Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

позивач [PERSON] через свого представника адвоката Стефківського В.І. звернулася до суду з позовом до Приватного Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», в якому просить стягнути з останнього на її користь 40200 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 16.12.2022 в Харківській області Харківському районі, смт. Покотилівка відбулась дорожньо-транспортна, пригода в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "TOYOTA COROLLA" реєстраційний номер [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих травм помер. За фактом ДТП Слідче управління ГУНП в Харківській області внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022220000000804.Станом на дату звернення з позовом до суду досудове розслідування у кримінальному провадженні №12022220000000804, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, триває. В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, дружина потерпілого [PERSON] - [PERSON] , зазнала шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Смерть потерпілого настала на місці дорожньо-транспортної пригоди та була прямим причинним наслідком цієї пригоди. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Саме володільці джерела підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду завдану ними в розумінні ст. 1166, 1187 ЦКУ, а не пішоходи чи пасажири, які несуть відповідальність виключно у разі завдання ними умисної шкоди.Представник позивача зазначає, що згідно з свідоцтвом про усиновлення №2 [PERSON] був усиновлений [PERSON] та [PERSON] , відповідно змінив ініціали на [INFO] . 3 листопада 2009 року було вироблено свідоцтво про народження Серії [NUMBER] [PERSON] , де його батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . [INFO] помер батько загиблого - [PERSON] . [INFO] померла мати загиблого - [PERSON] . 23.12.1995 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . [INFO] в загиблого народилася донька [PERSON] . Тому, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є дружина та донька - [PERSON] та [PERSON] .З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 80400,00 грн., виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування.Таким чином, [PERSON] має право на отримання відшкодування моральної шкоди в розмірі 40 200,00 грн. За вказаних обставин позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 квітня 2023 року позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового. Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Стефківського В.І. звернулася до суду з позовом до Приватного Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», в якому просить стягнути з останнього на її користь 40200 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Обгрунтування позовних вимог аналогічне з обгрунтуванням позову [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 квітня 2023 року позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання. 15 травня 2023 року надійшов відзив представника відповідача Приватного Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» Валерія Українець на позов [PERSON] , відповідно до якого просить зупинити провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12022220000000804 за ч. 2 ст. 286 КК України; відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що як вбачається з матеріалів справи та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №12022220000000804, 16.12.2022 приблизно о 17год. 20хв. поблизу буд.№19 по вул. Миру в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області сталася дорожньо- транспортна пригода: транспортним засобом TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія, [PERSON] , [INFO] , було скоєно наїзд на пішохода, [PERSON] , [INFO] . Внаслідок вищезазначеної ДТП пішохід, [PERSON] , [INFO] , від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. За даним фактом відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Харківській області 16.12.2022 було розпочато досудове розслідування, відомості про яке було внесено до ЄРДР за №12022220000000804 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України. Цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , на момент ДТП було застраховано відповідачем, АТ «СГ«ТАС» (приватне), за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/1297815 від 22.12.2021. До правовідносин з відшкодування шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом в результаті ДТП, застосовується Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-1Y (зі змінами), який є спеціальним до даних правовідносин. Для отримання страхового відшкодування позивач [PERSON] повинна була звернутися до відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) у встановленому Законом №1961-1Y порядку та надати передбачені Законом №1961-1Y документи, на підставі яких відповідач мав би можливість прийняти вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або відмову у його здійсненні. Але матеріали справи не містять жодних доказів звернення позивача до відповідача із заявою про страхове відшкодування оскільки позивач, [PERSON] , всупереч вищезазначеним вимогам Закону №1961-1Y не зверталася до відповідача, AT «СГ «ТАС» (приватне), із заявою про страхове відшкодування. Таким чином, позивач [PERSON] безпідставно звернулася до суду з позовом до AT «СГ«ТАС» (приватне), оскільки AT «СГ«ТАС» (приватне) не було порушено жодних прав, свобод, законних інтересів позивача. [PERSON] на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю іі чоловіка, [PERSON] внаслідок ДТП 16.12.2022 року, а відтак позов [PERSON] підлягає залишенню без розгляду. Також зазначає, що жодних доказів на підтвердження того, що шкоду потерпілому [PERSON] було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу самого потерпілого, позивачем не надано. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Пов`язаність справ полягає в тому, що остаточне процесуальне рішення у кримінальному провадженні №12022220000000804 впливатиме на встановлення обставин у даній справі, зокрема, на факти, які матимуть преюдиційне значення. Неможливість розгляду даної справи до ухвалення рішення у кримінальному провадженні №12022220000000804 іншим судом полягає в тому, що обставини наявності чи відсутності вини водія транспортного засобу TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.12.2022 в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області, та настанні смерті пішохода [PERSON] не можуть бути встановлені судом самостійно у даній цивільній справі.Таким чином, факти, які будуть встановлені судом у кримінальному провадженні №12022220000000804 щодо наявності чи відсутності вини водія транспортного засобу TOYOTA COROLLA реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] у скоєнні ДТП 16.12.2022 в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області та настанні смерті пішохода [PERSON] , будуть мати преюдиційне значення для даної цивільної справи, від них буде залежати наявність або відсутність обставин, які будуть підставами для задоволення або відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] у даній справі, а відтак наявна об`єктивна неможливість розгляду даної цивільної справи до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12022220000000804 та прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні №12022220000000804, тому провадження у даній цивільній справі має бути зупинено до закінчення досудового розслідування кримінального провадження №12022220000000804 та набрання законної сили остаточним процесуальним рішенням у ньому. Зазначає, що позивач [PERSON] може набути право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю її чоловіка, [PERSON] внаслідок ДТП 16.12.2022 від відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне), за Полісом ОСЦПВВНТЗ №АТ/1297815 від 22.12.2021 в розмірі 40200,00грн., але за умови настання цивільно-правової відповідальності водія ТЗ TOYOTA COROLLA, р.н. [NUMBER] [PERSON] за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП 16.12.2022. Вважає, що позивачем не доведено обставин, на які вона посилається як на підставі своїх вимог до відповідача, не надано суду належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів в обгрунтування позовних вимог про стягнення саме з відповідача АТ «СГ «ТАС» (приватне) страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 40200,00 грн., а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають. Також 15 травня 2023 року надійшов відзив представника відповідача Приватного Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» Валерія Українець на позов [PERSON] , в кому просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на обставини, аналогічні викладеним у відзиві на позов [PERSON] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 червня 2023 року об`єднані в одне провадження цивільна справа №635/2672/23 за позовом за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого зі справою №635/2683/23 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Об`єднаній справі присвоєно № 635/2672/23. 06 червня 2023 року від представника позивача - Стефківського В.І. надійшла відповідь на відзив, згідно якої повідомив, що твердження представника відповідача щодо обов?язкової процедури досудового врегулювання питання, пов?язаного із отриманням страхового відшкодування за полісами ОСЦПВВНТЗ є безпідставними, вважає доводи, викладені у відзиві, необгрунтованими. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 липня 2023 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, за позовом [PERSON] до Приватного Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого закрите. Призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до Приватного Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, за позовом [PERSON] до Приватного Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого до судового розгляду. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, надійшла заява представника позивачів - адвоката Стефківського В.І. про розгляд справи у відсутність позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву представника АТ «СН «ТАС» (приватне) Валерія Українець про розгляд справи без участі представника відповідача. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 16.12.2022 в Харківській області Харківському районі, смт. Покотилівка відбулась дорожньо-транспортна, пригода в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "TOYOTA COROLLA" реєстраційний номер [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Від отриманих травм [PERSON] помер на місці. Факт смерті [PERSON] 16 грудня 2022 року підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 26.12.2022 Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис №563. З довідки про причину смерті вбачається, що смерть [PERSON] настала внаслідок сукупної тупої травми тіла, не сумісної із життям. За фактом ДТП Слідче управління ГУНП в Харківській області внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022220000000804 від 16.12.2022, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, дата реєстрації провадження 16.12.2022 о 22:07:14. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №12022220000000804 від 16.12.2022, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, триває, вирок суду по даному кримінальному правопорушенню не постановлювався, винні особи не встановлені та будь-яких доказів на спростування цього факту сторонами надано суду не було. Цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , на момент ДТП було застраховано відповідачем, АТ «СГ«ТАС» (приватне), за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/1297815 від 22.12.2021 року. Як вбачається зі свідоцтвом про усиновлення № [NUMBER] [PERSON] був усиновлений [PERSON] та [PERSON] , відповідно змінив ініціали на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження Серія І-ГР № [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батько вказаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (Повторне) Серія [NUMBER], виданим 03 листопада 2009 року, актовий запис №824. [INFO] помер батько загиблого - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим 03 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову №4 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №79. [INFO] померла мати загиблого - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим 13 січня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1778. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 23.12.1995, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим 25.02.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №08. Позивачами підтверджено факт родинних відносин, тому особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є дружина та донька - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За змістом цієї норми обов`язок з відшкодування шкоди покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного з них, якщо вони не доведуть, що шкоди завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів є обов`язковим. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом пункту 22.1 статті 22, статті 23 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом № 1961-IV порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених Законом № 1961-IV на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Пунктом 27.3. Закону України №1961-IV встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21 квітня 2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21). Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, дружина потерпілого [PERSON] - [PERSON] та його донька [PERSON] зазнали шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача Тож особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є дружина та донька - [PERSON] та [PERSON] . З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 80 400,00 грн., виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мають право на отримання відшкодування моральної шкоди в розмірі по 40200,00 грн. кожна. Що стосується посилання представника відповідача на відсутність у відповідача в АТ «СГ «ТАС» (приватне) підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки позивачі станом на момент подачі позову не зверталися до відповідача, суд зазначає наступне. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок врегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі №1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону № 1961-IV, та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Крім того, пунктом 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на який посилається відповідач, визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду. Вказане підтверджується Постановою Верховного суду від 05.10.2022 р. справа № 208/4598/21, провадження № 61-6997св22, яку суд застосовує до даних правовідносин. З огляду на зазначене, не звернення потерпілого до страховика з досудовою вимогою про виплату страхового відшкодування не позбавляє його права звернутися з такими вимогами у судовому порядку, тому доводи відповідача щодо передчасного звернення до суду із таким позовом є необґрунтованими. Щодо клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі суд зазначає наступне. Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яку відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суть спірних правовідносин у даній цивільній справі полягає у вирішенні питання про стягнення з АТ"СГ"ТАС" (приватне) страхового відшкодування, заподіяного смертю потерпілого внаслідок ДТП. Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01 лютого 2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі. Правові висновки щодо необхідності зазначення обгрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у Постанові Верховного Суду у справі № 308/5006/16-ц від 27.02.2019 року та у Постанові Верховного Суду у справі № 1522/27468/12 від 07.11.2018 року. Крім того, відповідач, обгрунтовуючи клопотання про зупинення провадження посилається на положення п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вказує, що перебіг для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та виплати припиняється до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням в кримінальній справі законної сили. При цьому в кримінальній справі вирішується питання про кримінальну відповідальність винуватця ДТП, а не про наявність підстав для страхового відшкодування, внаслідок шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Факт настання страхового випадку ніким у справі не оспорюється та зафіксований правоохоронними органами (позиція ВС у справі № 500/2095/15 у постанові від 10 січня 2019 року). Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні цього клопотання. Доводи відповідача щодо відсутності будь-якого судового рішення по кримінальному провадженню щодо вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, суд відхиляє з огляду на наступне. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завданої здоров`ю особи" (постанови Верховного Суду у справах: №751/8121/17 від 14 січня 2019 року; №500/2095/15-ц від 10 січня 2019 року; №757/59802/16-ц від 05 грудня 2018 року; №126/1439/17 від 01 лютого 2018 року, від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17). Отже, з вищевикладеного випливає, що саме володільці джерела підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду завдану ними в розумінні ст. 1166, 1187 ЦК України, а не пішоходи чи пасажири, які несуть відповідальність виключно у разі завдання ними умисної шкоди, так як у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки та третіми особами, яким такий володілець завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця незалежно від його вини. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20), від 26 квітня 2022 року у справі № 184/1461/20-ц (провадження № 61-14226св21). Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі №208/4598/21 (провадження №61-6997св22). Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 280/1222/17 (провадження № 61-42888св18). З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідачем в цій справі вказаних обставин не доведено. Таким чином, обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд врахувавши недоведеність умислу потерпілого чи дії непереборної сили, а також відсутність інших осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, на підставі наведених норм права дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачів у повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: approved