Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Нововолинське АТП 10708», на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 06.10.2015р. з товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ АВТО НВ», придбало міжміський туристичний пасажирський автобус марки BОVA моделі F13 № кузова [NUMBER] , бувший у використанні. Зазначає, що 07.10.2015р. продавець передав позивачу автобус та ключі до нього за актом приймання-передачі. Стверджує, що 15.12.2016р. він (позивач) подав до Територіального сервісного центру 0742 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області документи, передбачені Порядком реєстрації, для реєстрації придбаного автобуса, зокрема: заяву про проведення державної реєстрації автобуса; договір купівлі-продажу автобуса від 06.10.2015р.; акт прийому-передачі автобуса від 07.10.2015р.; митну декларацію від 06.10.2015р.; наказ N993 від 08.10.2015р.; документ, що підтверджує оплату послуг з реєстрації; висновок експертного дослідження N917 від 09.10.2015р. та сертифікат відповідності від 05.10.2015р. Вказує, що додатково до вищевказаних документів було подано висновок N91010-02 від 10.10.2015р. Бюро судових експертиз, відповідно до якого підтверджено, що маркувальні позначення номера шасі відповідають тим, що наносяться заводом-виробником, змінам не піддавались та є першопочатковими, номерна площадка з маркувальними позначеннями номера шасі автобуса від рами не відділялась, дублюючу табличку з маркувальними позначеннями кузова автобуса виготовлено заводським способом. Також подано висновок N91010-03 від 10.10.2015р. науково-дослідного бюро судових експертиз, відповідно до якого визначено, що табличку з маркувальними позначеннями типу та номера двигуна автобуса виготовлено заводським способом, будь-яких ознак зміни знаків на табличці та слідів її переустановлення не має. Зазначає, що Територіальний сервісний центр 0742 не здійснив державну реєстрацію автобусу та не видав номерні знаки. У відповідь на його (позивача) заяву було зазначено, що транспортний засіб з ідентичними даними вже зареєстрований 27.04.2013р. Чернівецьким ВРЕР на громадянина [PERSON] [INFO] м. Чернівці. Як причина нездійснення державної реєстрації було вказано «технічно неможливо здійснити реєстрацію». Стверджує, що з метою скасування державної реєстрації автобуса за громадянином [PERSON] ТДВ «Нововолинське АТП 10708» звернулось з необхідними документами до Регіонального сервісного центру в Чернівецькій області, що здійснювало державну реєстрацію спірного автобусу. Листом від 20.01.2016 року за N927/24-66 сервісним центром в Чернівецькій області було надано відповідь, про неможливість скасування державної реєстрації автобусу через відсутність комплексного дослідження номерів агрегатів транспортного засобу. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати право власності позивача товариства з додатковою відповідальністю "Нововолинське АТП -10708" на міжміський туристичний пасажирський автобус марки BОVA моделі F13 № кузова [NUMBER] з моменту отримання зазначеного майна 07.10.2015 року за договором купівлі - продажу від 06.10.2015р.; Усунути перешкоди в здійсненні позивачем права власності на автобус марки BOVA FHD 13.380, 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] , білого кольору, двигун [NUMBER] державні номерні знаки [NUMBER] , свідоцтво про державну реєстрацію [NUMBER] шляхом скасування реєстрації зазначеного майна з громадянина [PERSON] та зняттям з відповідного обліку зазначеного транспортного засобу. Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив суд в задоволенні позову відмовити, за безпідставністю та необґрунтованістю. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилалась на доводи, викладені в позовній заяві. Просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилався на доводи, викладені у відзиві. Просив суд в задоволенні позову відмовити, за безпідставністю та необґрунтованістю. Представник Регіонального сервісного центру в Чернівецькій області в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник не надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Як убачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нововолинське АТП 10708», на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 06.10.2015р. з товариством з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ АВТО НВ», придбало міжміський туристичний пасажирський автобус марки BОVA моделі F13 № кузова [NUMBER] , бувший у використанні. /а.с. 22/. 07.10.2015р. товариство з обмеженою відповідальністю «РЕАЛ АВТО НВ» передало позивачу автобус та його складові частини за актом приймання-передачі. /а.с. 21/. Позивач зареєстрував право власності на автобус марки BОVA моделі FHD 13.380 № кузова [NUMBER] та отримав державний номерний знак [NUMBER] . Автобусу Bova FHD 13.380 з Vin-кодом [NUMBER] присвоєний державний номерний знак [NUMBER] , а також отриманий чинний поліс страхування № 213978771. /а.с. 48, 162/. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З листа РСЦ МВС у Волинській області від 08.06.2023 року вбачається, що до ЄДРТЗ станом на 07.06.2023 року внесено інформацію про реєстрацію т.з. марки Bova FHD 13.380, номерний знак [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , VIN-code: /[NUMBER]. /а.с. 162/. Отже, на думку суду, відсутній предмет спору між позивачем та відповідачем. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів оспорення чи невизнання відповідачем [PERSON] права власності позивача на придбаний за договором від 06.10.2015 р. автобус. Відповідач [PERSON] не має відношення до належного позивачу автобусу. А тому вимога про визнання права власності на автобус не підлягає задоволенню. Щодо вимоги про усунення перешкод шляхом скасування реєстрації автобуса, суд вважає зазначити наступне: Позивач просить усунути йому перешкоди в здійсненні ним права власності на автобус д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про державну реєстрацію [NUMBER] шляхом скасування реєстрації зазначеного майна з відповідача [PERSON] та зняттям з відповідного обліку зазначеного транспортного засобу. Мотивує це тим, що не має можливості користуватися придбаним ним автобусом, що призводить до понесених збитків товариством. Як встановлено судом, позов заявлений щодо усунення перешкод позивачу в користуванні щодо автобуса, належного відповідачу [PERSON] , д.н.з. [NUMBER] , а не на автобус позивача /номерний знак [NUMBER] /. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Верховним Судом встановлено, що спірний транспортний засіб належить [PERSON] на законних підставах, зокрема встановлено, що відсутні обставини, які б свідчили про перехід права власності на належний [PERSON] автобус до інших осіб (постанова ВС від 29.01.2020 року у справі № 803/3942/16). /а.с. 93-102/. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, матеріали справи не містять доказів виникнення у позивача права власності на автобус д.н.з. [NUMBER] , свідоцтво про державну реєстрацію [NUMBER] . Тобто, позивач не є власником даного автобусу, а тому, на думку суду, не може заявити позов про усунення йому, як власнику, перешкод у користуванні. Позивач обгрунтовує позов щодо спірного автобусу тим, що не має можливості користуватися придбаним ним автобусом і це призводить до понесених збитків товариства. Проте, ТДВ "Нововолинське АТП 10708" використовує свій автобус, отже немає доказів порушення їх прав. Так, зокрема, факти використання позивачем належного йому автобусу вбачаються з: *листа Дермитслужби від 08.06.2023 р., в якому зазначено, що в період з 01.06.2019 року по 05.06.2023 року транспортний засіб Bova FHD 13, [NUMBER], д.н.з [NUMBER] перетинав митний кордон України 26 раз. При цьому даний автобус здійснював міжнародні рейси, що вбачається з графи "Примітки'* Додатку до листа. /а.с. 154-161/. *з листа ПрАТ «Волинське обласне підприємтсво астобусних станції" № 422 від 17.07.2023 року вбачається, що в період з з 03.08.2016 року по теперішній час транспортний засіб Bova FHD 13 д.н.з [NUMBER] неодноразово, щонайменше 54 раза, виконував перевезення пасажирів на різних маршрутах, в т.ч. міжнародних; /а.с. 169-170/. *на автобус Bova FHD 13.380 з Vin-кодом [NUMBER] д.н.з [NUMBER] , отриманий чинний поліс страхування № 213978771, що слідує з роздруківки з офіційного веб-сайту МТСБУ, з сервісу «Перевірка чинності полісу»; /а.с. 48/. - на інтернет-ресурсах наявні фото використання даного автобусу. 17.07.2017 року на маршруті Щецин - Запоріжжя, 09.05.2019 року у Мінську. /а.с. 158-161/. Крім того, матеріали справи не містять доказів понесених збитків ТДВ "Нововолинське АТП1" внаслідок нібито неможливості використання свого автобусу. Також, відсутні докази того, що факт реєстрації за [PERSON] автобусу [NUMBER] порушує права позивача. В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному об`ємі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судовий збір покладається на позивачку. На підставі викладеного та ст. ст. 319, 321, 328, 369, 382, 391,396 ЦК України та

Outcome: dismissed