Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник Служби у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, щовідповідно до наказу служби у справах дітей Калуської міської ради від 07.06.2023 № 40/01-07 малолітню [PERSON] взято на облік за підставою ухилення батьків від виконання їх батьківських обов`язків. Наказом служби у справах дітей Калуської міської ради від 16.06.2023 № 42/01-07 малолітню [PERSON] тимчасово влаштовано у сім`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно з постановою Калуського міськрайонного суду від 16.06.2022 та від 05.10.2022 [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 31.05.2023 малолітня [PERSON] проживала разом із мамою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у рідної сестри мами. На час проведення обстеження працівниками служби у справах дітей було встановлено, що відповідачка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та не заперечувала, що вона вживала алкоголь на вулиці. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 11.07.2023 № 01-23/445 орган опіки та піклування, служба у справах дітей Калуської міської ради вважає за доцільне відібрати [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. З огляду на викладене, батьки [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків, вихованням дитини не займаються, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дівчинки, підготовку її до самостійного життя, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини, та залишення дитини з батьками є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Зазначені обставини у відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 170 Сімейного кодексу України є підставою для відібрання малолітньої [PERSON] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Свій відзив на позовну заяву мотивує тим, що вона беззастережно усвідомлює той факт, що зобов`язана утримувати та виховувати свою малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , а тому від своїх обов`язків ніколи не відмовлялася та не відмовляється на даний час. В зв`язку з важким матеріальним становищем, щоб забезпечувати сім`ю, її чоловік виїхав на заробітки за межі України, а вона одна самостійно та одноосібно залишилася виховувати їхню доньку [PERSON] , [INFO] . Враховуючи весь комплекс одночасно та раптово виниклих проблем, а також неочікувано виниклих навантажень, вона трималась, як могла, однак з часом попала в так звану після родову депресію та дійсно зверталась за медичною допомогою до різних спеціалістів. Це тривало відповідний проміжок часу, та вона не завжди до кінця усвідомлювала, що з нею коїться, і робила помилки. Це призвело до того, що в неї ССД Калуської міської ради було відібрано доньку [PERSON] , [INFO] , та тимчасово передано на виховання матері чоловіка - [PERSON] , [INFO] . Вона повністю усвідомила неправильність своєї лінії поведінки, депресія на даний час в неї пройшла та вона стала вести повноцінний та здоровий спосіб життя, а тому має намір безпосередньо надалі самостійно виховувати доньку [PERSON] , [INFO] . Вважає, що найкращі інтереси будуть забезпеченні при вихованні дитини її рідною матір`ю, а не бабусею, різниця в віці якої з дитиною становить майже 71 рік. Окрім того, вона належним чином не може спілкуватися зі своєю дитиною та виховувати її, оскільки [PERSON] не дає такої можливості. Таку свою поведінку [PERSON] обґрунтовує тим, що так їй сказали робити в Службі у справах дітей, при цьому інших обґрунтувань вона не надає. Вимушена за необхідне, окрім того зазначити, що до квартири, де на даний час тимчасово проживає дитина, її не пускають взагалі. Як проходить харчування дитини, її побут, гігієна, режим та дозвілля їй не дають можливості дізнатися та приймати безпосередню участь в цьому. Їй дуже важливо бути поруч зі своєю донькою та приймати участь в її вихованні та становленні як особистості, що буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. Таким чином, вона категорично та однозначно заперечує проти відібрання в неї рідної доньки [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її та чоловіка, батьківських прав відносно неї. Вона на даний час прикладає та готова надалі прикладати всіх зусиль для становлення та виховання дитини та становлення її як особистості. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Розгляд справи просить проводити за участю його представника адвоката Жовніра М.Й. Свій відзив на позовну заяву мотивує тим, що у зв`язку з важким матеріальним становищем, щоб забезпечувати сім`ю, він вимушений був виїхати на заробітки за межі України, а дружина залишилась виховувати їхню доньку [PERSON] , [INFO] . Допомагала їй в цьому її рідна сестра [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з широкомасштабною агресією російської федерації та відключенням світла, постійними повітряними тривогами та дуже напруженою обстановкою на дружину раптово навалилась велика кількість проблем та вона попала в так звану після родову депресію, зверталась за медичною допомогою до різних спеціалістів. Йому про це було відомо та він, як міг, так її підтримував. Зокрема, йому було відомо, що Службою у справах дітей Калуської міської ради Івано-Франківської області було тимчасово відібрано в дружини їхню доньку [PERSON] , [INFO] , та тимчасово передано на виховання його матері [PERSON] , [INFO] . Однак, в нього не було можливості приїхати в Україну. Його дружина на даний час усвідомила неправильність своєї лінії поведінки, після родова депресія в неї пройшла та вона веде повноцінний та здоровий спосіб життя, а тому вважає, що вона може і надалі безпосередньо самостійно виховувати доньку [PERSON] , [INFO] , та приймати якнайактивнішу участь в становленні її як особистості. Він з дитиною систематично спілкується в телефонному режимі по відеозв`язку, оскільки іншої можливості в нього на даний час не має. Він глибоко поважає та дуже любить свою маму, однак вважає, що найкращі інтереси доньки [PERSON] , [INFO] , будуть забезпеченні при вихованні дитини її рідною матір`ю, а не бабусею. Таким чином він категорично та однозначно заперечує проти відібрання в нього рідної доньки без позбавлення його дружини батьківських прав відносно неї. Він бажає регулярно спілкуватися з дочкою та брати якнайактивнішу участь у її вихованні. Він свідомо не самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки вимушено перебуває за межами України та при найменшій можливості має намір забрати дружину разом із донькою до себе та приймати безпосередню участь в її вихованні. Представник позивача у судовому засіданні пояснила, що дана сім`я в 2022 році потрапила в поле зору служби у справах дітей. Перше їхнє обстеження було 04.04.2022 за адресою [ADDRESS] , зокрема, було звернення до служби у справах дітей про те, що у відповідачки на вихованні перебуває малолітня дитина, однак вона належно свої батьківські обов"язки не виконує. Актом обстеження було встановлено, що умови перебування сім`ї задовільні, але мати перебуває на лікуванні в приватній клініці від алкогольної залежності, вдруге. За дитиною на момент обстеження доглядала бабуся. В подальшому 10.05.2023 вони були знову на обстеженні та було встановлено, що малолітня дитина більше 2,5 місяці проживає з бабусею, яка доглядає за нею належним чином, а мати проходить черговий курс лікування від алкогольної залежності. Постановами суду від 16.06.2023 та від 05.10.2022 відповідачку було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, 26.07.2022 вони знову були на обстеженні по [ADDRESS] , де встановили, що з травня 2022 року відповідачка з дитиною проживає у сестри. У вересні 2022 року від бабусі поступила заява про те, що відповідачка неналежно виконує свої обов`язки щодо виховання малолітньої доньки. За наслідками чого постановою суду 05.10.2022 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП. В подальшому, 08.05.2023 надійшла заява від [PERSON] про те, щоб провести перевірку її невістки, оскільки остання перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак, даного дня дверей їм ніхто не відчинив. Водночас, 31.05.2023 приїхавши на обстеження умов проживання сім`ї, було встановлено, що відповідачка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з чим малолітню дитину тимчасово передано тітці [PERSON] . Фактично, з даного часу дитину покладено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Цього ж дня ввечері бабуся забрала дитину до себе. 16.06.2023 бабуся написала заяву, щоб влаштувати дитину у свою сім`ю. Відповідно до висновку служби у справах дітей було вирішено про доцільність відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Фактично обоє батьків ухиляються від виконання батьківських обов`язків, вихованням дитини не займаються, а залишення дитини з батьками, є небезпечним для її життя і здоров`я. З огляду на викладене, підтримають позов і просять його задоволити. Інформацію, що відповідачка проходила лікування від алкогольної залежності вони отримали зі слів сестри. Окрім цього, зазначила, що вона в телефонному режимі спілкується з бабусею, яка повідомила, що дає спілкуватися матері з дитиною, яка вже з червня 2023 року приходить твереза та приносить продукти харчування, одяг. Батько дитини знаходиться за кордоном, він надає певні кошти відповідачці, а вона вже їх розподіляє. З огляду на викладене, підтримує позов і просить його задоволити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні повністю заперечила щодо позовних вимог та зазначила, що проходила двічі лікування після родової депресії. При цьому вона щомісячно ходила з дитиною по лікарях. Водночас, чоловік пересилав кошти їй та бабусі. Її помилки в деякій мірі визнає. Бабуся вже сама хоче пошвидше віддати дитину. Батько спілкується з дитиною по відеозв`язку, він виїхав на роботу за кодон ще до війни і розуміє те, якщо повернеться, то не зможе поїхати назад на роботу і забезпечувати сім`ю. У серпні 2023 року вона їхала до чоловіка, щоб налагодити відносини, і вони вирішили, що вона з дитиною поїде до нього за кордон, коли в нього буде все стабільно. Вона сама дзвонила, просила про зустрічі з дитиною, однак, часто чула відмови, а до квартири, де вони проживають, взагалі її не пускали. Вона зверталася багато разів до службу до справах дітей про повернення їй дитини, однак ніхто її не слухав. Ті підстави, що були раніше, не повторяться. Зокрема, 31 травня вона була в стані алкогольного сп`яніння, а дитина була з нею. Вона вважає, що в стані алкогольного сп`яніння не можна належно виконувати батьківські обов`язки. За допомогою до нарколога вона не зверталася. Заперечує щодо відібрання дитини в неї та батька, вважає, що дитині буде набагато найкраще з нею. Їй дуже важко без дитини, а чоловік завжди дзвонить до доньки. Представник відповідачів адвокат Жовнір М.Й. зазначив, що після 31.05.2023 жодного випадку неналежної поведінки відповідачки не було зафіксовано. Остання перебувала в стані післяпологової депресії, а даних про те, що вона перебувала на лікуванні у зв`язку з алкоголізмом не має. А про те, що відповідачка піклується про свою дитину, свідчить, що дитина щомісячно відвідувала педіатра, проходила обстеження. А тому те, що поведінка відповідачки загрожувала здоров`ю дитини є перебільшеними. Вважає, що відповідачка все усвідомила та більше негативних проявів поведінки з її сторони не буде. При цьому батько дитини не може прибути, оскільки тут роботи знайти не зможе, а виїхав за кордон, щоб забезпечувати сім`ю, висилає кошти, як своїй дружині, так і матері. Таким чином вважає, що у судовому засіданні не здобуто доказів неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, які були б підставою для відібрання дитини, оскільки [PERSON] дбала про здоров`я доньки. У відповідачки була депресія, яка на даний час пройшла, вона намагається за даних умов приймати участь у вихованні доньки. Що стосується відповідача, то останній піклується про доньку та про свою сім`ю. Вважає, що відпали обставини, які були підставою для тимчасового відібрання дитини, оскільки позивач не надав суду жодного доказу, що після 31 травня відповідачка перебувала у стані алкогольного сп`яніння чи в іншому стані, який б перешкоджав вихованню доньки. При цьому якнайкращі інтереси дитини будуть забезпечені саме батьками, а не бабусею, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 21.07.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачам строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. 04.09.2023 відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог (а.с. 31-42). 08.09.2023 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Розгляд справи просить проводити за участю його представника адвоката Жовніра М.Й. (а.с. 50-54). 18.09.2023 представник відповідачів адвокат Жовнір М.Й. подав до суду заяву про долучення доказів (а.с. 59-81). Ухвалою суду від 18.09.2023 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. 09.10.2023 представник відповідачів адвокат Жовнір М.Й. подав до суду заяву про долучення доказів (а.с. 98-105). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою відповідачки, в судовому засіданні пояснила, що після родів вони не могли зрозуміти, що відбувається з відповідачкою, оскільки остання кардинально змінилася. Вони спостерігали за відповідачкою і не розуміли, що відбувається. Було виявлено, що в останньої була депресія, і їм пояснили, що депресія виліковується більшою депресією, у зв`язку з чим вони вирішили зробити так, щоб забрали дитину, і щоб вона усвідомила, що доньки біля неї не має. Після того, як забрали дитину, відповідачка повернулася у такий стан, який був у неї до родів. Відповідачка тепер адекватна, ходить до дитини і повністю може бути мамою. Весь період, від коли відібрали дитину, відповідачка займалася у психологів, і вони дійшли висновку, що у [PERSON] була депресія, та остання деякий час не розуміла, що стала мамою. При цьому 31 травня вона викликала службу у справах дітей, бо відповідачка пила та знаходилася в якомусь незрозумілому стані, з якого хотіла її вивести. Сестра з травня 2022 року проживає в неї. Загрози для дитини практично не було, але дитина могла сама собі щось зробити. На даний час сестра вийшла з того стану. Коли забрали дитину, то у відповідачки протягом тижня часу були сильні істерики, остання не розуміла, що відбувається, однак, вона після цього все розуміла та вийшла з цієї депресії. [PERSON] хоче бавити свою доньку та дуже сильно за нею скучає. Чоловік сестри постійно дзвонить, допомагає чим потрібно. Коли була дитина в неї, то вони завжди спілкувалися по вайбері. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 16.12.2015 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.12.2015 (а.с. 6). За час шлюбу у відповідачів по справі народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.01.2022 (а.с. 5). Відповідно до наказу служби у справах дітей Калуської міської ради від 07.06.2023 № 40/01-07 «Про взяття малолітньої [PERSON] на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах» малолітню [PERSON] , [INFO] , взято на облік за підставою ухилення батьків від виконання їх батьківських обов`язків (а.с. 7). Малолітню [PERSON] тимчасово влаштовано у сім`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] , що підтверджується наказом служби у справах дітей Калуської міської ради від 16.06.2023 № 42/01-07 (а.с. 8). З відповіді начальника управління «Центр надання адміністративних послуг» від 13.06.2023 № 1560/09.303 встановлено, що малолітня [PERSON] зареєстрована разом з батьками [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 9). Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.06.2022 у справі № 345/1515/22 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді попередження. Зі змісту постанови встановлено, що [PERSON] ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення належних умов проживання, навчання та виховання своєї малолітньої доньки [PERSON] , оскільки по місцю проживання перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а саме: в період часу з 21.05.2022 по 22.05.2022 (а.с. 10). Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.10.2022 у справі № 345/2813/22 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Зі змісту постанови встановлено, що [PERSON] ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання та навчання своєї малолітньої дочки [PERSON] , а саме: 12.09.2022 перебувала у п`яному вигляді в м. Калуш по вул. Стуса біля будинку, де проживає, разом з дочкою, яка плакала (а.с. 11). Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї від 04.04.2022, що складається з: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - бабуся (тимчасово проживає), які проживають в [ADDRESS] , на даний час [PERSON] перебуває на лікуванні від алкогольної залежності в приватній клініці вдруге, вперше 26.03.2022. За дитиною доглядає бабуся (а.с. 13). З акту обстеження умов проживання сім`ї від 10.05.2022, яка проживає в [ADDRESS] , встановлено, що малолітня [PERSON] більше 2,5 місяця проживає з бабусею, яка доглядає за нею належним чином. Мати на даний час з 09.05.2022 проходить черговий курс лікування від алкогольної залежності (а.с. 14). Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї від 20.09.2022, що складається з: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які проживають в [ADDRESS] , дитина на час обстеження візуально здорова, весела та чиста. З матір`ю проведено бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків (а.с. 15). З акту обстеження умов проживання сім`ї від 31.05.2023, що складається з: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які проживають в [ADDRESS] , встановлено, що на час проведення обстеження [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння та не заперечувала, що вона вживала алкоголь на вулиці. Зі слів її сестри - [PERSON] з`ясовано, що [PERSON] протягом трьох днів перебуває у такому стані та не може належним чином доглядати за дитиною (а.с. 12). Актом обстеження умов проживання від 16.06.2023, встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою [ADDRESS] . В помешканні чисто, охайно, наявна достатня кількість продуктів харчування, є овочі та фрукти для дитини. Малолітня [PERSON] має місце для сну та відпочинку, наявні іграшки відповідно до віку дитини, одяг та взуття відповідно до сезону, засоби гігієни. В сім`ї створено усі належні умови для проживання та виховання дитини (а.с. 16). Висновком органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 11.07.2023 № 01-23/445 вирішено за доцільне відібрати [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. При цьому на засіданні комісії мати дитини зазначила, що на даний час вона не вживає більше алкоголю та проходить курс лікування (а.с. 17-18). [PERSON] зверталася до Служби у справах дітей Калуської міської ради зі заявою про усунення перешкод в спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , та повернення дитини матері від 16.08.2023 (а.с. 40-42). Начальник Служби у справах дітей Калуської міської ради відповіддю від 01.09.2023 за № Х-292 на звернення [PERSON] від 16.08.2023 повідомила останню про те, що свої права та інтереси щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та повернення дитини матері вона може відстоювати у суді при розгляді справи про відібрання доньки у батьків без позбавлення їх батьківських прав (а.с. 63). Малолітня [PERSON] , [INFO] , 23.06.2022, 26.07.2022, 08.08.2022, 24.10.2022 та 03.04.2023 проходила відповідні медичні обстеження (а.с. 64-68, 74-75), окрім цього, їй заведено карту історію розвитку дитини (а.с. 76), а також 17.03.2022 їй здійснювалося щеплення за згодою матері, яка взяла на себе відповідальність за придбану вакцину (а.с. 69-75). Окрім цього, відповідачка [PERSON] 28.07.2022, 09.09.2022, 19.09.2022, 22.11.2022 та 30.03.2023 надавала згоди на проведення відповідних щеплень доньці, що підтверджується інформаційними згодами та оцінками стану здоров`я особи або дитини одним з батьків на проведення щеплення або туберкулінодіагностики (а.с. 77-81). [PERSON] повторно зверталася до Служби у справах дітей Калуської міської ради зі заявою про усунення перешкод в спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , та повернення дитини матері від 19.09.2023 (а.с. 99-100). Начальник Служби у справах дітей Калуської міської ради відповіддю від 28.09.2023 за № Х-332 на звернення [PERSON] від 19.09.2023 повідомила останню про те, що свої права та інтереси вона може відстоювати під час судового процесу, а також відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з наданим висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим чи суперечить інтересам дитини (а.с. 102). Оцінка суду: вивчивши матеріали справи, заяви по суті сторін по справі, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Положення вказаної Конвенції, узгоджуються з нормами законів України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. У частині першій статті 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва; залишення дитини у небезпечних для її життя, здоров`я і морального виховання умовах. Випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до протиправної чи розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику для життя, здоров`я або для морального виховання. Ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини варто оцінювати з урахуванням її фізичного та психічного розвитку. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Доцільно з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, а також визначити, чи виправдовуються такі заходи станом фізичного або психічного здоров`я дитини. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Оцінка пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Стаття 8 Конвенції про права дитини передбачає, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Ця норма включає як право батьків на вжиття заходів для повернення дитини, так і обов`язок національних органів влади вживати такі заходи. Зазначене застосовується не лише у справах, пов`язаних із обов`язковим відібранням дітей на державне утримання та вжиттям заходів соціального захисту, а також у справах, у яких між батьками та іншими членами сім`ї дитини виникає спір щодо спілкування з дитиною та її проживання. Крім того, таке спілкування, а також його характер та обсяг обумовлюють обставинами кожної справи та повинні визначатися з урахуванням основних інтересів дитини. Незважаючи на те, що національні органи влади зобов`язані максимально сприяти такій взаємодії, будь-який обов`язок застосування примусу з цих питань має бути обмежено, оскільки мають бути враховані інтереси, а також права та свободи усіх зацікавлених осіб, із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини та її правам за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Взаємне задоволення батьками та дитиною товариства одне одного становить фундаментальний елемент «сімейного життя» у значенні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. При вирішенні спорів щодо дітей суди мають забезпечити дослідження всієї сімейної ситуації та цілого ряду факторів, зокрема фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру, і здійснити збалансовану і розумну оцінку відповідних інтересів кожної особи при прийнятті найкращого для дитини рішення. Також необхідно брати до уваги і міцність зв`язків дитини з тіткою, бабою, дідусем. Згідно з частинами першою - третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що обставини, які були підставою для тимчасового відібрання доньки та влаштування останньої у сім`ю бабусі [PERSON] , зокрема, перебування відповідачки в стані алкогольного сп`яніння, є недостатніми для підтвердження того, що [PERSON] страждає на хронічний алкоголізм чи ухиляється від виконання батьківських обов`язків. При цьому, як встановлено з матеріалів справи відповідачка неодноразово водила доньку на медичні обстеження до фахових спеціалістів та забезпечувала проведення їй профілактичних щеплень, що вказує на те, що відповідачка дбала про здоров`я доньки. Також матеріали справи не містять доказів того, що після 31.05.2023 поведінка відповідачки або ж наявність у неї особистих негативних звичок створювали ситуацію, за яких залишення дитини з нею було б небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, що не заперечується представником позивачки та вказує на те, що поведінка та спосіб життя [PERSON] суттєво змінилися, і на цей час перебування доньки з матір`ю не становить загрозу для життя, здоров`я дитини, її морального виховання, а буде сприяти розвитку останньої в сімейному середовищі. Вказані обставини підтверджуються, як і поясненнями самої відповідачки в судовому засіданні, яка заперечує щодо відібрання дитини та вважає, що доньці буде набагато найкраще з нею, як і їй дуже важко без неї, так і її зверненнями до Служби у справах дітей із заявами про усунення перешкод в спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , та повернення дитини матері від 16.08.2023 та 19.09.2023 (а.с. 40-42, 99-100), висновком органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 11.07.2023 № 01-23/445, в якому вказано, що [PERSON] зазначила, що на даний час вона не вживає більше алкоголю та проходить курс лікування (а.с. 17-18), а також показами свідка [PERSON] , яка зазначила, що на даний час [PERSON] вийшла зі стану депресії, остання хоче бавити свою доньку та дуже сильно за нею скучає, а також поясненнями представника позивача, яка вказала, що бабуся [PERSON] її повідомляла про те, що з червня 2023 року [PERSON] приходить твереза до доньки та приносить продукти харчування, одяг. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що позовна заява не містить, як і жодних обґрунтувань, так і будь яких доказів наявності випадків, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також інших випадків, при яких залишення дитини з батьком є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Сам факт перебування [PERSON] за межами України не є тією підставою, яка б була причиною відібрання доньки від батька без позбавлення батьківських прав, а навпаки, як встановлено в судовому засіданні, останній працевлаштований за кордоном, де заробляє кошти на утримання сім`ї, зокрема, і доньки, що підтвердила представник позивача, яка зазначила, що [PERSON] надсилає кошти дружині, а також підтвердили відповідачка, яка зазначила, що чоловік пересилає кошти їй та бабусі, та свідок[PERSON] , яка вказала, що чоловік сестри помагає сім`ї. Окрім цього, як встановлено судом та не заперечується представником позивача, [PERSON] постійно в телефонному режимі розмовляє з донькою. Зазначені обставини вказують на те, що [PERSON] піклується про свою доньку, окрім цього, останній має намір забрати до себе дружину з донькою, щоб проживати разом однією сім`єю, що доводить відсутність зі сторони відповідача дій, які були б спрямовані на ухилення батька від виконання батьківських обов`язків. Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас у частині шостій вказаної статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновком органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 11.07.2023 № 01-23/445 вирішено за доцільне відібрати [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав (а.с. 17-18). Беручи до уваги встановлені вище обставин, які не були враховані при складанні висновку, суд не погоджується з висновком служби у справах дітей, як з таким, що не є достатньо обґрунтованим, з огляду на те, що він не містить переконливих висновків щодо доцільності відібрання [PERSON] від батьків без позбавлення їх батьківських прав, у зв`язку з чим він суперечить якнайкращим інтересам дитини з огляду на її вік, якими є збереження зв`язків з батьками, що буде сприяти забезпеченню її гармонійного розвитку в сімейному середовищі. Таким чином, з урахуванням фактично встановлених обставин справи та оцінених доказів, суд зазначає, що в ході судового розгляду не встановлені підстави для відібрання дитини від матері та батька з підстав, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, як і не встановлено, що залишення дитини з батьками є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 19, 150, 155, 164, 170, 257 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: dismissed