Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Заявники [PERSON] , [PERSON] звернулись в суд з спільною заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Свою заяву обґрунтовують тим, що вони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14.01.2020 Любешівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), від якого вони мають двоє неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначають, що спільне сімейне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, втрати почуття любові та поваги один до одного. Вони не зійшлися характерами, кожен із них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час подружні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть, спору про поділ спільного майна подружжя не мають, дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Також вони дійшли спільної згоди, що після розірвання шлюбу їхні діти [PERSON] та [PERSON] будуть проживати разом із батьком [PERSON] , а мати [PERSON] - буде сплачувати аліменти на утримання дочок за взаємним погодженням їх розміру. На підставі наведеного просили їх шлюб розірвати та провести розгляд справи без їхньої участі. Заявники в призначене на 11 год 00 хв 09.11.2023 судове засідання не з`явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.13, 14). Заявники [PERSON] та [PERSON] в своїй заяві просять розгляд справи проводити без їхньої участі (а.с.1, зворот). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить висновку, що спільна заява підлягає до задоволення з таких підстав. За змістом ч.3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно з ч.1, 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що заявники перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14.01.2020 Любешівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), актовий запис № 4 (а.с.4) За час шлюбу в заявників народилися доньки [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.12.2020 та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.03.2023 (а.с.6,7). Нотаріально посвідченою заявою від 15.08.2023 стверджується, що [PERSON] дає згоду на прописку та постійне місце проживання її доньок [PERSON] та [PERSON] за відповідною адресою разом з батьком дітей [PERSON] , а [PERSON] зобов`язується добровільно сплачувати аліменти [PERSON] по догляду за її доньками (а.с.10). З урахуванням наведеного, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам. Заява про розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, оскільки заявники вирішили у добровільному порядку питання про визначення місця проживання малолітніх доньок та участь батьків в їх матеріальному забезпеченні та вихованні. Таким чином, суд доходить висновку, що спільна заява [PERSON] , [PERSON] , про розірвання шлюбу за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей - підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved