Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

У червні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що він є основним наймачем квартири [ADDRESS] . Особові рахунки відкриті на його ім`я. У даній квартирі зареєстровані він та його донька, [PERSON] . Відповідачка за вказаною адресою з 2021 року не проживає, участі в утриманні житла не приймає, комунальні платежі не сплачує, її особистих речей у квартирі немає. Вона фактично змінила місце свого проживання, однак не припинила попередньої реєстрації. Реєстрація відповідачки за колишнім місцем проживання порушує його права, внаслідок чого він змушений сплачувати високу вартість комунальних послуг, у той час, коли є законні підстави для отримання субсидії. Відповідачка про розгляд справи повідомлялася належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України; правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно архівного витягу Архівного сектору Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 16 червня 2023 року - виписки з протоколу № 48 спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Марганецького заводу керамзитового гравію від 27 серпня 1992 року, [PERSON] надано трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Склад сім`ї - 4 особи: він сам, дружина [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради народних депутатів №472/1 від 01 жовтня 1992 року, жилому будинку [ADDRESS] . За довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 28 березня 2023 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . ТОВ «Таймбудсервіс» 19 червня 2023 року надано акт щодо підтвердження факту непроживання: за адресою [ADDRESS] фактично проживає 1 особа [PERSON] , а [PERSON] не проживає за даною адресою, факт непроживання підтверджено підписами свідків: [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ). Відповідно до ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. З наданих суду доказів вбачається відсутність [PERSON] в квартирі [ADDRESS] понад встановлені законом строки. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню, оскільки підтверджені наявними у справі доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved