Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Позивачка 27.03.2023 звернулася\~до Дніпропетровського районного суду \~з позовом\~про стягнення\~з відповідача річної плати за оренду земельної ділянки у розмірі 15\~565,00 грн та пені за кожен день прострочення у розмірі 0,01 %. Позовна заява обґрунтована тим, що 06.11.2021 між [PERSON] та фермерським господарством «Агросвіт Бабайкове» укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 53212682900:00:003:0020 площею 2,5943 га, яка належить позивачці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ПЛ №060046, виданого 04.02.2001. Відповідно до умов договору орендар зобов`язується своєчасно сплачувати орендну плату у терміни визначені цим договором. Орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року, проте орендар в особі фермерського господарства «Агросвіт Бабайкове» не виконав умови договору оренди землі та не сплатив орендну плату за 2022 рік. 28.03.2023 ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом [PERSON] до фермерського господарства «Агросвіт Бабайкове» про стягнення заборгованості по орендній платі та пені передано за підсудністю до Карлівського районного суду Полтавської області. Відповідно до протоколу з автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 21.04.2023 розгляд справи визначено за суддею Карлівського районного суду Полтавської області Герцовим О.М. Ухвалою суду від 24.04.2023 позовну заяву [PERSON] залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору. 07.07.2023 від представника позивача адвоката Бут Н.В. надійшла позовна заява про збільшення позовних вимог, у якій просила стягнути фермерського господарства «Агросвіт Бабайкове» орендну плату за 2022 рік в розмірі 12\~529,82 грн., пеню з 01.01.2023 по 03.07.2023 в розмірі 230 грн., 3% річних з 01.01.2023 по 03.07.2023 у розмірі 189,49 грн., індексацію з 01.01.2023 по 31.05.2023 - 469,93 грн., що всього становить 13\~419,24 грн. 12.07.2023 ухвалою суду позовну заяву представника позивача адвоката Бут Н.В. про збільшення позовних вимог залишено без руху, оскільки у позовній заяві змінено предмет позову. 20.07.2023 від представника позивача адвоката Бут Н.М. надійшло клопотання про прийняття заяви про зміну предмету позову. У заяві про зміну предмету позову представником позивача адвокатом Бут Н.М. ставиться вимога про стягнення з фермерського господарства «Агросвіт Бабайкове» на користь позивача орендної плати за 2022 рік в розмірі 12\~529,82 грн., пені з 01.01.2023 по 03.07.2023 в розмірі 230 грн., 3% річних з 01.01.2023 по 03.07.2023 - 189,49 грн., індексації з 01.01.2023 по 31.05.23 469,93 грн., всього 13\~419,24 грн. 25.07.2023 ухвалою суду відкрито провадження за позовом [PERSON] до фермерського господарства «Агросвіт Бабайкове» в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач фермерське господарство «Агросвіт Бабайкове» своїм право на відзив на позовну заяву не скористався, відзив до суду не надав. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Обов`язок доказування відповідно до статті 12\~ЦПК покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 06.11.2021 між [PERSON] та фермерським господарством «Агросвіт Бабайкове», в особі голови фермерського господарства Оданця Віктора Олександровича, укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5321682900:00:003:0020 площею 2,5943 га, яка належить позивачці на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ПЛ №060046, виданого 04.02.2001. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №264514666 від 06.07.2021 за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5321682900:00:003:0020 площею 2,5943 га. Згідно Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 28.06.2023, за фермерським господарством «Агросвіт Бабайкове» 06.11.2021 зареєстровано право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 5321682900:00:003:0020 площею 2,5943 га. Відповідно до п. 3.1 договору строк його дії становить 7 років. Пунктом 4.1 договору передбачено, що річний розмір орендної плати складає 15\~565 грн., із якої вираховуються податки та збори, які передбачені законодавством, зокрема податок з доходів орендодавця згідно податкового кодексу України та військовий збір. Пунктом 4.2 договору визначено, що орендна плата у грошовій формі виплачується через касу Орендаря або шляхом безготівкового переказу за реквізитами, зазначеними у відповідній заяві Орендодавця або у інший спосіб, який погоджений сторонами та незаборонений законодавством. Пунктом 4.6 визначено, що Орендар вносить орендну плату до 31 грудня поточного року. Відповідно до п. 4.9. у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до ч.2\~ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є\~Закон України «Про оренду землі». Відповідно до положень статті 1\~Закону України\~«Про оренду\~землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13\~Закону України\~«Про оренду\~землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі»\~, передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до\~статті 15 Закону України «Про оренду землі»\~ істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі»\~орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до\~Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Відповідно до статті 24\~Закону України\~«Про оренду\~землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Під час розгляду справи відповідач не надав належних і допустимих доказів виконання ним умов договору оренди земельної ділянки укладеного 06.11.2021 року між [PERSON] та фермерським господарством «Агросвіт Бабайкове» щодо сплати орендної плати у спосіб передбачений договором за 2022 рік. Відповідно до ст.78\~ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81\~ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно п. 4.1 договору оренди землі, річний розмір орендної плати складає 15565,00 грн. із якої вираховуються податки та збори, які передбачені законодавством, зокрема податок з доходів орендодавця згідно Податкового кодексу України та військового збору. Так, представник позивача зазначила, що сума заборгованості з орендної плати за 2022 рік складає 12\~529,82 грн. (15\~565,00 грн. -2801,70 (ПДФР 18 %)- 233,48 (військовий збір 1,5 %). Суд погоджується з наведеним обрахунком позивача та вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. Частиною 1 ст. 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини 2 ст.\~551\~ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 4.9 Договору оренди від 06.11.2021 встановлено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договорами, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення. Враховуючи, те, що суд дійшов висновку про порушення відповідачем умов внесення орендної плати за 2022 рік, які встановлено договором оренди, позивач має право на отримання від відповідача пені в розмірі, встановленому договором оренди. Так, позивач зазначив, що сума заборгованості по пені за період з 01.01.2023 року по 03.07.2023 складає\~230 грн. (сума боргу 12\~529,82*0,01% =1,25 грн. за один день прострочення*184 дні = 230 грн.). Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних від суми боргу, суд зазначає наступне. За змістом частини 2 ст.\~625\~ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі №6-49цс12, від 24.10. 2011 року у справі № 6-38цс11, від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17.10.2011 року у справі № 6-42цс11) та нараховуються незалежно від вини боржника (постанова Верховного Суду України від 24.10.2011року у справі № 6-38цс11). Згідно позовної заяви та розрахунку 3 % річних в ній, позивач просить стягнути 189,49 грн за період з 01.01.2023 по 03.07.2023 (12530 грн. *3 % /100*184 (кількість днів) /365 (днів у році) =189,49 грн. Відповідно до проведеного розрахунку позивачем у період з 01.01.2023 по 31.05.2023 індексація на суму 12\~530,00 грн становить 469,93 грн. ( 12 530,00*103,750% ( індекс інфляції за період з січня 2023 по травень 2023)/100% - 12\~530 грн. = 469,93 грн.). Суд погоджується з проведеними розрахунками позивача, та вважає, що вимоги про стягнення 3% річних за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 189,49 грн. та інфляційні витрати в розмірі 469,93 грн. підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню на загальну суму в розмірі 13\~419,24 грн. (заборгованості по орендній платі за 2022 рік у розмірі 12 529,82 грн; пені у розмірі 230,00 грн.; 3 % річних у розмірі 189,49 грн. та інфляційних втрат - 469,93 грн). Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10\~000 грн суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню. 04.09.2023 до суду від відповідача ФГ «Агросвіт-Бабайкове» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що розмір витрат на професійну правову допомогу у даній справі у розмірі 10\~000 грн. не є співмірною із складністю справи, ціною позову та значенням справи для сторони, справа вказаної категорії не є складною та відноситься до малозначних. Надані адвокатом обсяг послуг, затраченого ним часу на надання таких послуг не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Тому клопотанні відповідач просить зменшити витрати на правову допомогу до 3\~000,00 грн. Суд частково погоджується з доводами відповідача та вважає, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню у розмірі 5\~000,00 грн., виходячи з наступного. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом,\~\~ а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція узгоджується із постановою ВС від 13.01.2021 по справі №596/2305/18. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, наведеного в частині четвертій\~статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої\~статті 141 цього Кодексу. Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України\~суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі № 922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19. Крім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Наявність договірних відносин між адвокатом Бут Н.В. та Чупітою Л.М. підтверджується ордером серії АЕ № 1210454 від 03 липня 2023 року, виданому на підставі договору про надання правової допомоги\~\~№ 17 від 29 червня 2023 року, договором №17 про надання правничої допомоги від 29.06.2023 та додатком №1 договору, у якому наведено орієнтований розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, а саме ознайомлення з документами по справі, вивчення матеріалів, консультації по справі, підготовка до уточненого позову з урахуванням недоліків, написання та відправка уточненого позову, сплата судового збору, завірення копій документів, заяв вартістю 7000 грн., участь у суді першої інстанції 1-2 засідання) 3\~000 грн., усього на суму 10\~000 грн. Водночас встановлено, що адвокат Бут Н.В. участі в судових засідання не приймала у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн не підлягають задоволенню. На підставі вище зазначеного, враховуючи критерії реальності та розумності адвокатських витрат, складність справи та те, що справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, дослідивши всі надані докази у їх сукупності на підтвердження здійснення таких послуг, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved