Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві (а.с. 2 - 3) та поясненнях, наданих позивачем в судовому засіданні, викладено наступну позицію. На підставі укладеного 30 вересня 2016 року договору позики [PERSON] отримала від [PERSON] позику в сумі 4 000 доларів США строком до 30 вересня 2017 року. Від виконання зобов`язання з повернення суми позики [PERSON] ухиляється. За вказаних обставин позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь 146 274,40 грн. (що на день звернення до суду еквівалентно 4 000 доларів США). В поясненнях, наданих представником відповідача в судовому засіданні, відображена наступна позиція. Факт укладення 30 червня 2016 року між сторонами договору позики та одержання її суми [PERSON] відповідачем не оспорюється. Проте грошові зобов`язання за цією угодою були припинені з підстав їх належного виконання позичальником. Видана позикодавцем розписка про прийняття виконання відповідачем була втрачена. З цих підстав та заявивши про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу позовної давності, представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити. Відповідач в судове засідання не з`являлася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином у встановленому порядку. Судом встановлено, що 30 вересня 2016 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладений договір позики (далі - договір; а.с. 20), за яким позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 103 640 грн., що є еквівалентом 4 000 доларів США за офіційним валютним обмінним курсом Національного банку України, встановленим на момент укладення даного договору, терміном до 30 вересня 2017 року, а позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти до вищевказаного терміну в гривнях в сумі, що буде еквівалентом 4 000 доларів США за офіційним валютним (обмінним) курсом Національного банку України, встановленим на момент повернення вищевказаних грошових коштів. Сторони домовились, що у випадку зміни офіційного валютного (обмінного) курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на момент повернення позики позичальником, сума позики, що підлягає поверненню, розраховується в гривнях відповідно до офіційного валютного (обмінного) курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на момент повернення позики. Відповідно до п. 8 цього договору, у випадку повернення суми позики позичальником готівкою, позикодавець зобов`язаний видати позичальнику розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково. Після повного виконання зобов`язання позичальником за даним договором позикодавець зобов`язується також передати позичальнику примірник даного договору. У разі неможливості повернення примірника даного договору позикодавець повинен вказати про це в розписці. Указаний договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Невиконання [PERSON] зобов`язання з повернення позики підтверджується, згідно з ч. 2 ст. 545 ЦК України та п. 8 договору, наявністю в позивача оригіналу боргового документу (договору), відсутністю в боржника розписок кредитора про прийняття виконання та про неможливість повернення боргового документу. Чинним цивільним законодавством (ч. 3 ст. 509, ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України) встановлено, що зобов`язання мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, повинні виконуватися належним чином в установлений строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом - ч. 1 ст. 612 ЦК України. Суд вважає, що позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу позику, а остання користувалася грошовими коштами, проте не виконала зобов`язання з їх повернення. За вказаних обставин, позивач має право вимагати повернення відповідачем позики в сумі, еквівалентній, згідно з розрахунком [PERSON] (4 000 доларів США *36,5686 грн.), на час звернення до суду 4 000 доларам США, - 146 274 грн. Представником відповідача заявлено про засотування наслідків спливу позовної давності. Позивачем на підтвердження поважності пропуску строку позовної давності подані скріншоти листування між сторонами договору в соціальній мережі Facebook (а.с. 51 - 55) та за заявою [PERSON] в судовому засіданні допитана свідок [PERSON] . Указані докази судовій оцінці не підлягають, виходячи з регулювання законодавцем правовідносин, пов`язаних із закінченням під час дії карантину та в період дії воєнного стану визначених загальними нормами Цивільного кодексу України строків позовної давності. Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Днем, коли [PERSON] довідався про порушення свого права, є, згідно із ч. 5 ст. 261 ЦК України, є 01 жовтня 2017 року - наступний день після настання строку виконання зобов`язань з повернення позики. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України установлений карантин, дія якого неодноразово продовжувалася, та який тривав до 24.00 год. 30 червня 2023 року - його відміни на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Як визначено п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05.30 год. 24 лютого 2022 року. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст. 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Визначений ч. 1 ст. 257 ЦК України трирічний строк закінчився 01 жовтня 2021 року - в період дії карантину, тобто, з урахуванням приписів п.п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на день звернення позивача до суду із цим позовом (10 липня 2023 року) позовна давність не сплила. Враховуючи доведеність факту невиконання [PERSON] грошових зобов`язань та пред`явлення позову в межах строків позовної давності, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума позики та, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, понесені останнім судові витрати (а.с. 1).

Outcome: approved