Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «ВІАН ТАТУ», в якому, з урахуванням позовної заяви у новій редакції, просить: - визнати за виконавцем, ТОВ "ВІАН ТАТУ", факт невиконання умов договору про надання послуги з видалення тату; - стягнути з ТОВ "ВІАН ТАТУ" на його користь матеріальну шкоду, що дорівнює сумі витрат, які понесено ним, а саме: суму, що була сплачена ним за всі сеанси згідно умов договору, 6900,00 грн., - стягнути з ТОВ "ВІАН ТАТУ" моральну шкоду на його користь в розмірі 5000,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 03.11.2018 він звернувся до одного із салонів ТОВ «ВІАН ТАТУ», що знаходиться за адресою: вул. Миколи Оводова, 53 (колишня вул.\~Кропивницького, 7), м. Вінниця, для отримання послуги з видалення татуювання на руці. Йому повідомили, що потрібно буде провести біля чотирьох сеансів, вартість одного - 1200 грн. Майстер з видалення татуювання після першого сеансу запевнив його, що вдасться повністю видалити татуювання. 12.02.2021 після проведення останнього сеансу видалення татуювання він не побачив жодного результату і жодних змін у порівнянні з тим, що було до початку сеансів. Він знову звернувся до майстра, на що йому останній повідомив, що повне видалення неможливе, запропонував провести висвітлення під «перекриття», тобто зробити інше татуювання поверх старого. 24.08.2022 звернувся до відповідача щодо повернення коштів, витрачених на процедури. Представник салону "ВІАН" повідомив його, що політика компанії не передбачає повернення коштів та запропонував 15% знижку на наступний сеанс татуювання, однак для нього це не мало сенсу. 30.08.2022 ним здійснено запит на адресу відповідача щодо отримання оригіналів або копій анкет, що були ним заповнені перед проведенням сеансів видалення тату, які підтверджують сплату за послуги та ім`я майстра; копії всіх фото тату перед процедурою видалення та після неї; повну переписку працівників салону "ВІАН ТАТУ", яку вели з ним в соціальних мережах. Однак на вказаний запит відповіді надано не було. Також позивач зазнав значних моральних страждань через опіки шкіри під час салонних процедур, а також через перепони у спілкуванні та вимушеність прикривати уражене місце навіть влітку, що створило понівечене тату на видному місці. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом, а тому позивач, з посиланням на положення Закону України "Про захист прав споживачів", просить його задовольнити. Відповідачем, який з урахуванням ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 №1207-VII, вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відзиву до суду не надано. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про те, що підстави для задоволення позову відсутні з огляду на таке. Згідно з ч.1 ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15\~ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлення прав споживачів, а також визначення механізму їх захисту та основ реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів врегульовані Законом України "Про захист прав споживачів". Права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) закріплені у ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів". Споживачем, згідно із зазначеним Законом, є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; виконавець суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Стаття 4\~Закону України\~"Про\~захист прав\~споживачів" визначає права споживачів, зокрема, споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Так, відповідно до змісту ч.ч.3, 4\~ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів", у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Частиною 2 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтями 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України). Згідно з ст.ст.12, 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК Українин належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з\~ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається лише на його переписку із представником салону "ВІАН" в мережі "Вайбер". Однак жодних доказів договірних правовідносин з ТОВ "ВІАН ТАТУ" та сплати коштів за сеанси видалення татуювання саме на його користь, а також доказів, що на перекриття татуювання він також поніс витрати, їх розмір, консультативного висновку\~лікаря дерматолога тощо до суду не надано. Так, з переписки в мережі "Вайбер" вбачається, що позивач в період з 2018 року по 2021 рік записувався на сеанси видалення татуювання у салон, що знаходиться по [ADDRESS] , консультувався щодо догляду за шкірою після вказаної вище процедури, а в останніх повідомленнях йдеться про незадовільний результат після приймання наданих послуг. Надаючи оцінку переписці в мережі "Вайбер", суд дійшов висновку, що твердження позивача про порушення відповідачем його прав споживача, а також про наявність підстав для відшкодування матеріальних збитків та компенсації за моральну шкоду, належними та допустимими доказами не доведено. Диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а позивач своїми правами учасника справи, у тому числі щодо витребування доказів, не скористався. Крім того, щодо доводів позивача на те, що він не отримав кінцевий результат, обіцяний виконавцем та рекламований на сайні vean-tattoo.com, слід зазначити, що відповідно до доданої до позовної заяви роздруківки з сайту vean-tattoo.com/public-offer (публічна оферта), виконавцем, який приймає на себе зобов`язання надати користувачу послуги у сфері тату індустрії, є фізична особа [PERSON] (код ЄДРПОУ [NUMBER] ), а не ТОВ "ВІАН ТАТУ" (код ЄДРПОУ 43484353). Верховний Суд у постанові від 02.02.2022 у справі №462/4724/20 зазначив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Виходячи з вимог закону, обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ч.7 ст.141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.3 ст.22 Закону України "Про судовий збір" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Оскільки сторону, якій відмовлено у задоволенні позову, звільнено від сплати судового збору, він компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed