Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

09.10.2023 року заявник [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною заявою на обґрунтування якої зазначив, що з 12.03.1996 року та по даний час він разом зі своєю сім`єю проживає житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Вказаний об`єкт нерухомого майна розташований на земельній ділянці, яка станом на 1991 рік входила до масиву «Львівський» та була виділена йому на підставі рішення Виконавчого комітету Луцької міської Ради народних депутатів № 332 від 27.06.1991 року. Проте, у даному рішенні органу місцевого самоврядування його «по батькові» записано, як « [PERSON] », яке є відмінним від дійсного « [PERSON] ». Усунути дану помилку в позасудовому порядку неможливо. Вищевказана обставина позбавляє його можливості оформити речове право та, відповідно, вільно розпоряджатися своєю власністю. Просить суд встановити факт належності йому рішення Виконавчого комітету Луцької міської Ради народних депутатів № 332 від 27.06.1991 року «Про виділення земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків та часткові зміни в рішеннях міськвиконкому про виділення земельних ділянок», виданого на ім`я « [PERSON] ». До початку судового засідання представником заявника було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 32-34). Від представника заінтересованої особи Виконавчого комітету Луцької міської ради надійшла на адресу суду заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі та при вирішенні заявлених вимог покладається на думку суду (а.с. 36-38). Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що рішення Виконавчого комітету Луцької міської Ради народних депутатів № 332 від 27.06.19991 року «Про виділення земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків та часткові зміни в рішеннях міськвиконкому про виділення земельних ділянок» гр. [PERSON] » було виділено земельну ділянку № [NUMBER] на масиві « [INFO] » для будівництва власного житлового будинку (а.с. 7). На вказаній\~земельній ділянці\~заявником [PERSON] \~було збудовано\~житловий будинок,\~якому в\~подальшому присвоєно\~адресу: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 19.09.1995 року, виготовленого за типовою формою № 2-ТІ (а.с. 9-13) та технічним паспортом на об`єкт нерухомого майна, виготовленим 25.11.2020 року КП «Волинське обласне БТІ» (а.с. 19-23). У своїй заяві [PERSON] зазначає, що у рішенні Виконавчого комітету Луцької міської Ради народних депутатів № 332 від 27.06.19991 року міститься помилка у написанні його «по батькові», що позбавляє його можливості оформити речове право на житловий будинок, а відтак вільно розпоряджатися своєю власністю. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Як встановлено судом, заявник [PERSON] є особою, якій належить право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому останній зареєстрований з 13.05.1996 року та проживає на протязі усього часу з моменту забудови (а.с. 14-18). Як уже зазначалося, вищевказане майно розташоване на земельній ділянці № [NUMBER] на масиві « [INFO] », що була виділена на підставі рішення Виконавчого комітету Луцької міської Ради народних депутатів № 332 від 27.06.19991 року «Про виділення земельних ділянок для будівництва індивідуальних житлових будинків та часткові зміни в рішеннях міськвиконкому про виділення земельних ділянок». Проте, у вищевказаному рішенні органу місцевого самоврядування допущено описку в частині написання «по батькові» заявника « [PERSON] », в той час, коли вірним написанням є « [PERSON] ». Про дану обставину свідчать паспорт гр. України [PERSON] та його ідентифікаційний номер (а.с. 8, 24). Суд вважає доведеним, що вищенаведена розбіжність позбавляє [PERSON] можливості оформити речове право на житловий будинок, а відтак вільно розпоряджатися своєю власністю та виправити таку в позасудовому порядку не виявляється можливим. Таким чином, суд вважає, що заява [PERSON] , заінтересована особа ГУ ПФУ у Волинській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved