Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

В позові йдеться про те, що 19 серпня 20214 року між сторонами було укладено шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що з відповідачем за останній період життя не складається. Вони дуже часто сваряться, сперечаються у зв`язку з різними характерами та поглядами на життя. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сім`ї, у неї особиста думка, що він не має наміру підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносні між собою та іншими членами родини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги. Надалі, так проживати позивачка не має наміру, а тому вирішила шлюб розірвати. Спільне господарство з відповідачем не ведеться. Кожен із них має свій особистий шлях, шлюбні відносини не підтримують. Тому питання розірвання шлюбу нею прийняте остаточно. Крім цього позивачка, зазначає, чоловік є надає в необхідному обсязі коштів на утримання доньки. Враховуючи ту обставину що\~утримання та\~виховання доньки,\~утримання її\~в умовах\~належних для\~життя,\~в умовах\~фізичного та\~морального розвитку,\~потребує значних\~матеріальних витрат,\~а відповідач\~ухиляється від\~виконання обов`язків\~по утриманню\~дитини,\~вона змушена\~просити суд\~про стягнення\~аліментів з\~останнього в\~твердій грошовій\~сумі так-як\~їй \~не відомі\~його доходи,а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 5000 гривень щомісяця, починаючи з дати подання позову й до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити такі з підстав зазначених у позові. Також надала письмові пояснення в яких вказала, що як зазначено в її позовній заяві 19 серпня 2021 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від їхнього шлюбу в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні. В позовній заяві зазначена позовна вимога про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 5000, 00 (п`ять тисяч) гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття. На сьогоднішній день показник середньомісячної заробітної плати становить станом на червень 2023 року 16012, 38 гри. Відповідну виписку з офіційного сайту Пенсійного фонду України додає. Тому враховуючи її самостійне утримання дитини, а також її виховання та спільне проживання зазначає, що стягнення аліментів із відповідача в твердій грошовій сумі розміром 5000, 00 гри. на її думку відповідає потребам та необхідностями повноцінного утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечив та визнав такі, а щодо аліменітів зазначив, що в змозі сплачувати такі в сумі 3000 грн. максимум. Надав копію своєї трудової книжки, з якої вбачається, що він наданий час не працює та 19.08.2023 року розпочато виплату з допомоги по безробіттю у Великоберезнянському відділі Ужгородської філії Закарпатської області центру зайнятості. Також повідомив, що відповідно до рішення суду з нього стягуються аліменти на дитину від першого шлюбу в розмірі 1/3 частини. Заслухавши думку учасників справи та вивчивши матеріали справи, та з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. По справі встановлено, що 19 серпня 2021 року Великоберезнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 38. Дана обставина стверджується виданим свідоцтвом про шлюб від 19.08.2021 р. серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження від 06 жовтня 2021 року серії [NUMBER] , яка є малолітньою. Спільне життя у сторін не склалось. Шлюбні відносини фактично припинені, їх шлюб існує формально. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведені у позові обставини, які не заперечувалися відповідачем, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін. Отже, позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а укладений між сторонами шлюб розірванню. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. За змістом ст.180\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України, та п.17 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~№ 3\~від 15.05.2006\~року при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182\~СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України\~«Про Державний\~бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Дитина сторін проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні, дана обставина відповідачем не заперечується. Враховуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову про стягнення аліментів із відповідача, з врахуванням матеріальної спроможності та стану здоров`я відповідача, на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 4000 грн. щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову й до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу. Згідно з ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст.142\~ЦПК України та положень ч.3 ст.7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст.142 ЦПК України). Враховуючи визнання позову відповідачем, за позовну вимогу про розірвання шлюбу, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 536,80 грн.. Інші 50%, тобто 536,80 грн., слід повернути позивачу безпосередньо із бюджету. Згідно положень п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн. 60 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial