Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

31 серпня 2023 року [PERSON] звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 вересня 2012 року між нею та відповідачем укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Холопичівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 9. Від шлюбу у них є діти [PERSON] 2013 року народження та [PERSON] , 2016 року народження. Зазначає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Продовжувати такі відносини позивач не бажає. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 вересня 2012 року виконкомом Холопичівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 9 та змінити її прізвище на дошлюбне, а саме [PERSON] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2023 року справу передано за підсудністю до Локачинського районного суду Волинської області. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 05 жовтня 2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 24) До позовної заяви нею долучено клопотання про розгляд справи без її участі, зазначає, що продовжувати шлюбні відносини не бажає, тому спроби примирення не принесуть жодних результатів, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с. 4). Відповідач та\~його представник\~у судове\~засідання не\~з`явилися\~також,\~хоча відповідач\~був належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи відповідно\~до вимог\~ст.\~128\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~(а.с.\~25). 20 жовтня 2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить проводити судове засідання за відсутності позивача, позов позивач визнає та проти розірвання шлюбу та зміни прізвища відповідача не заперечує (а.с. 26-31). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24 вересня 2012 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Холопичівської сільської ради Локачинського району Волинської області, актовий запис № 9, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24 вересня 2012 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] » (а.с. 10). Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. За час шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22 листопада 2013 року, серії [NUMBER] від 01 березня 2016 року (а.с. 9,8). Подружнє життя сторін не склалося, позивач стверджує, що збереження шлюбу є неможливим, просить його розірвати. Як вбачається зі ст. ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву позов визнав (а.с. 27-28). Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач заявила про зміну свого прізвища на дошлюбне у рішенні суду має бути зазначено про вибір позивачем прізвища після розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 24, 56, 110-112, 113 СК України,

Outcome: approved