Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

04.09.2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину? яка продовжує навчання? у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на його утримання в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання? тобто до 30.06.2024 року. Вимоги позовної заяви мотивовано тим? що відповідач є батьком позивача. Станом на 01.09.2023 року позивач є студентом навчально-наукового інституту атомної та теплової енергетики в КПІ ім. І. Сікорського денної форми навчання за держзамовленням до 30.06.2024 року. Стягнення аліментів на утримання дитини? яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини? забезпечення одержання нею коштів? необхідних для її життєдіяльності? оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків? які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей? що продовжують навчання? до досягнення ними 23 років. Відповідач є працездатним? отримує стабільний дохід? тобто має можливість надавати допомогу позивачу пі час навчання? оскільки самостійно позивач не може працювати на час навчання. Щомісячні середні витрати? які несе позивач у зв`язку з навчанням є значними? які включають кошти на проїзд до навчального закладу? на придбання учбового матеріалу? одягу та взуття? продуктів харчування? оплата комунальних послуг? інтернет? мобільний зв`язок тощо. Окрім побутових витрат? також наявні витрати на підтримання здоров`я. Позивач вказує, що батько безпідставно ухиляється від надання йому утримання після досягнення повноліття? достеменно знаючи про навчання позивача і неможливість самостійно себе утримувати. За твердження позивача? відповідач служить в ЗСУ? отримує заробітну плату? що дозволяє йому сплачувати аліменти на час навчання позивача. Мати позивача проживає в м. Маріуполь? допомоги позивачу не надає і не має також можливості. Позивач вимушений просити суд стягнути аліменти зі свого батька? оскільки втрати позивача на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя є беззаперечними? а для власного існування та навчання? будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися? купувати одяг та взуття? засоби гігієни та миючі засоби? що потребує відповідних коштів. Під час навчання на денній формі навчання позивач позбавлений можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу він не має. Ухвалою суду від 12.09.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була направлена відповідачу за адресою його реєстрації та вкладена у поштову скриньку 29.09.2023 року. Станом на час ухвалення у справі рішення відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа у справі, так само, своїм правом на подання письмових пояснень не скористалась, направлена на її адресу судова кореспонденція повернулась до суду без вручення адресату. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] народився [INFO] , отже на теперішній час він досяг віку повноліття (а.с. 6-7). Батьками позивача є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Згідно актового запису №00123845145 від 14.01.2015 року шлюб між батьками позивача розірваний (а.с. 10-11). За змістом наявної в матеріалах справи копії довідки №324 від 31.08.2023 року Навчально-наукового інституту атомної та теплової енергетики Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», [PERSON] є студентом групи Т1-01 навчально-наукового інституту атомної та теплової енергетики в КПІ ім. І. Сікорського денної форми навчання за держзамовленням і закінчує університет 30.06.2024 року. Станом на дату видачі довідки [PERSON] є студентом згідно з наказом про зарахування/переведення/поновлення на 4 курс першого (бакалаврського) рівня вищої освіти №2723-С від 06.07.2023 року (а.с. 12). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне. Позивачу у справі виповнилось 18 років, але він ще до досяг 23-го віку. Позивач продовжує навчання, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними та достатніми письмовими доказами. У довідці навчального закладу зазначено, що позивач навчається на денній формі навчання. Така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року в справі №346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача на утримання його повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд приходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір має бути зменшеним до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Ураховуючи положення ст. 182 СК України, суд приймає до уваги працездатний вік відповідача, відсутність будь-яких даних про незадовільний стан здоров`я відповідача та відсутність будь-яких даних про наявність у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина. При розгляді справи судом не встановлено обставин передбачених п.п. 3-1), 3-2) ч. 1 ст. 182 СК України, а також інших обставин, які б могли мати істотне значення для вирішення спору. Будь-яких даних, які б свідчили про те, що відповідач не має матеріальної можливості допомагати своєму повнолітньому сину який продовжує навчання матеріали справи не містять. Поряд із цим, батьки мають рівні обов`язки щодо забезпечення дитини утриманням, а позивачем жодними доказами не доведено, що його мати дійсно не має можливості надавати йому матеріальну допомогу. Крім того, позивач навчається за державним замовленням, а відтак не позбавлений можливості отримувати державну стипендію. За таких обставин, заявлений до стягнення розмір аліментів підлягає зменшенню до 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. Вимоги позивача про встановлення мінімального розміру стягнення - не менше 50% прожиткового мінімуму є безпідставними, оскільки мінімальний розмір аліментів, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлюється лише щодо неповнолітніх дітей. Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial