Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Адвокат Новосільська О.Б., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в нотаріальному порядку позивачці було роз`яснено про необхідність звернутись до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки нею було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Зазначає, що причиною пропуску вказаного строку було те, що позивачка на день смерті не проживала разом з батьком, оскільки з 2016 року проживає у Сполучених Штатах Америки. 13.05.2021 року у неї закінчився термін дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон. 24.02.2022 року Україна зазнала військової агресії з боку російської федерації та через 2 дні помер її батько. 16.08.2022 року консульською установою Посольства України в США позивачці було виготовлено новий паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Після цього позивачка звернулась в консульську установу Посольства України в США для посвідчення заяви про прийняття спадщини після смерті батька, однак консульством було допущено помилки у даті її народження, що потягло за собою повторне звернення до консульської установи. Враховуючи бюрократичну складність, така заява не виготовлена до цього часу. А тому позивачкою було надано довіреність [PERSON] , яку уповноважено вчиняти дії щодо оформлення спадкових прав позивачки, в т.ч. звертатись до нотаріальної контори. У зв`язку з цим просила врахувати вказані причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини та визначити позивачці додатковий трьохмісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] 18.10.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Новосільська О.Б. в підготовче судове засідання не з`явились, однак представник позивачки подала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі та без участі її довірительки. Представник відповідача - Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). 20.08.2004 року шлюб між [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати) було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 7). [INFO] [PERSON] (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Згідно довідок Петрилівського старостинського округу Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області №№ 280, 281 від 29.09.2023 року на день смерті [PERSON] (батько) був зареєстрований та постійно проживав один по [ADDRESS] , похований на кладовищі в с. Новосілка Івано-Франківського району Івано-Франківської області та заповіт від його імені не посвідчувався (а.с. 8, 9). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 31.08.2023 року, у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] (батько) та виданих на її підставі свідоцтв про право на спадщину (а.с. 11). Позивачка [PERSON] , від імені якої по довіреності діяла [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Угорчак Н.М. щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що [PERSON] пропустила шестимісячний термін для прийняття спадщини, а також на момент смерті спадкодавця не була зареєстрована за адресою померлого. Також нотаріусом було роз`яснено про можливість звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Угорчак Н.М. № 191/02-16 від 05.09.2023 року (а.с. 10). Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (ч. 2 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом даної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачці, оскільки остання після смерті [PERSON] , будучи його спадкоємцем за законом, пропустила строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка вказувала, що вона не проживала разом із спадкодавцем на момент його смерті, оскільки з 2016 року проживає у Сполучених Штатах Америки (копія паспорту з візою терміном дії з 2014 року по 2024 рік, а.с. 19). 13.05.2021 року у неї закінчився термін дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 16-17). 24.02.2022 року Україна зазнала військової агресії з боку російської федерації та через 2 дні помер її батько. 16.08.2022 року консульською установою Посольства України в США позивачці було виготовлено новий паспорт громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 18). Після цього позивачка звернулась в консульську установу Посольства України в США для посвідчення заяви про прийняття спадщини після смерті батька, однак консульством було допущено помилки у даті її народження, що потягло за собою повторне звернення до консульської установи (а.с. 12-13). Враховуючи бюрократичну складність, така заява не виготовлена до цього часу. А тому позивачкою було надано довіреність [PERSON] , яку уповноважено вчиняти дії щодо оформлення спадкових прав позивачки. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок N 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту (пункт 2.2 глави 10 розділу II Порядку N 296/5). Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку N 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку N 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Проте з інформації зі Спадкового реєстру встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, а тому нотаріус жодних дій для повідомлення позивачки про відкриття спадщини не вчиняв, її виклик як спадкоємиця за законом не здійснював, у тому числі і шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. При цьому, приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Угорчак Н.М. рекомендувала позивачці звернутись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачкою заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] сплив 26 серпня 2022 року, до нотаріуса позивачка звернулась 05.09.2023 року, а позов до суду вона пред`явила 18.10.2023 року, тобто пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. При цьому суд звертає увагу на те, що позивачка, яка на момент смерті спадкодавця перебувала за межами державного кордону України, а саме в США, та була позбавлена можливості вчасно звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки у неї закінчився термін дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а також 24.02.2022 року Україна зазнала військової агресії з боку російської федерації. Після виготовлення нового паспорту позивачка звернулась в консульську установу Посольства України в США для посвідчення заяви про прийняття спадщини після смерті батька, однак бажаного результато це не дало, а тому нею було уповноважено [PERSON] вчиняти дії щодо оформлення її спадкових прав, в т.ч. шляхом звернення до нотіральної контори з заявою про прийняття спадщини на території України. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17, від 17.10.2018 року у справі № 681/203/17-ц. З вказаними висновками також погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі N 484/3221/17, від 17.10.2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 10 січня 2019 року у справі N 263/1221/17, від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17, від 25.03.2020 року у справі N 642/2539/18-ц, від 21.09.2020 року у справі N 130/2517/18, від 20.12.2021 у справі № 671/1504/20. Враховуючи вищенаведене, та те, що на час відкриття спадщини позивачка не проживала разом зі спадкодавцем, спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не заводилася, суд вважає, що позивачка пропустила строк для звернення в нотаріальну контору з метою прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] з поважних причин, оскільки нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємців за законом, в т.ч. [PERSON] , яка перебувала за межами державного кордону України та у якою закінчився термін дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, а також 24.02.2022 року Україна зазнала військової агресії з боку російської федерації. Зазначені причини не залежали від волі та дій спадкоємця, що свідчить про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищенаведене, позивачці слід визначити додатковий строк, достатній для подання нею в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі ст.ст. 1233, 1234, 1235, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України (в редакції 2003 р.),

Outcome: approved