Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що\~\~28.09.2022 між ПрАТ СК «Еталон» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 27.01.2023 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу марки «Peugeot 307», державний реєстраційний номер [NUMBER] ., під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «Мерседес Бенц», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , останній автомобіль зазнав механічних пошкоджень.\~ Так, Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці у справі №727/1019/23 від 01.03.2023 [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124\~КУпАП. Позивачем відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №211281561, було здійснено виплату страхового відшкодування вигодонабувачу ( [PERSON] потерпіла особа у вищевказаному ДТП) в розмірі 36242грн.45коп. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь страхової компанії суму виплаченого страхового відшкодування, в розмірі 36 242грн.45коп., а також стягнути з відповідача судові витрати. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач скористався своїм правом та через канцелярію ним було подану відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що позов не визнає повністю та просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Так, судом встановлено, що 28.09.2022 між ПрАТ СК «Еталон» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтвердженням чому є поліс №211281561, за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «Peugeot 307», державний реєстраційний номер [NUMBER] /а.с.6/. 27.01.2023 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу марки «Peugeot 307», державний реєстраційний номер [NUMBER] ., під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «Мерседес Бенц», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , останній автомобіль зазнав механічних пошкоджень /а.с.7/.\~ Позивач посилається на те, що відповідач не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП згідно вимог\~ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим, як вважає позивач, після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). Однак, представником відповідача було надано доказ того, що відповідач на виконання свого обов`язку, після ДТП залишився на місці події, викликав поліцію, надав свій страховий поліс, повідомив в телефонному режимі через месенджер «Телеграм» за номером «гарячої лінії» 068\~118 10 45, який зазначений в страховому полісі, свою страхову компанію про місце і обставини ДТП для приїзду страхового комісара, який не приїхав в зв`язку з прибуттям на місце ДТП працівників поліції, що зафіксували місце і обставини ДТП та склали довідку про пошкодження транспортних засобів /а.с.44-45/. Постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці у справі №727/1019/23 від 01.03.2023 [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124\~КУпАП /а.с.7/. Відповідно до ст. 20\~Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. ПрАТ СК «Еталон» сплатило на користь потерпілої особи [PERSON] , страхове відшкодування в сумі 36242грн.45коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «Еталон» на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 30.01.2023 та страхового акту №398/01/50/2023/1 від 13.06.2023 /а.с.9-18/. Згідно із ст. 29\~ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а також\~ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~і\~ст. 27 Закону України "Про страхування"\~встановлено особливий правовий режим. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до вимог\~ст. 27 Закону України "Про страхування"та\~ст. 993 ЦК України\~до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. За нормою ст.1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників\~наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до\~ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані: вжити заходів для невідкладеного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених\~цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (п.33.1.2). Статтею 38\~цього ж Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у\~підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Разом з тим, приймаючи рішення про виплату відшкодування (страховий акт №398/01/50/2023/1 від 13.06.2023) позивачем було встановлено дані про подію, суму збитку, учасників ДТП, та на підставі наданих документів, які підтверджують факт настання страхової події та суми збитку, зроблено висновок, що відповідно до умов договору страхування дана подія кваліфікується як страховий випадок за ризиком Страхування цивільно-правової відповідальності ОЦВ. Суд зважає на те, що позивачем не надано жодного доказу того, що в нього були труднощі у з`ясуванні обставин ДТП чи розміру завданої в ДТП шкоди у строки встановлені\~ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~ст. 988 ЦК України\~та\~ст.20 Закону України «Про страхування». Всі необхідні документи було зібрано страхувальником та потерпілою особою в тому числі, і позивач без будь-яких заперечень чи застережень прийняв ці документи до уваги, склав страховий акт і провів виплату відшкодування. З матеріалів позовної заяви і долучених до неї матеріалів, вбачається, що позивачем не доведено, що відсутність окремого письмового повідомлення про ДТП призвело до необгрунтованих виплат. Окрім того, відповідач заперечуючи твердження позивача у не повідомленні позивачем страхової компанії, наддав докази того, що останній повідомив в телефонному режимі через месенджер «Телеграм», за номером «гарячої лінії» 068\~118 10 45, який зазначений в страховому полісі, страхову компанію про місце і обставини ДТП для приїзду страхового комісара. Факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами. [PERSON] , як особа винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Відповідач [PERSON] , як особа винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Страхова компанія відповідача узгодила із потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його, тому звернення позивача з регресним позовом на підставі\~підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпункту г 38.1.1\~пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є безпідставним. Отже, у даному випадку та з урахуванням обставин справи покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Аналогічні висновки міститься у Постанові Верховного суду від 04.07.2018 (справа № 755/18006/18, н/п №14-176 цс 18), які в силу\~ч. 4 ст.263 ЦПК\~України суди враховують при виборі і застосуванні відповідної норми права до спірних правовідносин. Згідно правової позиції Постанови Верховного суду від 16.01.2019 у справі №208/7291/13-ц, факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях. Отже, встановивши, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, узгодила із потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатила його, висновки судів про те, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку є підставою для пред`явлення регресного позову, не ґрунтуються на правильному застосуванні\~підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33,\~підпункту "ґ"\~38.1.1\~пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Це узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Тому суд дійшов висновку про те, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed