оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому з 20.10.2023 року він вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав, будь-яких заяв від нього не надходило. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 березня 1993 року, який було зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів\~цивільного стану\~м.\~Дніпропетровська,\~актовий запис\~№ 246 (а.с. 6). Положеннями ч. 1 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сімейні стосунки сторони не підтримують з жовтня 2022 року. Між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання. Згідно із ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги те, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає за можливе шлюб між ними розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище без змін. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При вирішенні питання розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позивач своїй заяві просила судові витрати залишити за позивачем, а тому судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. (а.с. 1) не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved