Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами. [INFO] помер [PERSON] , і після його смерті відкрилася спадщина, що складається з домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років, а тому являється спадкоємцем за законом четвертої черги, своєчасно прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу відповідної заяви. Нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав неподання документів, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, та необхідності підтвердження в судовому порядку факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Враховуючи вищевказані обставини, позивач просить постановити рішення, яким встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] , більш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2002 року по [INFO] , та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку літ.«А-І», прибудови літ.«а», веранди літ.«а1», ганку з козирком літ.«а2», сарая літ.«Б», ганку літ.«б», сарая літ.«В», ганку літ.«в», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», гаража літ.«Е», підвалу з входом літ.«Ж», вбиральні літ.«З», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Відповідач Сторожинецька міська рада свого представника в судове засідання не направила, подала до суду клопотання, в якому просила розглянути справу без участі представника Сторожинецької міської ради, прийняття остаточного рішення залишила на розсуд суду. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наданих позивачем матеріалів та розглянути її\~ без фіксації судового процесу. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який до своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Ропчанського старостинського округу Сторожинецької міської ради від 24.07.2023 року № 815. \~ \~ \~ \~Як вбачається з довідки Ропчанського старостинського округу Сторожинецької міської ради від 26.07.2023 року №828 [PERSON] був забудовником домоволодіння, що згідно технічного паспорта складається з житлового будинку літ.«А-І», прибудови літ.«а», веранди літ.«а1», ганку з козирком літ.«а2», сарая літ.«Б», ганку літ.«б», сарая літ.«В», ганку літ.«в», сарая літ.«Г», сарая літ.«Д», гаража літ.«Е», підвалу з входом літ.«Ж», вбиральні літ.«З», воріт з хвірткою під № 1, огорожі під № 2, криниці під № 3 і знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок був збудований в 1970 році, про що свідчать відомості технічного паспорта і що узгоджується із записами в обліковій картці об`єкта погосподарського обліку на 2021-2025 роки, в якому рік побудови вказаний 1970 і власником домоволодіння зазначений [PERSON] . Верховний Суд в постанові від 15.10.2020 року по справі № 623/214/17 зробив наступні правові висновки. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05.08.1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05.08.1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23.02.2016 року № 8.4-35//18/1). За таких обставин, [PERSON] набув вказане домоволодіння в особисту власність за фактом його будівництва. Як вбачається з акту обстеження від 24.07.2023 року №201 позивач [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , близько двадцяти років, а саме з 2002 року по 09.09.2022 року, вели спільне господарство. Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] близько двадцяти років до часу відкриття спадщини, позивач відноситься до спадкоємців за законом четвертої черги. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом довідки приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу від 17.07.2023 року №29/02-14 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.09.2022 року №70158331 позивач [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом в установлений ч.1 ст.1270 ЦК України шестимісячний строк, а саме 27.09.2022 року, спадкова справа № 46/2022. 21.08.2023 року приватний нотаріус Чернівецького районного нотаріального округу винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №59/02-31, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав неподання документів, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, та необхідності підтвердження в судовому порядку факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.п. 4.16., 4.19 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~року № 296/5 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (надалі Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.08.2023 року №342218602 відомості щодо реєстрації права власності відносно домоволодіння в цих реєстрах відсутні. За таких обставин, у позивача відсутні необхідні для видачі в нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючі документи, оскільки [PERSON] при житті не оформив право власності на домоволодіння за собою та не зареєстрував це право в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу від 17.07.2023 року №29/02-14 крім позивача [PERSON] інші особи заяви про прийняття спадщини не подавали. Як вбачається з довідки Ропчанського старостинського округу Сторожинецької міської ради від 24.07.2023 року №815 із [PERSON] на час відкриття спадщини інших осіб зареєстровано не було. Таким чином, крім позивача інші особи, які б прийняли спадщину відповідно до вимог ст.ст.1268-1270 ЦК України, відсутні. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що відповідачами у спадкових справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Виходячи з наведеного, належним відповідачем по справі є територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а саме Сторожинецька міська рада, до складу якої входить село Ропча як Ропчанський старостинський округ. \~ \~ \~ \~Статтею 1216\~ЦК України\~визначено,\~що спадкуванням\~є перехід\~прав та\~обов`язків\~(спадщини)\~від фізичної\~особи,\~яка померла\~(спадкодавця),\~до інших\~осіб (спадкоємців). Тому суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] як спадкоємець за законом четвертої черги набула право на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до п.п. 4.4. п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Тому позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю позивача [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] є доведеною і підлягає задоволенню. З наведених вище підстав суд дійшов висновку,\~\~що позов підлягає задоволенню.\~\~\~\~\~

Outcome: approved