Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

У січні 2021 року АТ КБ «Приватбанк», як кредитор спадкодавця [PERSON] , звернувся до суду з позовом про стягнення із [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.01.2007 року в розмірі 13 656,41 грн. та понесені судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 18.01.2007 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] [PERSON] померла. 23.05.2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» була направлена претензія кредитора до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2. 10.06.2020 року позивачем отримано відповідь Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Вважає, що спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 16.11.2017 року по 16.05.2018 року. У даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією паспорта позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: [ADDRESS] , так як відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 18.01.2007 року становить 13 656,41 грн., яка складається з 13 656,41 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту. З посиланням на зазначене сторона позивача просив задовольнити позовні вимоги повністю. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.02.2021 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.05.2021 року за клопотанням представника позивача витребувано від Центру надання адміністративних послуг міста Кропивницького інформацію про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на 16.11.2017 року. Витребувано у Кропивницькій міській державній нотаріальній конторі № 2 Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) належним чином завірену копію спадкової справи №186/2020 заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . На виконання вимог ухвали суду від 12.05.2021 року завідувачем Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 28.05.2021 року та директором Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради 02.08.2021 року направлено до суду витребувані докази. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 18.01.2022 року залучено до участі в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, як співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] . 01.05.2023 року до суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява, згідно якої просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.01.2007 року в розмірі 13 656,41 грн. та понесені судові витрати. Представником позивача надано суду письмові пояснення, якими вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Вважає, що [PERSON] за життя добровільно передала картку стороннім особам, якими в даному випадку є рідні померлої, чим грубо порушено умови використання картки. Відповідачі до суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належно, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву не скористались, 06.11.2023 року повернулися із відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що у свою чергу, відповідно до п.3 ч.8 ст.128\~ЦПК України\~вважається врученням\~судової повістки. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним у задоволенні вимог відмовити, з наступних підстав. Судом з`ясовано, що 18.01.2007 року [PERSON] підписала заяву, в якій зазначено про її погодження з тим, що дана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, а також Тарифами банку складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, вказане підтверджується її особистим підписом у заяві. За твердженням позивача, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Так, заява від 18.01.2007 року, яка підписана власноручно [PERSON] , містить інформацію: тип карти - [NUMBER] , валюта - гривня, тип кредитного ліміта - фінансовий фіксований, сума кредитного ліміту - 500,00, базова процентна ставка - 3 відсотки на місяць із розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту - відповідає строку дії карти, порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може відбуватися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і списанням банком коштів з дебетної карти, проте не містить інформації строк дії цієї картки /а.с. 31/. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з Умов та правил надання банківських послуг /а.с. 32, 33-38/. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла [PERSON] та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приват Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За вказаного, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який міститься в матеріалах даної справи, не містить підпису [PERSON] , тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.01.2007 року шляхом підписання заяви. Користування кредитними коштами, а саме зняттям та частковим погашенням кредиту [PERSON] підтверджується доданою позивачем випискою по рахунку позичальника. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Позивач зазначає, що станом на день смерті позичальника розмір заборгованості за кредитним договором б/н від 18.01.2007 року становив 13 656,41 грн., яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту 13 656,41 грн. 04.05.2020 року АТ КБ «Приватбанк» направив до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 претензію кредитора у порядку ст.1281 ЦК України, в якій просив: повідомити чи заводилась спадкова справа після смерті боржника; включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до спадкової маси; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 13 656,41 грн.; надіслати інформацію стосовно звернення з заявою або про відмову від прийняття спадщини, видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям померлого боржника, відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника. Листом від 27.05.2020 року №694/02-14-186/2020 Кропивницька міська державна нотаріальна контора №2 повідомила АТ КБ «Приватбанк», що претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк» від 04.05.2020 року зареєстрована у книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №461, заведена спадкова справа №186/2020, у випадку видачі свідоцтва про право на спадщину банк буде повідомлений про видачу свідоцтва спадкоємцям боржника. 17.05.2021 року державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 видано свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрованих в реєстрі за №5-259, 5-260, 5-261, 5-262, 5-263, 5-264 чоловіку [PERSON] на 1/3 частку у спадщині, сину [PERSON] на 1/3 частку у спадщині, сину [PERSON] на 1/3 частку у спадщині. Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтва, складається з: 27/400 часток секції під номером [ADDRESS] , земельної ділянки площею 5,3405 гектарів розташованої: Кіровоградська область, Новоукраїнський район, Новоєгорівська сільська рада. Державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 листом від 17.05.2021 року №813/02-14-186/2020 повідомлено АТ КБ «Приватбанк», що 17.05.2021 року спадкоємці, які прийняли спадщину, повідомлені про надходження даної претензії та наявність заборгованості перед банком у розмірі 13 656,41 грн. Крім того вказала, що надати відомості про осіб, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не є можливим в зв`язку із нотаріальною таємницею. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст.\~1220\~ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст.1268 ЦК України). За змістом статті 1281\~ЦК України (в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Отже, встановлені статтею 1281\~ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Сплив визначених ст.\~1281\~ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі №14-53цс18. З матеріалів справи вбачається, що 04.05.2020 року, тобто протягом одного року з дня настання строку вимоги, банк надіслав до Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 претензію кредитора у порядку ст.1281 ЦК України. Відповідно до положень ст.\~1282\~ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 6 ст.\~81\~ЦК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємців обов`язку сплатити заборгованість в межах вартості спадкового майна, АТ КБ «Приватбанк» послався на розрахунок заборгованості за договором №б/н від 18.01.2007 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на 31.05.2015 року /т.с. 1, а.с. 8-11, 12-13, 14-15/. Як роз`яснено Верховним Судом у постановах Верховного Суду від 18.09.2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29.01.2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 15.07.2020 року у справі № 645/1566/16-ц, від 04.03.2020 року у справі № 2609/30529/12 при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника підлягають встановленню такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Судом встановлено перевіркою долученого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 18.01.2007 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , станом на день смерті боржника [INFO] , який є днем відкриття спадщини, погашення заборгованості за поточним тілом кредиту в розмірі 41 949,25 грн. та відсутності загальної заборгованості за наданим кредитом /т.с. 2, а.с. 32-33/. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги недоведеність позивачем факту наявності заборгованості станом на день смерті боржника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк». Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed