Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про визнання недієздатною його матері [PERSON] та просить суд призначити його опікуном останньої. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є сином [PERSON] . Мати зареєстрована та проживає разом з заявником за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] багато років страждає на психічний розлад, наслідком чого є обмежена здатність до самообслуговування, орієнтації, спілкування, контролю за поведінко, до трудової діяльності. Останнім часом [PERSON] почала себе поводити неадекватно: час то кудись йде з дому, а повертаючись, не пам`ятає де була; не контролює себе, що призводить до конфліктів з сусідами, оточуючими, простими перехожими; не може осмисллено висловлювати свої думки; не може адекватно одягнутися тощо. [PERSON] постійно доглядає за матір`ю, має міцне здоров`я, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має. Має можливість і бажання доглядати свою матір та бути її опікуном. Розпорядженням в.о. голови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова справа № 644/116/23 за заявою [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна передано на розгляд Фрунзенському районному суду м. Харкова, як найбільш територіально наближеному до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у зв`язку з тим, що в суді відсутні присяжні, які перебувають у розподілі в автоматизованій системі документообігу суду через закінчення їх повноважень. 13 січня 2023 року вищевказана цивільна справа надійшла до Фрунзенського районного суду м. Харкова для розгляду. Відповідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Ухвалою суду від 18.01.2023 року заяву залишено без руху, заявнику надано строк на усунення недоліків заяви. 27.01.2023 року до канцелярії суду подано заяву з додатками, якою було усунуто недоліки позовної заяви. Заява отримана головуючим суддею 30 січня 2023 року. Провадження у справі відкрите ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 31.01.2023 року. Ухвалою суду від 20.07.2023 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану [PERSON] , [INFO] , та зупинене провадження у справі. Висновок експерта надійшов до суду 21.09.2023 року. Провадження у справі поновлене ухвалою суду від 22.09.2023 року. Заявник [PERSON] та його представник адвокат Белокриницький А.О. у судовому засіданні заяву підтримали. Заінтересована особа [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримали. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради Щегельська Н.П. проти задоволення заяви не заперечувала. За результатом розгляду даної справи суд приходить до таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 296 ЦПК України заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є матір`ю заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER] , виданим 14.10.1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського райвиконкому м.Харкова, актовий запис № 542. Вказані особи зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (пункт 1 частини першої цієї ж статті). Відповідно до ч.1 ст.295 Цивільного процесуального Кодексу України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, за місцезнаходження цього закладу. Статтею 30 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. У відповідності до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Так, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 86 від 16.08.2023 року, [PERSON] на теперішній час виявляє хронічний, стійкий психічний розлад у формі шизофренії параноїдальної. На теперішній час, відповідно до свого психічного стану, нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відтак, оскільки висновком судово-психіатричної експертизи встановлено, що [PERSON] за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, є достатні підстави для визнання її недієздатною. Відповідно до ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема, відсутність у неї права вчинення самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно із ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За вимогами ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити його опікуном за поданням органу опіки та піклування. Так, Адміністрація Індустріального району Харківської міської ради надала суду подання про призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном [PERSON] , [INFO] . При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує, що [PERSON] є рідним сином недієздатної, характеризується позитивно, не має медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна, проживає з матір`ю за одною адресою, що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання [PERSON] обов`язків опікуна над недієздатною матір`ю [PERSON] . Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі відносяться за рахунок держави. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Враховуючи вид психічного захворювання, яким страждає [PERSON] , суд вважає необхідним встановити строк дії рішення про визнання останньої недієздатною - два роки.

Outcome: approved