Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Чернілевська Р.В., звернулася до суду із позовною заявою до КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, зобов`язання нарахувати та виплатити щомісячну премію, та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 17.04.2007 позивач займала посаду біолога цитологічної лабораторії КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради», з 18.06.2021 посаду в.о. завідуючої цитологічної лабораторії, а з 04.10.2021 посаду завідуючої цитологічної лабораторії. Наказом № 163 від 01.09.2021 відповідальними по кабінету платних цитологічних досліджень з 14.09.2021 призначено біолога [PERSON] та фельдшера-лаборанта [PERSON] , які в своїй роботі керувались положенням затвердженим 14.09.2021 директором КНП «ПРЦО ВОР» Шамраєм В.А. Позивач у позові зазначає, що в період з 02.01.2023 по 13.01.2023 вона перебувала у черговій щорічній відпустці тривалістю 12 календарних днів та на час перебування її у відпустці, просила виконання її обов`язків покласти на лікаря-біолога цитологічної лабораторії [PERSON] . Після виходу із наведеної вище відпустки позивач, пропрацювавши після відбутої відпустки всього два дні, за наполяганням новопризначеного директора КНП «ПРЦО ВОР» С. Перегончука, 18.01.2023 написала заяву про переведення її на посаду в.о. завідуючої цитологічної лабораторії з 18.01.2023 до призначення основного працівника. 19.01.2023 у зв`язку з призначенням нового завідувача цитологічної лабораторії, позивача переведено на посаду біолога цитологічної лабораторії з повною передачею матеріальних цінностей завідуючого цитологічної лабораторії та по кабінету платних послуг. 20.01.2023 позивач виконувала обов`язки на новій посаді біолога. В подальшому, з 23.01.2023 по 31.01.2023 та з 01.02.2023 по 03.02.2023, позивач перебувала на лікарняному, про що свідчать лікарняні листи за № 6556787-2012412103-1 та № 6556787-2012577034-1, та приступила до роботи та виконання своїх посадових обов`язків 06.02.2023. Після виходу позивача на роботу, вона дізналася про те, що комісією КНП «ПРЦО ВОР» на виконання вимог наказу від 08.02.2023 № 63 проводилася перевірка відповідності оплати замовниками послуг наданих платних послуг по проведенню цитологічних досліджень та відповідно за результатами такої перевірки було складено Акт від 23.02.2023. Позивач, ознайомившись із вказаним Актом, 23.02.2023 надала свої пояснення, в яких зазначила, що даний Акт складений без номеру і без дати його складання. Також пояснила, що аналізи з дослідження зразків біоматеріалу, які надходили за договорами платних послуг проводила до 19.01.2023, після 19.01.2023 відповідно дослідженням зразків по платних послугах проводила інша особа, що була призначена на посаду керівника цитологічної лабораторії. Одночасно повідомила, що з 23.01.2023 по 06.02.2023 вона перебувала на лікарняному і не могла бути присутня при проведенні досліджень. Вказала, що недоотриманні кошти за проведення дослідження можна отримати додатковим рахунком за фактично надані послуги. 28.02.2023 директором КНП «ПРЦО ВОР» Перегончуком С.Б. видано наказ №80 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] », згідно якого [PERSON] - біологу цитологічної лабораторії, оголошено догану за неналежне ставлення до своїх обов`язків. Позивач з наказом була ознайомлена та висловила заперечення у письмові формі про те, що наказ буде оскаржувати, оскільки в січні 2023 року працювала з 16.01.2023 по 20.01.2023, і приступила до своєї роботи тільки 06.02.2023, та вважає звіт сфальсифікованим. В подальшому позивач отримавши заробітну плату, виявила значне її зменшення, внаслідок позбавлення її щомісячної премії. Для з`ясування причин невиплати премії, оскільки про її позбавлення у наказі від 28.02.2023 №80, не зазначено та іншого наказу з цього приводу не існує, позивач звернулася із заявою до відповідача. Згідно наданої відповіді від 04.04.2023, відповідачем надано роз`яснення, що відповідно до положення ч. 3 ст. 151 КЗпП України, п. 4.2 Положення про преміювання працівників, п. 6.1 Колективного договору, та п. 7.7. Трудового договору, у зв`язку із тим, що їй оголошено догану, тому виплата премії їй здійснена бути не може. Позивач вважає, що в її діях відсутній склад дисциплінарного проступку, оскільки обов`язки біолога вона виконувала сумлінно, жодного зауваження щодо якості її роботи за січень 2023 року вона не отримувала, посаду завідуючої цитологічної лабораторії не займає з 19.01.2023, відповідальності за діяльність лабораторії за підсумками повного місяця січень 2023 не несе, звіт за січень 2023 року не готувала, не друкувала, не вносила в нього дані. Вважає наказ №80 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] , [PERSON] », в частині оголошення догани біологу цитологічної лабораторії [PERSON] , за неналежне ставлення до своїх обов`язків, незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Також, позивач зазначає, що оскільки вона являється членом первинної профспілкової організації КНП «ПРЦО ВОР», відповідачем не дотримано вимоги ст. 252 КЗпП України при притягненні її до дисциплінарної відповідальності, а саме не отримано попередню згоду профспілкового органу, що також вказує на неправомірність винесеного відносно неї наказу. Внаслідок винесення оскаржуваного наказу позивача з лютого 2023 року позбавлено щомісячних премій, які вона станом на день пред`явлення позову не отримує, що призвело до зменшення її заробітної плати та завдало значного погіршення матеріального стану, а тому вважає, що їй також завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 25\~500, 00 грн. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивачем до суду з наведеним позовом до відповідача, в якому просила скасувати наказ відповідача в частині оголошення їй догани, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй премію за період з лютого 2023 за весь період її позбавлення та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 25500 грн. Ухвалою суду від 26.04.2023 позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання нею даної ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали суду. 01.05.2023 на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Чернілевської Р.В., про усунення недоліків та на виконання вимог ухвали суду від 26.04.2023, до заяви додано оригінал квитанції про доплату судового збору в сумі 2\~147,20 грн. та позовну заяву в новій редакції. Ухвалою суду від 09.05.2023 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. 25.05.2023 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому викладенні заперечення проти заявлених позовних вимог позивача з наступних підстав. Обґрунтовуючи свою позицію відповідач зазначає, що Наказом директора КНП «ПРЦО ВОР» від 28.02.2023 за № 80 позивачу оголошено догану за неналежне ставлення до своїх обов`язків. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало надання недостовірної інформації, що відображена у поданому цитологічною лабораторією звіті про фактичну кількість обстежень за січень 2023 року. Вказані порушення були встановленні комісією КНП «ПРЦО ВОР», якою за результатами перевірки відповідності оплати наданих платних послуг по проведенню цитологічних досліджень замовниками платних послуг, складено відповідний Акт від 23.02.2023. Згідно вказаного Акту встановлено невідповідність даних про фактично проведенні дослідження (направленням на цитологічне дослідження) із даними, що подаються до бухгалтерського підрозділу. Так відповідач недоотримав за проведення досліджень на замовлення КНП «Дашівська міська лікарня ДСР» за січень 2023 грошові кошти у розмірі 7\~050,99 грн.; на замовлення КНП «Джулинський Центр ПМСД» за січень 2023 грошові кошти у розмірі 1\~271,49 грн.; на замовлення КНП «Турбівська селищна лікарня» за січень 2023 грошові кошти у розмірі 1\~618,26 грн. Згідно наказу від 04.01.2022 за № 10 відповідальними особами за проведення платних послуг з цитологічних досліджень в цитологічній лабораторії було призначено: біолога [PERSON] та фельдшера-лаборанта [PERSON] . Звіт про фактичну кількість обстежень за січень 2023 року, в якому вказані недостовірні відомості, підписаний безпосередньо завідуючою лабораторією [PERSON] . Отже відповідач вважає, що у діях позивачки [PERSON] мало місце неналежне ставлення, як відповідальної особи, до своїх службових обов`язків, що призвело до фінансових втрат відповідача, а тому притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани є правомірним. Крім того, відповідач зазначає, що хоча позивач фактично працювала у січні місяці 2023 на посаді завідуючої лабораторії цитологічних досліджень лише з 16.01.2023 по 20.01.2023 та була відсутня на роботі з 23.01.2023 та з 19.01.2023 посаду завідувача лабораторії не займає, позивач підписала звіт про фактичну кількість обстежень за січень 2023, який в подальшому був переданий до бухгалтерського підрозділу. Доводи позивача про сумнівність підпису на звіті не підтверджується жодним доказом. Одночасно у своїх поясненнях від 23.02.2023 позивач зазначає зокрема наступне: «Помилка в тому, що я не перевірила звіт із направлень, оскільки направлення були повернуті до замовника і така можливість була втрачена.», тобто відповідач вважає, що позивач фактично підтверджує свою участь у підготовці вказаного звіту та визнає свої помилки у відображенні відомостей у ньому. Щодо позиції позивача про незаконне позбавлення її премії та завдання їй моральної шкоди, відповідач зазначає, що преміювання є заходом заохоченням працівника, а тому внаслідок притягнення особи до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, така премія не може виплачуватися до моменту зняття дисциплінарного стягнення, та відповідач не зобов`язаний покривати побутові та інші витрати позивача, оскільки позивач є найманим працівником і отримує за свою роботу відповідну оплату, яку він вправі використовувати на власний розсуд. Отже, погіршення матеріального стану позивачки стало результатом її дій, які полягали у неналежному ставленні до своїх службових обов`язків. Крім того, відповідач вказує на те, що посилання позивач на ч. 2 ст. 252 КЗпП України є безпідставним та необґрунтованим в силу того, що наведена норма стосується виключно членів виборного профспілкового органу, а не члена первинної профспілкової організації КНП «ПРЦО ВОР», якою є позивач, а тому притягнення її до дисциплінарної відповідальності не потребує попереднього погодження профспілкового органу. Тому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог, за їх необґрунтованістю та безпідставністю. Інші заяви по суті спору у матеріалах справи відсутні. Ухвалою суду від 26.07.2023 підготовче провадження у даній цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому\~засіданні представник\~позивача -\~адвокат Чернілевська\~Р.В.\~підтримала заявлені\~позовні вимоги\~позивача,\~просила суд\~ухвалити рішення,\~яким визнати\~незаконним та\~скасувати наказ\~директора КНП\~«Подільський регіональний\~центр онкології\~Вінницької обласної\~Ради» №\~80\~від 28.02.2023\~про притягнення\~до дисциплінарної\~відповідальності [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~в частині\~оголошення догани\~ [PERSON] .\~Крім того,\~просила зобов`язати\~відповідача нарахувати\~та виплатити\~їй премію\~за період\~з лютого\~2023\~року за\~весь період\~її позбавлення,\~та стягнути\~з відповідача\~завдану моральну\~шкоду в\~розмірі \~25\~500\~грн.,\~а також\~понесенні нею\~судові витрати.\~Суду пояснила,\~що в\~КНП «ПРЦО\~ВОР» діє\~кабінет платних\~цитологічних послуг,\~який діє\~на підставі\~затверджених керівництвом\~закладу Положень.\~Виконання обов`язків\~позивача з\~02.01.2023\~по 13.01.2023\~покладено на\~біолога цитологічної\~лабораторії [PERSON] ,\~оскільки позивач\~у вказаний\~період перебувала\~у відпустці.\~З 19.01.2023\~обов`язки завідувача\~цитологічною лабораторією\~було покладено\~на [PERSON] .\~Позивач у\~свою чергу\~виконувала обов`язки\~завідувача цитологічною\~лабораторією лише\~з 16\~січня 2023\~року по\~18\~січня 2023\~року включно.\~В подальшому,\~з 23.01.2023\~позивач перебувала\~на лікарняному\~по 03.02.2023\~включно.\~Вийшовши на\~роботу 06.02.2023,\~перебуваючи вже\~на посаді\~біолога,\~в установі\~здійснювалась перевірка,\~в якій\~остання участі\~не брала.\~За результатами\~перевірки складено\~акт,\~зі змістом\~якого позивача\~було ознайомлено\~23.02.2023.\~Представник позивача\~звернула увагу\~суду на\~те,\~що договір\~з КНП\~«Джулинський центр\~ПМСД» та\~КНП «ПРЦО\~ВОР» було\~укладено лише\~у лютому\~2023\~року. Представник позивача вказує на те, що форма звіту, внесення недостовірних даних в який ставиться в провину позивачу в січні 2023 року, КНП «ПРЦО ВОР» затверджено не було. З огляду на те, що форма звітності не затверджена жодним нормативним актом по підприємству, а також те, що позивач працювала в січні місяці 2023 року лише три дні і на кінець звітного періоду вже не займала посаду завідувача цитологічної лабораторії оголошення їй догани за неналежне виконання своїх посадових обов`язків є протиправним. Зазначила, що такий звіт за результатами роботи лабораторії за січень 2023 року не міг бути прийнятим роботодавцем, оскільки він підписаний не уповноваженою на це особою. Крім того, представник позивача наголошує на тому, що п. 4.2. Положення про преміювання вказує на те, що для депреміювання працівника необхідний окремий наказ директора про депреміювання, разом з цим наказ №80 від 28.02.2023 про оголошення [PERSON] догани розпоряджень щодо позбавлення її премії не містить, а тому вважає позбавлення позивача премії безпідставним. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулось 15.08.2023, заперечив щодо задоволення позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю. Суду пояснив, що відповідно до наказу КНП «ПРЦО ВОР» від 04.01.2022 №10 відповідальними по кабінету про надання платних цитологічних послуг, призначено біолога [PERSON] та фельдшера лаборанта [PERSON] . Вказаним наказом зобов`язано завідувача цитологічної лабораторії надавати щомісячно до 05 числа наступного місяця звіт про фактичну кількість досліджень за попередній місяць у бухгалтерію. Зазначив, що п. 4.2 Положення про преміювання працівників КНП «ПРЦО ВОР», слід розуміти так, що факт оголошення догани працівнику вже є достатньою підставою для того, щоб його депреміювати, виносити окремий наказ у даному випадку не потрібно. На переконання представника відповідача, звіт за січень 2023 року мали подавати як позивач [PERSON] , так і завідувач цитологічної лабораторії [PERSON] , однак комісії представили для дослідження лише звіт [PERSON] . Взаємні звірки з КНП «Дашівська міська лікарня ДСР», КНП «Джулинська міська лікарня ДСР» та КНП «Турбівська селищна лікарня» не проведено, хоч таке і передбачено відповідними договорами. Акт перевірки діяльності [PERSON] базується виключно на направленнях. Чи наведено в направленнях 100 відсотків достовірні відомості щодо характеру проведених досліджень, він стверджувати не може. На запитання суду, які саме пункти посадової інструкції було порушено позивачем, нічого повідомити не зміг, однак зазначив, що останньою порушено п. 2 наказу КНП «ПРЦО ВОР» від 04.01.2022 №10 про надання платних послуг. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що працює в КНП «ПРЦО ВОР» на посаді лаборанта клінічної діагностики. Суду пояснила, що з 02.01.2023 по 15.01.2023 вона виконувала обов`язки завідуючої цитологічної лабораторії замість [PERSON] . Замовниками платних послуг по кабінету були фізичні особи-підприємці з різних районів, коли позивач була у відпустці. Свідок [PERSON] в цей період виконуючи обов`язки завідуючої, контролювала роботу кабінету. Зазначила, що для проведення дослідження відповідного біологічного матеріалу існує певний порядок, що полягає у наступному. Спочатку матеріал та направлення потрапляють у кабінет прийому, працівники якого залишають направлення у себе і готують зразок біологічного матеріалу для дослідження шляхом фарбування. Потім передають і направлення, і скельце лаборантам. У свою чергу лаборанти досліджують даний матеріал та результати проведених досліджень фіксують у журнал обліку цитологічних досліджень. Раз на місяць лаборанти по журналам, які ведуться по районам, складають звіт про проведені дослідження, де зазначається кількість проведених досліджень. Зазначила, що по предмету дослідження відповідні звіти не складаються. Дані звіти по кількості проведених досліджень залишаються в журналі і далі на підставі цих звітів складають квартальний звіт. Направлення після проведення відповідного дослідження проштамповуються відповідними печатками. Суду пояснила, що звіт, за який позивача притягнули до відповідальності вона бачить вперше, ніколи під час виконання нею обов`язків завідуючої цитологічної лабораторії, таких звітів не робила та не формувала. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що працює КНП «ПРЦО ВОР» на посаді головного бухгалтера. Суду пояснила, що у лютому 2023 року за наказом директора КНП «ПРЦО ВОР» була створена комісія з метою перевірки достовірності даних наведених у місячних звітах цитологічної лабораторії, які були представлені для оплати послуг за проведені дослідження. [PERSON] була членом наведеної комісії. Зазначила, що комісія визначила, що вартість оплачених послуг не відповідає якості проведених досліджень. Оплата послуг лікарнями здійснювалась на підставі актів виконаних робіт, а акти на оплату виставляються на підставі звітів цитологічної лабораторії. Вказала на те, що їй як члену комісії для констатації порушень завідуючої лабораторії, було достатньо підпису [PERSON] на звіті. Обставин перебування позивача в січні 2023 року на лікарняному та у відпустці, комісія не досліджувала. Комісія співставила дані направлень та звітів, будь-які інші додаткові перевірочні дії комісією не вчинялись. Акт про перевірку оголошувався без відібрання у [PERSON] пояснень. Зазначила, що вона, як головний бухгалтер не може пояснити, як вона приймає до уваги місячний звіт цитологічної лабораторії, форма якого за змістом не затверджена жодним нормативним актом по підприємству. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що з 19.01.2023 працює КНП «ПРЦО ВОР» на посаді завідуючої цитологічної лабораторії. Суду пояснила, що їй відомо про накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] 23.02.2023 свідок була присутня в кабінеті директора під час зачитування акту перевірки виявлених у діях позивача порушень. На запитання суду чому свідок не включила позивача у перелік працівників на преміювання, відповісти не змогла, однак зазначила, що їй відомо, що відносно [PERSON] триває перевірка і буде виявлено порушення. Це було відомо свідку ще до моменту винесення акту перевірки. Свідок [PERSON] зазначила, що будь-яких рішень керівництва про депреміювання позивача вона не отримувала. Це було її особисте рішення не включати [PERSON] до переліку працівників, які підлягають преміюванню. Свідок вважає, що вона не мала підписувати звіт платних цитологічних послуг в січні 2023 року, оскільки будучи завідуючою лабораторією платних цитологічних послуг не була відповідальною по кабінету. З лютого 2023 року свідок [PERSON] почала підписувати такий місячний звіт, оскільки вважає, що тільки з лютого 2023 року стала за це відповідати. На запитання суду, яким документом її призначено відповідальною по кабінету у лютому 2023 року, пояснити нічого не змогла. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що з 25.01.2023 працює КНП «ПРЦО ВОР» на посаді старшого фельдшера-лаборанта цитологічної лабораторії та проводить дослідження біологічного матеріалу. Зазначила, що матеріал на дослідження потрапляє з направленням та вона його реєструє. Лаборанти в свою чергу, формують окремі звіти по тих районах, які ведуть ці лаборанти, передають ці звіти їй, вона їх узагальнює і формує один звіт по області. При формуванні такого звіту, дані з направленнями вона не звіряє. В направленнях завжди зазначається вид дослідження. Звіт за січень 2023 року для підпису [PERSON] вона надала у лютому 2023 року. На запитання суду, чому вона звернулась до [PERSON] за підписом звіту за січень 2023 року, хоча завідуючою лабораторії [PERSON] з другої половини січня 2023 року вона не являлась, пояснити не змогла. Про те, що з 18.01.2023 завідуючою цитологічної лабораторії є [PERSON] їй було відомо, однак чому не звернулась за підписом до останньої, пояснити не змогла. Суду повідомила, що на момент формування звітів, направлення після дослідження повертаються до лікарень з яких вони надійшли та фізично в таких звітах дані перевірити неможливо, але такий контроль і облік можливий на стадії надходження до лабораторії зразків на дослідження. Зазначила, що такого контролю позивач фізично здійснити не могла, бо в січні 2023 року працювала лише кілька днів. Заслухавши пояснення учасників справи/їх представників, допитавши у судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до наказу № 43 Головного лікаря Вінницького облонкодиспансеру від 07.04.2008 року [PERSON] з 07.04.2008 зараховано на посаду фельдшера лаборанта з вищої освітою цитологічної лабораторії (а.с. 193 т. 1). З наказу № 213 КНП «ПРЦО ВОР» від 17.06.2021 судом встановлено, що [PERSON] з 18.06.2021 переведено на посаду в.о. завідуючої цитологічної лабораторії КНП «ПРЦО ВОР». (а.с. 194 т.1). Згідно з наказом № 369 к (ос) від 04.10.2021 КНП «ПРЦО ВОР» позивача [PERSON] з 04.10.2021 переведено на посаду завідувача цитологічної лабораторії відповідача. (а.с. 195 т. 1) Відповідно до пункту 1 наказу № 163 від 01.09.2021 директора КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» Шамрая В.А., відповідальними по кабінету платних цитологічних досліджень за проведення цитологічних досліджень з 14.09.2021 призначено біолога [PERSON] та фельдшера-лаборанта [PERSON] . На підставі пункту 2 вказаного наказу на біолога кабінету платних цитологічних досліджень покладено обов`язок надавати щомісячно до 01 числа наступного місяця звіт про фактичну кількість досліджень в бухгалтерію (а.с. 18 т. 1). Працівники вказаного кабінету платних цитологічних досліджень, у своїй роботі керуються Положенням про цитологічну лабораторію, затвердженим 17.06.2021 директором КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» Шамраєм В.А., та Положенням про кабінет платних цитологічних досліджень у складі центральної цитологічної лабораторії, затвердженим директором КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» Шамраєм В.А. 14.09.2021 (а.с. 10-13, 14-15 т. 1). Відповідно до Положенням про кабінет платних цитологічних досліджень у складі центральної цитологічної лабораторії від 14.09.2021, предметом діяльності кабінету платних цитологічних досліджень у складі центральної цитологічної лабораторії, є цитологічні дослідження для отримання висококваліфікованих результатів досліджень (п. 2.2). Згідно до п. 3.5 Положення, лікарі-лаборанти біологи та лаборанти кабінету платних цитологічних досліджень безпосередньо підпорядковуються завідуючій відділенням цитологічної лабораторії. Згідно до п. 3.7 Положення, лікарі-лаборанти, біологи та лаборанти кабінету у своїй роботі керуються даним положенням, наказами, Інструкціями і вказівками керівництва КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради». Відповідно до п. 3.8 Положення, права та обов`язки лікарів, біологів середнього медичного та іншого персоналу кабінету регламентуються діючими положеннями про відповідні функціональні обов`язки. На кожне цитологічне дослідження заповнюється документація відповідно до вимог відомчих наказів, інструкцій методичних рекомендацій (п. 5.1 Положення). Відповідно до п. 5.3 Положення, співробітники кабінету ведуть у встановленому для них порядку діловодство, архів, оперативний, статистичний та інші обліки, звітують про роботу перед керівництвом КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради». Відповідно пункту 8.1 розділу 8 Положення про цитологічну лабораторію від 17.06.2021, передбачено, що цитологічна лабораторія несе відповідальність за: якісне виконання цитологічних досліджень; проведення лише тих досліджень, що зазначенні у галузі технічної компетенції; дотримання вимог нормативних документів щодо виконання цитологічних досліджень, вимог інструкції з охорони праці та довкілля, техніки безпеки та пожежної безпеки, вимог санітарно-епідемічного режиму при роботі в ЦЛ; дотримання зазначених термінів придатності при використанні реактивів, контрольних матеріалів. Крім того, відповідно до п. 8.2 вказаного положення на завідувача цитологічної лабораторії покладено відповідальність за: своєчасне внесення змін в роботу ЦЛ при отриманні нових нормативних документів, вилучення із застосування відмінених нормативних документів, введення в дію нових чинних нормативних документів, вимог яких поширюються на діяльність ЦЛ; організацію та забезпечення функціонування в ЦЛ системи контролю якості досліджень. Згідно наказу директора КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» Шамрая В.А. від 04.01.2022 за № 10 «Про надання платних послуг», призначено відповідальними за проведення платних послуг з цитологічних досліджень в цитологічній лабораторії: біолога [PERSON] та фельдшера-лаборанта [PERSON] . Відповідно до пункту п. 2 вказаного наказу, на завідувачів відповідних відділень КНП «ПРЦО ВОР» покладено обов`язок надавати щомісячно до 05 числа наступного місяця звіт про фактичну кількість досліджень за попередній місяць в бухгалтерію. (а.с. 34-35 т. 1). З огляду на викладене суд констатує, що на позивача у справі [PERSON] як завідувача цитологічної лабораторії наказом № 163 від 01.09.2021 та наказом № 10 від 04.01.2022 покладено обов`язок надавати щомісячно звіт про фактичну\~кількість проведених\~лабораторією досліджень\~в бухгалтерію. Як встановлено судом зі змісту наказу № 167 КНП «ПРЦО ВОР» від 22.12.2022 [PERSON] в період з 02.01.2023 по 13.01.2023 перебувала у черговій щорічній відпустці. Даним наказом на період відпустки [PERSON] виконання обов`язків завідувача цитологічної лабораторії покладено на біолога [PERSON] . Призначено відповідальною по кабінету платних цитологічних послуг біолога [PERSON] (а.с. 158 т. 1). 16.01.2023 позивач [PERSON] повернулась на робоче місце після відбуття щорічної відпустки. Вказана обставина визнається учасниками справи, а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. 18.01.2023 позивача у справі [PERSON] згідно наказу № 35 КНП «ПРЦО ВОР» від 18.01.2023 переведено з цього ж числа з посади завідувача цитологічної лабораторії на посаду в.о. завідуючої цитологічної лабораторії до призначення основного працівника (а.с.159 т. 1). Наказом № 36 КНП «ПРЦО ВОР» від 19.01.2023 [PERSON] переведено з 19.01.2023 з посади в.о. завідуючої лабораторії на посаду біолога цитологічної лабораторії, на якій в січні місяці 2023 року вона фактично пропрацювала два дні (19.01.2023 та 20.01.2023, оскільки 21 та 22 січня 2023 року були вихідними днями). (а.с.160 т. 1). Як встановлено судом, з 23.01.2023 по 31.01.2023 та з 01.02.2023 по 03.02.2023, позивач перебувала на лікарняному, про що свідчать лікарняні листи за №6556787-2012412103-1 та № 6556787-2012577034-1, та приступила до роботи та виконання своїх посадових обов`язків з 06.02.2023 (а.с. 23-24 т. 1). Таким чином суд констатує, що в січні місяці 2023 року позивач у справі [PERSON] перебуваючи в посаді завідуючої цитологічної лабораторії КНП «ПРЦО ВОР» в період з 02.01.2023 по 13.01.2023 перебувала у щорічній відпустці та обов`язки завідуючої цитологічної лабораторії виконувала [PERSON] , а з 23.01.2023 по 03.02.2023, вона ж, перебуваючи на посаді біолога цитологічної лабораторії, перебувала в стані непрацездатності, що підтверджується наведеними вище роздруківками електронних лікарняних листів. З огляду на викладене [PERSON] в січні 2023 року виконувала обов`язки завідуючої цитологічною лабораторією 3 (три) дні, в період з 16.01.2023 по 18.01.2023 включно. Як встановлено в ході судового розгляду з наявних в матеріалах справи доказів, наказом від 08.02.2023 № 63 у КНП «ПРЦО ВОР» директором закладу ініційовано проведення перевірки відповідності оплати наданих платних послуг по проведенню цитологічних досліджень замовниками платних послуг за результатами якої (перевірки) комісією КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради», складено відповідний Акт від 23.02.2023. (а.с. 28-31, 196 т. 1). Згідно вказаного Акту перевірки, при аналізі відомостей, що відображенні у звітах про фактичну кількість досліджень з проведеними дослідженнями (направленнями на цитологічне дослідження) встановлено невідповідність даних про фактично проведенні цитологічні дослідження із даними, що подаються до бухгалтерського підрозділу. Тобто встановлено факт недоотримання за проведення досліджень на замовлення КНП «Дашівська міська лікарня ДСР» за січень 2023 грошових коштів у розмірі 7\~050,99 грн.; на замовлення КНП «Джулинський Центр ПМСД» за січень 2023 грошових коштів у розмірі 1\~271,49 грн.; на замовлення КНП «Турбівська селищна лікарня» за січень 2023 грошових коштів у розмірі 1\~618,26 грн. Позивач, ознайомившись із вказаним Актом 23.02.2023, надала свої пояснення, а саме в пояснювальній записці зазначила, що даний Акт складений без номеру і без дати його складання. Також пояснила, що аналізи з дослідження зразків біоматеріалу, які надходили за договорами платних послуг проводила до 19.01.2023, після 19.01.2023 відповідно дослідженням зразків по платних послугах проводила інша особа, що була призначена на посаду керівника цитологічної лабораторії. Повідомила, що з 23.01.2023 по 06.02.2023 позивачка перебувала на лікарняному і не могла бути присутня при проведенні досліджень. Вказала, що недотриманні кошти за проведення дослідження можна отримати додатковим рахунком за фактично надані послуги (а.с. 32 т. 1). Як встановлено судом зі змісту наведеного акту, комісія, констатувавши наявність порушень при поданні звітності завідуючою цитологічної лабораторії [PERSON] за січень 2023 року, не взявши до уваги пояснення [PERSON] про перебування її у щорічній відпустці та на лікарняному, а також те, що з 19.01.2023 вона обов`язки завідуючої лабораторії не виконує ініціювала перед директором КНП «ПРЦО ВОР» вирішення питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. (а.с. 28 31 т. 1). 28.02.2023 наказом директора КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» Перегончука С.Б. за № 80, позивачу оголошено догану за неналежне ставлення до своїх обов`язків. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, згідно цього наказу, стало неналежне забезпечення відповідальними особами надання платних послуг, подання недостовірної інформації про надані платні послуги, що призвело до фінансових втрат. (відносно [PERSON] за неналежне ставлення до своїх посадових обов`язків). (а.с.25 т. 1). Позивач з наказом була ознайомлена та висловила заперечення у письмові формі про те, що наказ буде оскаржувати, оскільки в січні 2023 року працювала з 16.01.2023 по 20.01.2023, і приступила до своєї роботи тільки 06.02.2023, та вважає звіт сфальсифікованим (а.с. 25 т. 1 зворот). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно із ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно із ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно із ч. 1-4 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Отже, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення працівником дій (бездіяльності), які в розумінні закону можуть бути кваліфіковані як дисциплінарний проступок. Дисциплінарним проступком є винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Вина - одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема чи враховані обставини, за яких вчинено проступок та чи не закінчився встановлений для цього строк. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має\~стосуватися лише\~тих обов`язків,\~які є\~складовими трудової\~функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Вказані вище висновки відповідають також правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 22.07.2020 у справі № 554/9493/17. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника. Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає у порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації. Відповідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2801цс15 наведено правовий висновок про те, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим, правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Разом з тим, саме на роботодавця покладається обов`язок доказування фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна притягнути працівника до дисциплінарної відповідальності, доки роботодавцем не доведена його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року в справі № 572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18) зроблено висновок, що «порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності». Судом встановлено, що дисциплінарне стягнення на позивача у вигляді догани, згідно доводів наказу № 80 від 28.02.2023, накладено за неналежне ставлення до своїх обов`язків, на посаді біолога цитологічної лабораторії та підставами оголошення догани став Акт за результатами перевірки відповідності оплати наданих платних послуг по проведенню цитологічних досліджень замовниками платних послуг на виконання вимог наказу від 08.02.2023 за № 63, пояснення [PERSON] . Відповідач вважає, що [PERSON] в січні 2023 року неналежно виконувала свої службові обов`язки, що проявилось у поданні до бухгалтерії недостовірних відомостей, що зазначені у звіті лабораторії за січень 2023 року, що призвело до фінансових втрат КНП «ПРЦО ВОР». Разом з тим, як встановлено судом позивач, перебуваючи на посаді завідуючої цитологічної лабораторії у період з 02.01.2023 по 13.01.2023 перебувала у черговій щорічній відпустці, та на час перебування її у відпустці, виконання обов`язків завідуючої лабораторією платних цитологічних послуг, за її заявою покладено на лікаря-біолога цитологічної лабораторії [PERSON] . З викладеного суд констатує, що в період 02.01.2023 по 13.01.2023 позивач [PERSON] не повинна була здійснювати та не здійснювала, як відповідальна особа по кабінету, будь яких повноважень завідуючої лабораторії, оскільки в наведений період вона перебувала у щорічній відпустці, такі повноваження здійснювались, як в.о. завідуючою лабораторією лікар-біолог цитологічної лабораторії [PERSON] . Після виходу позивача із відпустки, за її заявою від 18.01.2023 вона була переведена на посаду в.о. завідуючої цитологічної лабораторії до призначення основного працівника, а з 19.01.2023, у зв`язку з призначенням нового завідувача цитологічної лабораторії, позивача переведено на посаду біолога цитологічної лабораторії з повною передачею матеріальних цінностей завідуючого цитологічної лабораторії та по кабінету платних послуг, а отже з 19.01.2023 позивач втратила статус відповідальної особи за надання платних цитологічних послуг, та перестала бути відповідальною особою по кабінету. (а.с. 158,159,160). З огляду на викладене [PERSON] в січні 2023 року виконувала обов`язки завідуючої цитологічною лабораторією 3 (три) дні, в період з 16.01.2023 по 18.01.2023 включно, а тому позивач не могла та не повинна була формувати та підписувати будь які підсумкові звітні документи за результатами роботи цитологічної лабораторії за січень місяць 2023 року, оскільки на кінець звітного періоду завідуючою лабораторією не являлась. Крім того, як встановлено судом, з 23.01.2023 по 31.01.2023 та з 01.02.2023 по 03.02.2023, позивач перебувала на лікарняному, про що свідчать лікарняні листи за № 6556787-2012412103-1 та № 6556787-2012577034-1, та приступила до роботи та виконання своїх посадових обов`язків 06.02.2023 (а.с. 23-24). Тобто у січні 2023 року, [PERSON] перебувала на роботі загалом 5 днів, лише 3 з яких виконувала обов`язки завідуючої лабораторією. Відтак, при винесенні наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем не враховано юридичного факту того, що обов`язки завідуючої цитологічної лабораторії з 02.01.2023 по 13.01.2023 виконувала біолог [PERSON] , а з 19.01.2023 позивач уже не обіймала посаду завідуючої, оскільки переведена на посаду біолога, при цьому з 23.01.2023 по 03.02.2023 позивач перебувала на лікарняному, а тому не повинна була і не могла забезпечити контроль за кількістю та якістю проведених досліджень. Крім того, у оскаржуваному наказі не зазначено ні часу, ні місця вчинення дисциплінарного проступку, а так само того, в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків. Вказаний наказ не містить посилань на відповідні пункти Положення, посадової інструкції, правил внутрішнього трудового розпорядку чи іншого локального акту по підприємству, норми якого (яких) порушено позивачем. Наказ не містить фактичних та конкретних даних щодо причин накладення дисциплінарного стягнення, загальні формулювання не вказують на суть порушень трудової дисципліни, які допустила в роботі позивач. У наказі про накладення дисциплінарного стягнення обов`язково має бути зазначено, в чому полягає порушення трудової дисципліни, тобто має бути вказівка на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Наказ про накладення дисциплінарного стягнення повинен обов`язково містити нормативне посилання, тобто роботодавець повинен зазначити назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акту чи локального нормативного акту підприємства, на підставі якого працівник притягується до дисциплінарної відповідальності. Виконання всіх цих вимог є безумовною запорукою правильного та законного оформлення прийнятого роботодавцем рішення, що одночасно виступає гарантією дотримання трудових прав працівників. Поряд з цим, у оспорюваному наказі не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення позивачем трудових обов`язків за вказаний період, що є самостійним порушенням відповідачем трудового законодавства. Відомості, які наведені в Акті перевірки не можуть слугувати підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, з підстав того, що свої обов`язки, як завідуюча лабораторією позивач виконувала в січні 2023 року лише 3 (три) дні; переважну кількість днів в січні місяці 2023 року обов`язки завідуючої цитологічної лабораторії виконувала [PERSON] (з 02.01.2023 по 13.01.2023) та [PERSON] (з 19.01.2023 та до даного часу). Таким чином посилання в наказі про накладення дисциплінарного стягнення на Акт перевірки та формальне зазначення у ньому «за неналежне ставлення до своїх обов`язків» не можуть вважатися достатньо підставою для накладення стягнення. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.07.2020 у цивільній справі №554/9493/17(провадження №\~61-38286св18). Окремо суд відзначає, що у ході судового розгляду, представник відповідача неодноразово наголошував, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, з поміж іншого, було те, що звіт сформований за січень 2023 року, не відображав якість цитологічних досліджень (вид цитологічного матеріалу який досліджувався), що на йому думку, було грубим порушенням формування такої звітності. Оцінюючи вказані доводи суд зазначає, що жодним нормативним актом підприємства, не встановлено обов`язку щодо відображення у звітах про роботу цитологічної лабораторії, якості проведених досліджень. Судом встановлено, що форма такої (місячної) звітності не затверджена жодним локальним актом роботодавця. Вказана обставина учасниками справи в ході судового розгляду визнавалась, а тому вона не підлягає доказуванню на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Отже, наказ від 28.02.2023 за № 80 про накладення дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, є незаконним та таким, що підлягає скасуванню в частині накладення дисциплінарного стягнення на позивача [PERSON] . З огляду на викладене вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу № 80 від 28.02.2023 в частині притягнення її до дисциплінарної відповідальності, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Інші наведені відповідачем доводи в обґрунтування своєї позиції не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи вимогу позивача про зобов`язання КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» виплатити позивачу премію за результатами роботи за період з лютого 2023 за весь період її позбавлення, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст.2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входять заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно до вимог ст. 15 Закону «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Відповідно до ч. 2 ст. 97 КЗпП України умови запровадження та розміри премій, винагород та інших заохочувальних, і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі. Згідно п.п. 6, 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій, заохочувальні виплати, винагорода за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями є додатковими складовими заробітної плати. При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. Однією з складових частин чинної на підприємстві системи оплати праці має бути положення про преміювання. У даному положенні визначається коло працівників, на яких поширюється чинність преміальної системи, показники й умови преміювання щодо кожної категорії працівників. Показники преміювання визначають не лише право на одержання премії, а й її розмір. Положенням про преміювання мають визначатися виробничі та інші упущення, за які працівники позбавляються премії повністю чи частково. Одним з таких показників може бути порушення працівником трудової дисципліни. Положенням про преміювання може бути передбачено таку норму: якщо працівникові винесено догану за порушення трудової дисципліни, то розмір премії зменшується або працівник позбавляється права на одержання премії повністю. Відповідно до положення про преміювання (далі - Положення) затвердженого директором КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» преміювання працівників здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи за підсумками роботи за місяць (квартал, півріччя, рік). Відповідно до 4.2 вказаного Положення, премія працівнику скасовується у разі погіршення якості роботи, невиконання або часткове невиконання затверджених показників якості роботи, вимог посадової інструкції, порушення трудової дисципліни за звітний період, коли виявлено порушення (за окремим наказом директора). Наказом № 80 від 28.02.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивачка не була позбавлена премії. Пунктом 4.3 Положення, розмір премії працівникам Центру визначаються наказом директора Центру за поданням керівників структурних підрозділів, медичних директорів, заступників директорів із врахуванням особистого вкладу кожного працівника в загальний результат роботи Центру та суми, визначеної на преміювання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач також вказує про те, що з лютого 2023 по теперішній час працівникам Центру нараховувалися та виплачувалися премії, однак, їй премія не нараховувалася та не виплачувалася, у зв`язку із застосуванням щодо неї дисциплінарного стягнення. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив обставину того, що премія позивачу не виплачується, у зв`язку з притягненням її до дисциплінарної відповідальності. Зважаючи, що наказ про застосування щодо позивача дисциплінарного стягнення визнаний незаконним та судом скасовується, позивач правомірно звернулася із позовними вимогами до суду про зобов`язання КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» нарахувати та виплатити позивачу премію за результатами роботи за період з лютого 2023 за весь період її позбавлення, оскільки підставою для позбавлення такої премії був виключно юридичний факт застосування до позивача дисциплінарного стягнення. Із матеріалів справи слідує, що наказами КНП «ПРЦО ВОР» від 23.02.2023 №73, від 30.03.2023 №109, від 28.04.2023 №131, від 31.05.2023 №164, від 30.06.2023 №198, (а.с. 161-169 т.1), а також згідно протоколів засідання співробітників цитологічної лабораторії КНП «ПРЦО ВОР» за № 1 від 23.02.2023, № 2 від 29.03.2023, № 3 від 26.04.2023, № 4 від 24.05.2023 та № 4 від 26.06.23023,(а.с. 173-177), працівникам цитологічної лабораторії КНП «ПРЦО ВОР» були нараховані щомісячні премії, позивача ж такої премії протиправно позбавлено. Як слідує зі змісту пояснень представника відповідача, [PERSON] премія не нараховувалася лише з урахуванням застосування до неї дисциплінарного стягнення, згідно вимог ч. 3 ст. 151 КЗпП України, а також п. 4.2 Положення про преміювання працівників КНП «ПРЦО ВОР». З іншими обставинами не надання чи позбавлення позивача премії відповідачем не пов`язується. Таким чином позовні вимоги про зобов`язання КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної Ради» нарахувати та виплатити позивачу премію за результатами роботи за період з лютого 2023 за весь період її позбавлення, є обґрунтованими та такими, що також підлягають задоволенню. Стосовно заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд зазначає таке. Згідно з статтею 2-1 КЗпП України держава забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин. Отже інакше ставлення до одного з працівників, позбавлення його певних благ або ненадання йому таких благ без обґрунтування належними і допустимими доказами підстав для такого обмеження, тобто коли таке обмеження не має правомірної, об`єктивно обґрунтованої мети, способи досягнення якої є належними та необхідними, містить ознаки непрямої дискримінації працівника в його трудових правах. Згідно ст. 237-1 КЗпПП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» крім інших вимог, передбачених ст. 137 ЦПК України, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Як достовірно встановлено судом, внаслідок порушення відповідачем законних прав [PERSON] , внаслідок незаконного її притягнення до дисциплінарної відповідальності та безпідставної невиплати премії відповідачем порушено право позивача на належну оплату праці, внаслідок чого було порушено звичний для останньої уклад життя, завдало їй моральних страждань, які виразилися в переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права, остання зазнала втрат немайнового характеру, тобто їй завдано моральну шкоду. Суд зауважує, що в результаті невиплати премії позивачу було заподіяно моральні страждання, які виразились у протиправному утриманні відповідачем належної до сплати суми коштів, які мали б виплачуватись позивачу в якості премії протягом певного періоду, що зумовило зміну способу життя, необхідність докладати додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, принизило позивача, що вказує на наявність моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі встановленому судом, з урахування тривалості моральних страждань, які безперечно мали місце за викладених вище обставин. Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають лише частковому задоволенню в розмірі 5000,00 грн. До вказаного висновку суд прийшов з урахуванням правової позиції викладеної у постанові Верховного суду від 27 січня 2021 року у справі справа № 464/1369/18. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач згідно квитанції №32528798800006759357 від 21.04.2023 (а.с. 9) та квитанції №32528798800006820176 від 01.05.2023 (а.с. 83) сплатила судовий збір в розмірі 3 220 грн. (за подання позовної заяви). Предметом позову окрім скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани є зобов`язання нарахувати та виплатити щомісячну премію, та стягнення моральної шкоди з відповідача у розмірі 25 500 грн. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування догани та зобов`язання виплатити премію та часткову обґрунтованість позовних вимог про стягнення моральної шкоди, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору у розмірі 2\~357, 63грн. (1\~073, 60 грн. * 5\~000/25 500 + 2\~147,20 грн. = 2\~357, 63 грн. ). На підставі викладеного та

Outcome: partial