Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.03.2022. 17.07.2023 вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вони мають спільну доньку [PERSON] . На даний час вони з відповідачем проживають окремо, їх спільна донька проживає разом з нею. Домовленості щодо способу виконання відповідачем обов`язку утримувати їх спільну дитину між ними немає. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Ухвалою суду від 09.08.2023 відкрито провадження та постановлено здійснювати судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. [PERSON] в заяві від 28.09.2023 просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просилаїх задовольнити. 19.10.2023 від відповідача [PERSON] до суду надійшли пояснення, в яких він не згоден з вимогами позивача про стягання з нього аліментів у розмірі 1/3 частки від його доходу, оскільки враховуючи розмір його заробітної плати, яка становить 6 750 грн. та наявність трьох дітей від першого шлюбу, яким він надсилає кошти, а також необхідність сплати коштів за житло та харчування, тому просив стягувати з нього аліменти у розмірі 1/10 частки від його доходу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.05.2022 батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Крім того, ст.181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вказаної статті способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою ВР N789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою ст.27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання,яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно зі ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.41 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Нормами ч.1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру вказаних аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача [PERSON] , який працює та має регулярний дохід, що вбачається із довідки про доходи від 10.10.2023, тає трьох дітей від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів того, що останній матеріально забезпечує трьох дітей від попереднього шлюбу. Окрім цього, наявність трьох неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу у жодному разі не звільняють відповідача, який не має протипоказань за станом здоров`я з працездатності, від належного виконання обов`язку щодо утримання власної дітини від повторного шлюбу. Протиправно збільшувати розмір утримання одних неповнолітніх за рахунок інтересів інших неповнолітніх, оскільки як одні так і інші ще не здатні себе утримувати самостійно. Розмір аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за жодних обставин не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд вравховуючи наведене, визначаючи єдину частку від заробітку (доходу) відповідача на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4, хоча позивач просила 1/3, враховує матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп. на користь держави.

Outcome: partial