Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів, в якому просила: стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання дружини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання цього позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьох років. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, позивач посилається на наступне. 14.03.2000 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 287) та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя з відповідачем позивач та відповідач мають малолітню дитину малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (актовий запис у свідоцтві про народження № 3473 від 28.11.2021 року, місце реєстрації народження - відділ реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Малолітня донька [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 902 від 21 червня 2023 року, виданою «Центром надання адміністративних послуг» Голованіської селищної ради Кіровоградської області. Враховуючи, що усі обов`язки щодо утримання дітей позивач несе самостійно, відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку на її утримання не надає, тому позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.08.2023 року відкрито позовне провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 27.10.2023 року. Позивач звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання 27.10.2023 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши надані письмові докази у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 14.03.2000 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 287) та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя з відповідачем позивач та відповідач мають малолітню дитину малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (актовий запис у свідоцтві про народження № 3473 від 28.11.2021 року, місце реєстрації народження - відділ реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідач у добровільному порядку аліментів на користь позивача на її утримання не сплачує. В силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Сторонами, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, суду не надано доказів неспроможності сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Відповідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Позивач має право на одержання від відповідача коштів на своє утримання та утримання дитини, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу. Суд констатує, що відповідач не подав до суду належні і допустимі докази щодо звільнення його від сплати аліментів. Отже, суд, враховуючи наведені встановлені обставини, а також стан здоров`я відповідача, рівень його доходів, вважає, що позивач має право на одержання від відповідача коштів на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, а відповідач зобов`язаний та має реальну фактичну можливість надавати таку допомогу у визначеному судом розмірі. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також враховуючи можливість надання належної і достатньої матеріальної допомоги відповідачем позивачеві на її утримання недопущення погіршення матеріального становища позивача і малолітньої дитини та одночасно відповідача, що мають істотне значення, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на позивача у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до норми ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлено до суду 26.06.2023 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1 073,60 грн в дохід держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 84 СК України та

Outcome: approved