Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника 03.04.2023 року звернувся до суду з позовною заявою до ТДВ «Страхова компанія «КРЕДО», [PERSON] про відшкодування шкоди, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. 22.11.2022 року о 22 год.30 хв., в м. Києві на перехресті Драйзера та Бальзака, [PERSON] , керуючи транспортним засобом "Hyundai", д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не переконався в безпечності своїх дій, не дотримався безпечної дистанції руху, не надав перевагу у русі транспортному засобу "Hyundai", д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , в результаті чого відбулося зіткнення, транспортний засіб "Hyundai", д.н.з. [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження, а власнику [PERSON] були завдані матеріальні збитки. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27.12.2022 (справа №754/11762/22) винною особою в скоєнні правопорушення, що мало наслідком настання вказаної ДТП, був визнаний [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача ТДВ «Страхова компанія «КРЕДО» на підставі полісу №211129116 з лімітом відповідальності за майнову шкоду у розмірі 160 000,00 грн., франшизою 3 200 грн., яка була відшкодована винуватцем ДТП на місці пригоди. Позивач звернувся до ТДВ «Страхова компанія «КРЕДО» з повідомленням про ДТП, і в подальшому відбувся огляд пошкодженого автомобіля позивача, «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] , за участю усіх зацікавлених сторін. Відповідно до звіту № 3007500/12/22 від 18 грудня 2022 року, було встановлено, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] , станом на дату ДТП, становить 154 034,44 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коєфіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] , станом на дату ДТП становить 97 993,45 грн. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коєфіцієнту фізичного зносу без врахування ПДВ, транспортного засобу «Hyundai» д.н.з. [NUMBER] , станом на дату ДТП становить 86 850,38 грн. 16 січня 2023 року від ТДВ СК «Кредо» на рахунок позивача надійшло страхове відшкодування в розмірі 83 650,38 грн., що становить розмір відновлювального ремонту з врахуванням коєфіцієнту зносу, без врахування ПДВ, та за мінусом франшизи 3 200,00 грн. Фактичні витрати по проведенню ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] становлять 150 632,50 грн., та підтверджуються Актом виконаних робіт №214 від 18 лютого 2023 року, квитанцією до Акту виконаних робіт. Таким чином загальний розмір страхового відшкодування, який повинен був бути сплачений ТДВ СК «Кредо» розраховується наступним чином: 97 993,45 грн.( вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу) - 83 650,38 грн.( раніше проведена виплата страхового відшкодування без ПДВ) - 3 200,00 грн. франшиза = 11 143,07 грн.( ПДВ). Таким чином заборгованість ТДВ Страхова компанія «Кредо», перед позивачем становить 11 142,07 грн. (ПДВ). Крім того з відповідача [PERSON] підлягає до стягненню різниця між страховим відшкодуванням та реальними затратами, що становить: 150 632,50 грн. (вартість фактичного відновлювального ремонту) - 97 993,45 грн. (страхове відшкодування, франшиза відшкодована на місці пригоди) = 52639,05 грн. (різниця, яка не покривається страховою компанією). Позивачу внаслідок ДТП було завдано душевних страждань, розмір яких він оцінює в 5 000 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] . В зв`язку з вищезазначеним просить стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на свою користь 11 142, 07 грн. страхового відшкодування, з [PERSON] на свою користь 52 639,05 грн. різниці між страховою виплатою та фактичними витратами, та 5000 грн. завданої моральної шкоди. Ухвалою суду 13.04.2023 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. У відзиві представник відповідача ТДВ «Страхова компанія «Кредо» позовну вимогу щодо відшкодування ПДВ страховою компанією у розмірі 11 143,07 грн. визнав повністю. Щодо розподілу судових витрат зазначив, що вартість юридичних послуг завищена в декілька разів, оскільки дана справа не є складною, не вимагає вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складання великої кількості процесуальних документів, судова практика в цій категорії справ є сталою, а необхідні процесуальні документи є шаблонними, тому просить зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 500 грн. У поясненнях [PERSON] заперечив щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначив, що ТДВ «Страхова компанія «Кредо» повністю відшкодувала збитки, які не перевищили ліміт відшкодування, розмір франшизи він сплатив на місці ДТП, щодо позасудового врегулювання спору до нього ні адвокат, ні [PERSON] не звертався, тому вимога щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню. Щодо відшкодування моральної шкоди, то [PERSON] вважає, що кожний водій психологічно готовий до того, що він є потенційним учасником ДТП, оскільки він керує засобом підвищеної небезпеки, тому підстави для стягнення моральної шкоди відсутні. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] 22.11.2022 року о 22 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , на перехресті вул. Драйзера та вул. Бальзака в м. Києві порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України, при цьому, не надав перевагу в русі автомобілю «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив з ним зіткнення, що спричинило пошкодження транспортних засобів. [PERSON] є власником транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] . Транспортний засіб «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження, а його власнику - [PERSON] були завдані матеріальні збитки. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 27.11.2020 року (справа № 7554/11762/22) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент вказаної ДТП була застрахована відповідачем ТДВ «СК «КРЕДО» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211129116 з франшизою 3 200грн. Розмір франшизи [PERSON] сплатив в повному обсязі позивачу на місці ДТП, дана обставина визнається сторонами, тому в силу положень ст.. 82 ЦПК доказуванню не підлягає. 23.11.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплати страхового відшкодування. 09.12.2022 року представником ТДВ «СК «КРЕДО» було оглянуто транспортний засіб «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] . Згідно Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 3007500/12/22 року проведеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] ,розмір вартості відновлювального ремонту становить 154 034,27 грн., вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу 97 993,45 грн., вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу без врахування ПДВ 20% на замінні складові та матеріали - 83 650,38 грн. 16 січня 2023 року від ТДВ СК «Кредо» на рахунок позивача надійшло страхове відшкодування в розмірі 83 650,38 грн., що становить розмір відновлювального ремонту з врахуванням коєфіцієнту зносу, без врахування ПДВ, та за мінусом 3 200,00 грн. франшизи. Фактичні витрати по проведенню ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , становлять 150 632,50 грн., та підтверджуються Актом Виконаних робіт №214 від 18 лютого 2023 року, квитанцією до акту виконаних робіт, від 18.02.2023 року. Позивач просить стягнути недоплачений розмір страхового відшкодування, який повинен був бути сплачений ТДВ СК «Кредо» та розраховує цю суму наступним чином: 97 993,45 грн.( вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу) - 83 650,38 грн.(раніше проведена виплата страхового відшкодування без ПДВ) - франшиза = становить 11 143,07 грн. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України). Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ. Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами. При цьому вказано, що доплата у розмірі, що не перевищує суми ПДВ, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. У матеріалах справи наявні Акт виконаних робіт №214 від 18.02.2023 року на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту в якому зазначено, що ФОП [PERSON] , не є платником податку на прибуток на загальних підставах, крім того, сума ремонту автомобіля вказана без ПДВ. В зв`язку з тим, що ремонтні роботи транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] проведені у Фізичної-особи підприємця, який не є платником ПДВ, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу страховиком вартості ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ у розмірі 11 143,07 грн., тому в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Окрім цього, відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] , який є винуватцем ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, яке підлягає стягненню з страховика у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту і страховою виплатою у розмірі 52 639,05 грн. (150 632,50 грн. вартість фактичного відновлювального ремонту - 97 993,45 грн. страхове відшкодування - 3200 грн. франшиза, яка була сплачена на місці ДТП). Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Приймаючи до уваги той факт, що позивачу дійсно було завдано майнової шкоди винною у ДТП особою, враховуючи глибину і тривалість душевних страждань, що пов`язані з пошкодженням майна позивача та порушенням його звичайного способу життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає адекватною компенсацію моральної шкоди в розмірі 1 000 грн., які повинні бути стягнуті на користь позивача з відповідача [PERSON] , тому вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження фактично понесених витрат представником позивача надано Договір №10 про надання правової допомоги від 10.03.2023 року (а.с. 28-29), рахунок-фактуру №15 від 29.03.2023 року відповідно до якого оплата юридичних послуг відповідно до договору №10 від 10.03.2023 року складає 5000,00 грн.(а.с. 31), Акт прийому - передачі наданих послуг від 30.03.2023, відповідно до якого виконавцем було надано комплекс послуг в суді першої інстанції, за договором №10 від 10.03.2023р., про надання юридичних послуг, правової допомоги, а саме: консультація по справі, збір та підготовка документів, аналіз законодавства, підготування, складання процесуальних документів по справі, копіювання, надсилання матеріалів до суду, вартість послуг, наданих замовнику складає 5000,00 грн., платіжна інструкція про сплату [PERSON] на рахунок адвокатського бюро «Синюк та партнери» 5000,00 грн. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Враховуючи викладене, суд вважає правильним визначити розмір витрат, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на рахунок позивача, та підтверджуються квитанцію про сплату цих послуг у розмірі 5000 грн. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial