Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

1. Короткий зміст пред`явленого позову. В червні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтувала тим, що 11 липня 2020 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2023 року шлюб між ними був розірваний. За час перебування у шлюбі [PERSON] придбав автомобіль марки «Daewoo», модель - Matiz, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Оскільки, вказане майно було придбано в період зареєстрованого шлюбу, тому на нього розповсюджується режим спільної сумісної власності. Незважаючи на це, в квітні 2022 року [PERSON] відчужив вказаний автомобіль на користь іншої особи. Середня ринкова вартість автомобіля марки «Daewoo», модель - Matiz, 2008 року випуску, становить 121500 гривень. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки «Daewoo», модель - Matiz, 2008 року випуску, у розмірі 60750 гривень. 2. Процесуальні дії у цивільній справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (а.с.31-32). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 серпня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.44). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України. 3. Ставлення сторін до пред`явленого позову. Позивач та її представник [PERSON] підтримали пред`явлений позов та наполягали на його задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явився. Відзив на позов не надав та про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 11 липня 2020 року Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №956 (а.с.6). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2023 року шлюб між сторонами по справі був розірваний (а.с.13-15). 15 лютого 2022 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на автомобіль марки «Daewoo», модель - Matiz, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] . В подальшому, а саме 19 квітня 2022 року вказаний автомобіль був перереєстрований на нового власника. Дані обставини що підтверджуються довідкою РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві від 05 травня 2023 року (а.с.22). Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В силу положення ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18) у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя, таке майно або його вартість враховується при поділі, зокрема шляхом стягнення грошової компенсації 1/2 вартості такого майна. 5.2. норми процесуального права. За правилами ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, автомобіль марки «Daewoo», модель - Matiz, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] , був придбаний в період перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Тому вказане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності в рівних частках. До вказаного висновку суд виходить з презумпції права спільної сумісної власності подружжя. З роздруківок з мережі Інтернет з веб-сайту Авто.Ріа вбачається, що середня вартість автомобіля марки «Daewoo», модель - Matiz, 2008 року випуску, становить 3244 доларів США, що еквівалентно 121500 гривень (а.с.21). З огляду на це, суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути компенсацію вартості частки в автомобілі марки «Daewoo», модель - Matiz, 2008 року випуску, номерний знак [NUMBER] , в розмірі 60750 гривень (121500 / 2). 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції до платіжної інструкції від 29 травня 2023 року (а.с.1) вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок. Пред`явлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1073 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved