Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

У вересні 2023 року представник позивача ТОВ «Експлуатаційна служба «Респект» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 2693,87грн., та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач утримує та надає (здійснює) обов`язки по утриманню житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] в зазначеному будинку. 02.07.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 00001 про надання послуг із утримання будинків та прибудинкової території, відповідно до умов якого позивач (виконавець) зобов`язався забезпечувати надання послуг із утримання будинку [ADDRESS] , а відповідач (споживач) зобов`язалась своєчасно вносити оплату за надані послуги. Крім того, 02.07.2018 року між сторонами було укладено договір № 1 про надання додаткових послуг. Позивач вказує, що товариство зобов`язання за укладеними договорами виконує належним чином, однак, відповідач, як власник квартири та споживач, неналежним чином виконує свої зобов`язання по оплаті за надані позивачем послуги, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 2693,87 грн. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по сплаті коштів за надані послуги, в зв`язку з чим виникла заборгованість, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить стягнути зазначену заборгованість із відповідача в примусовому порядку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.09.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 16.10.2023 року. 15.10.2023 року до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2023 року, у справі було відкладено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В листопаді 2023 року до суду від відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач не заперечувала проти задоволення позову, вказуючи на наявність боргу. Представник позивача після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Позивач утримує та надає (здійснює) обов`язки по утриманню житлового будинку [ADDRESS] , про що свідчать наявні у справі докази. 02.07.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг із утримання будинків та прибудинкової території, відповідно до умов якого позивач (виконавець) зобов`язався забезпечувати надання послуг із утримання будинку [ADDRESS] , а відповідач (споживач) зобов`язалась своєчасно вносити оплату за надані послуги. Крім того, 02.07.2018 року між сторонами було укладено договір № 1 про надання додаткових послуг. Зазначені договори є чинними, у встановленому законом порядку недійсними визнані не були. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач, як власник квартири та споживач, неналежним чином виконує свої зобов`язання по оплаті за надані позивачем послуги, в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 2693,87 грн., та відповідач в ході розгляд справи визнала позовні вимоги та вказала про наявність боргу перед позивачем. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, а також заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, за вимогами ст.ст. 156, 162 ЖК Української РСР, власники квартири та споживач житлово-комунальних послуг зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. За п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов договору здійснює надання житлово-комунальних послуг по утриманню будинку, в якому знаходиться належна відповідачу квартира, однак, відповідач свої зобов`язання не виконує належним чином, та не здійснює в повному обсязі платежі за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 2693,87 грн., що підтверджується детальним розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи, та було повністю визнано відповідачем в ході розгляду справи. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною позивача було доведено неналежне виконання відповідачем, як власником квартири, зобов`язань по сплаті коштів, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, та стороною відповідача в ході розгляду справи було визнано позовні вимоги, а відтак суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. В частині розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн., відповідач визнала позов, а тому 50% від вказаної суми в розмірі 1342,00 грн. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, а інша половина суми сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved