Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

[PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання [ADDRESS] ) звернулася до суду з позовною заявою до\~ [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), \~якою просить розірвати шлюб між [PERSON] , та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим Жовтневий районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківській області, про що складено актовий запис № 226 від 16 липня 2016 року. Також просила стягнути аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї третьої) від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Крім того просила також стягнути судові витрати з відповідача. Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року суд відкрив провадження у цивільній справі. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 08 листопада 2023 року о 10 годині 00 хвилин у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач просила розглянути справу без її участі, свої вимоги підтримала. У випадку неявки відповідача, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(надалі за текстом -\~ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Аргументи учасників спору. Позиція позивача полягала у тому, що вони з відповідачем 16 липня 2016 року уклали шлюб, який сторони зареєстрували у Жовтневому районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 226. Від спільного шлюбу з відповідачем у сторін народилось двоє дітей, які на час подання позовної заяви не досягли повноліття, а тому потребують утримання. І оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється від їх утримання, на її користь слід стягнути аліменти у грошовій формі у вигляді 1/3 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також позивач зазначає, що у сторін різні характери та погляди на життя, спільних інтересів немає, під час спільного проживання у неї з відповідачем не склались відносини, внаслідок чого спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; позивач не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Щодо заочного розгляду справи. Тому суд, на підставі частини 1\~статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Встановлені судом обставини. [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) уклали шлюб, який зареєстровано між ними 16 липня 2016 у Жовтневому районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківської області, актовий запис № 226. Під час реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 8\~свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Разом з цим, у зв`язку із розбіжністю у поглядах на сімейне життя між подружжям спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам [PERSON] , і тому вона подала позов про розірвання шлюбу (а.с.2-5). Також [INFO] народилася [PERSON] , батьками якого є: [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 639, що підтверджується свідоцтвом про народження від 01.11.2016 року серії [NUMBER] , виданого Жовтневим районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківської області (а.с.9). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.09.2022 року серії [NUMBER] , виданого Посольством України в Республіці Білорусь (а.с.10). Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11,12,13). Встановлені судом правовідносини. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли шлюбні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як одного з подружжя, на припинення шлюбу шляхом його розірвання за рішенням суду та сімейні правовідносини, а також між позивачем та відповідачем виник спір, у якості батьків, щодо утримання дітей, в якому відповідач відмовляється від утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття. Оцінка суду щодо права позивачки на розірвання шлюбу. Частина 1\~статті 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша\~статті 24 Сімейного кодексу України). А частиною третьою\~статті 56 Сімейного кодексу України\~гарантується право кожного з подружжя на припинення шлюбних відносин. При цьому, одним із способів реалізації цього права, відповідно до положень частини другої статті\~104, частини третьої статті\~105 Сімейного кодексу України, є припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень частини 2\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Тож оскільки позивачка втратила бажання знаходиться у шлюбі з відповідачем, який ґрунтується на вільній згоді їх обох, суд вважає, що їх подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу є неможливими, позаяк їх збереження буде суперечити інтересу позивача, що має істотне значення щодо знаходження у шлюбі при наявності вільної згоди, тобто у добровільному порядку, а тому позов в частині позовних вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Оцінка суду щодо права позивачки на стягнення аліментів. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому із наступних мотивів: Положення частини 1 і 2\~статті 51 Конституції України\~гарантують, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. А положеннями частини 6 статті\~7\~та частини 1 статті\~141 Сімейного кодексу України\~передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, та щодо дитини. Статті\~180\~та\~181 Сімейного кодексу України\~встановлюють обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття у грошовій і (або) натуральній формі, за домовленістю між батьками. При цьому, згідно частини 1\~статті 15 Сімейного кодексу України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Отже, виходячи із змісту наведених норм матеріального права, невиконання відповідачем, як батьком дітей свого обов`язку з їх утримання до досягнення ними повноліття у грошовій і (або) натуральній формі, порушує право позивача, як матері дитини, на рівність обов`язків між жінкою та чоловіком щодо дитини. А тому, на підставі частини першої\~статті 55 Конституції України, частини першої\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~статті 18 Сімейного кодексу України\~порушене право позивача підлягає судовому захисту. Відповідно до положень частини третьої статті\~181, частини першої статті\~191 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, від дня пред`явлення позову. Згідно з частиною другою\~статті 182 Сімейного кодексу України\~мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а сам їх розмір повинен бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитину. При визначенні розміру аліментів, суд врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; відсутність доказів про поганий стан здоров`я чи скрутне матеріальне становище платника аліментів; відсутність доказів наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Інші обставини, що мають істотне значення для вирішення питання про розмір аліментів (передбачені частиною 1\~статті 182 Сімейного кодексу України) суд урахувати також не міг, за відсутністю доказів їх наявності. Отже, оскільки позивачка просить суд захистити її порушене право способом, який передбачений законом шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду (тобто з липня 2023 року) і до досягнення дітьми повноліття, суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. В силу положень пункту 1 частини 1\~статті 430 ЦПК України, також слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Висновок суду щодо судових витрат. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1073 гривні 60 копійок, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими, і позов підлягає задоволенню повністю, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином,

Outcome: approved