Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визначення розміру часток нерухомого майна у спільній сумісній власності та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за однією адресою з позивачкою, а [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована за тією ж адресою, отже позивачка вважається такою, що прийняла спадщину. Після їх смерті [PERSON] звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори і на підставі її заяви були заведені спадкові справи. До складу спадкового майна входить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 6125283100:02:001:0100, в цілому, яка перебуває у спільній сумісній власності разом з [PERSON] та померлими бабцею і батьком позивачки, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку. Договір про поділ майна, що є спільною сумісною власністю укладено не було, а на сьогоднішній день відсутня можливість його укласти відповідно до положень ст. 372 ЦК України в зв`язку зі смертю двох співвласників. Отож, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісно власності. З огляду на вказане, позивачка просила суд: 1)припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6125283100:02:001:0100, загальною площею 0,2500 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); 2)визначити, що розмір частки кожного співвласника земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6125283100:02:001:0100, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка перебувала в спільній сумісній власності, яка належить [PERSON] та [PERSON] становить ; 3)визнати право власності за [PERSON] на 2/4 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6125283100:02:001:0100, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування; 4)визначити, що в цілому після спадкування частка позивача становить 3/4 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 6125283100:02:001:0100, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Ухвалою судді від 21 липня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/13140/23. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 05 жовтня 2023 року, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Тернопільську районну державну нотаріальну контору та витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи № 487/2014, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та спадкової справи № 44/2018, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 26 жовтня 2023 року копії вказаних спадкових справ надійшли на адресу суду. 02 листопада 2023 року позивачка подала суду заяву про зміну предмету позову, у якій просила прохальну частину читати наступним чином: 1)в межах постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 1245/0231 від 27 червня 2023 року визначити за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельної ділянки після смерті батька [PERSON] ; 2)в межах постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 1244/0231 від 27 червня 2023 року визначити за нею в порядку спадкування за заповітом право власності земельної ділянки після смерті бабусі [PERSON] ; 3)решту земельної ділянки за [PERSON] і земельної ділянки за [PERSON] . Протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 02 листопада 2023 року без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті 02 листопада 2023 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що брат батька [PERSON] помер, про що долучила копію свідоцтва про смерть. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю. Представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог покладається на думку суду. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, у якому просив суд справу розглядати без його присутності; щодо вирішення справи покладається на думку суду. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. 17 грудня 2009 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 081637 за адресою: [ADDRESS] , площею 0,25 га, цільове призначення: землі житлової і громадської забудови (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), кадастровий номер 6125283100:02:001:0100. Список співвласників земельної ділянки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказане підтверджується також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ6105293412018 від 27 грудня 2018 року. Постановами Осадчук В. Ю., державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори № 1245/0231 та № 1244/0231 від 27 червня 2023 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,2500 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] та після смерті бабусі [PERSON] , померлої [INFO] . Постанови мотивовані тим, що відсутній розподіл часток на вищевказану земельну ділянку, а також вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності. Згідно довідки про оціночну вартість земельної ділянки від 30 червня 2023 року, вартість останньої 1\~130\~404,49 грн. 26 жовтня 2023 року на запит суду від Тернопільської районної державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли матеріали спадкової справи № 44/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] та № 487/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Окрім наданих позивачем документів, із матеріалів спадкових справ встановлено, що 07 жовтня 2014 року [PERSON] звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . [PERSON] 07 жовтня 2014 року подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] . Згідно довідки № 258, виданої виконкомом Дубовецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, на час смерті [PERSON] (помер [INFO] ) який проживав та перебував на реєстраційному обліку в житловому будинку в [ADDRESS] проживали і перебували на реєстраційному обліку та проживають і перебувають на реєстраційному обліку по теперішній час: [PERSON] , [PERSON] . 23 листопада 2016 року виконкомом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області видано довідку № 420 про те, що житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На час смерті [PERSON] (помер [INFO] , який проживав та перебував на реєстраційному обліку в житловому будинку в [ADDRESS] проживали і перебували на реєстраційному обліку та проживають і перебувають на реєстраційному обліку по теперішній час: дружина [PERSON] , мати дружини [PERSON] . 30 листопада 2016 року до нотаріуса звернувся із заявою брат [PERSON] [PERSON] , просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок на [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документи на житловий будинок, спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини. 01 грудня 2016 року до нотаріуса звернулася із заявою [PERSON] , просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок на [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документи на житловий будинок. 27 вересня 2018 року до нотаріуса звернулася із заявою [PERSON] , просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на земельні ділянки площею 0,9279 га та 0,6376 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дубовецької сільської ради. Державним нотаріусом видано такі свідоцтва про право на спадщину за законом. 27 червня 2023 року до нотаріуса звернулася із заявою [PERSON] , просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на частку земельної ділянки площею 0,2500 га та 0,6376 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Також 25 січня 2018 року до нотаріуса звернулася із заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті бабці [PERSON] . 27 грудня 2004 року [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно. Заповіт посвідчено секретарем Дубівецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та зареєстровано у реєстрі журналу нотаріальних дій під № 83. [PERSON] 25 січня 2018 року подала заяву про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині після смерті її матері [PERSON] 22 січня 2018 року Байковецькою сільською радою видано довідку № 38 [PERSON] про те, що на час смерті [PERSON] (померла [INFO] ), яка проживала та перебувала на реєстраційному обліку в житловому будинку в [ADDRESS] , до даних якими володіє Байковецька сільська рада, перебували на реєстраційному обліку та перебувають на реєстраційному обліку по теперішній час: донька [PERSON] . Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку будівель і споруд площею 0,25 га приватизована. 11 червня 2019 року до нотаріуса звернулася із заявою [PERSON] , просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON] на земельні ділянки площею 0,9277 га та 0,6422 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дубовецької сільської ради. Державним нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки. 27 червня 2023 року до нотаріуса звернулася із заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на частку земельної ділянки площею 0,2500 га та 0,6376 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Також позивачка суду надала копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 червня 2017 року, згідно якого [PERSON] помер [INFO] . Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Стаття 13 встановлює, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. За змістом ст. 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 цієї статті визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, є визнання права. Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю. Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків установлених законом. Відповідно до ч. 5 ст. 89 ЗК України, поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до п. 1.5. розділу 3 частини III Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених Рішенням Науковоекспертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29 січня 2009 року «Не видаються свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку на підставі державного акта, зокрема, який містить виправлення, або ж на земельну ділянку, яка належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні. У цих випадках питання щодо оформлення спадкових прав вирішуються спадкоємцями в судовому порядку. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,17 грудня 2009 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 081637 за адресою: [ADDRESS] , площею 0,25 га, цільове призначення: землі житлової і громадської забудови (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), кадастровий номер 6125283100:02:001:0100. Список співвласників земельної ділянки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З огляду на зазначене, частки у праві спільної сумісної власності є рівними, а отже, частка кожного із співвласників становить по , оскільки інше законом не передбачено і судом не встановлено. Відтак, після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на належне їм майно, у тому числі на належну кожному спадкодавцю 1/4 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , площею 0,25 га, цільове призначення: землі житлової і громадської забудови (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), кадастровий номер 6125283100:02:001:0100. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частина 3 цієї статті визначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (стаття 1268 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частина 5 статті 1268 ЦК України встановлює, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1296 ЦК України встановлює, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Так, як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] помер [INFO] . Із матеріалів спадкової справи слідує, що після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини після нього подали донька позивачка [PERSON] та брат [PERSON] , який помер [INFO] . Дружина [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Відтак, частку земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення: землі житлової і громадської забудови (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), кадастровий номер 6125283100:02:001:0100, яка належала [PERSON] успадкувала позивачка. Бабуся позивачки [PERSON] померла [INFO] . 27 грудня 2004 року [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно. 25 січня 2018 року до нотаріуса звернулася із заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом після смерті бабці [PERSON] . Дочка [PERSON] подала заяву про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині. Відтак, позивачка успадкувала належну бабусі [PERSON] частку земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення: землі житлової і громадської забудови (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), кадастровий номер 6125283100:02:001:0100. Водночас, нотаріус відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом з тих мотивів, що відсутній розподіл часток на вищевказану земельну ділянку, а також вказана земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, відповідно до ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За встановлених обставин, суд, дослідивши докази дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення частково: 1)слід визнати право власності за [PERSON] на 1/4 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6125283100:02:001:0100, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] ; 2)слід визнати право власності за [PERSON] на 1/4 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6125283100:02:001:0100, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON] . Разом з тим, суд не вбачає підстав для визнання за позивачкою права власності на земельної ділянки, оскільки судом встановлено, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,25 га, цільове призначення: землі житлової і громадської забудови (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), кадастровий номер 6125283100:02:001:0100, належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відтак, 1/4 частина земельної ділянки належить позивачці на підстави державного акту та остання не позбавлена права оформити право власності на 1/4 частини у порядку, встановленому законом. Доказів невизнання такого права чи його порушення суду не надано. У задоволенні позовної вимоги про визнання за відповідачкою [PERSON] права власності на земельної ділянки, суд також відмовляє, оскільки в силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] є відповідачкою, що унеможливлює вирішення у даній справі питання про визнання за нею права власності, оскільки вона сама про це не просить суд і не обґрунтовує, яким чином відбулося порушення її прав, чи є ці порушення реальними та такими, що потребують судового захисту. На підставі наведеного,

Outcome: partial