Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Зміст позовних вимог У червні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, в якій просив визнати іпотечний договір № 1603 від 19 січня 2006 року укладеним під впливом обману та визнати його недійсним. Під час розгляду справи було залучено до участі у справі № 754/7618/18 замість позивача [PERSON] його правонаступника [PERSON] , при цьому виключено її зі складу третьої особи у даній справі. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між [PERSON] 19 січня 2006 року укладено договір кредиту № 1603 з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк». Для забезпечення повного і своєчасного виконання зобов`язань за договором, позивач 19 січня 2006 року уклав з відповідачем іпотечний договір № 1603. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира [ADDRESS] , що належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності. За умовами договору [PERSON] отримав 250000,00 грн від банку під 16% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості 18 січня 2016 року. Однак [PERSON] та [PERSON] при укладанні іпотеки не були ознайомлені із змістом кредитного договору з підстав укладання цих правочинів у різних підрозділах (філіях) банку. Так, [PERSON] було укладено договір 19 січня 2006 року у м. Дніпропетровську із [PERSON] , яка визначена у договорі заступником начальника Жовтневого відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» та яка діяла за довіреністю від 06 січня 2006 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В. і, начебто, представляла інтереси відповідача -1. Водночас, [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки у м. Києві у той же самий день (19 січня 2006 року), що і договір, укладений [PERSON] у м. Дніпропетровську, але вже із [PERSON] , який визначений у іпотеці заступником керуючого Київською міською філією АКБ «Укрсоцбанк» та який діяв за довіреністю від 4 січня 2006 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корсак А.Ю. і, начебто, представляв інтереси банку. Таким чином, обидва правочини пов`язані між собою укладалися в один і той же день (19 січня 2006 року), однак у різних містах (Дніпропетровськ і Київ), що фактично неможливо, враховуючи, що при укладанні іпотеки, яка має похідний характер від основного зобов`язання (кредитного договору), наявність такого правочину (кредитного договору) обов`язково повинна бути присутня та з ним (кредитним договором) обов`язково повинні бути ознайомлені іпотекодавці, які є власниками предмета іпотеки. Аналіз змісту кредитного договору та договору іпотеки дає підстави стверджувати, що ці правочини не відповідають вимогам, які визначені чинним законодавством та при їх укладанні порушено норми матеріального права. Кредитні кошти [PERSON] надавались банком на споживчі цілі, а саме на реконструкцію житла, що підтверджено п. 1.2. кредитного договору. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] та [PERSON] уклали з банком договір іпотеки, за умовами якого несуть ризик позбавлення їх права власності на належне їм майно, передане в іпотеку у разі звернення стягнення на це майно банком, як наслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором. У позивача є спір з відповідачами щодо умов укладання договору іпотеки, причиною яких є його укладання під впливом обману [PERSON] та [PERSON] щодо умов здійснення зобов`язань [PERSON] за кредитним договором. Враховуючи, що строк закінчення основного зобов`язання (кредитного договору) визначено 18 січня 2016 року, забезпечення задоволення вимоги предметом договору іпотеки може наступити тільки після цієї дати ітільки у разі порушення [PERSON] умов основного зобов`язання, що вирішується у судовому порядку. Забезпечення задоволення вимоги кредитного договору предметом іпотечного договору на даний час відсутні з причин відсутності обізнаності [PERSON] та [PERSON] обставинами, що обумовлюють виконання зобов`язання за кредитним договором [PERSON] . Укладаючи з [PERSON] та [PERSON] договір іпотеки, банк свідомо не повідомив їх про умови кредитного договору. За твердженням позивача, відповідачі порушили основні поняття зобов`язання, визначені ст. 509 ЦК Україн, оскільки здійснили укладання кредитного договору всупереч вимог чинного законодавства, ввели в оману [PERSON] та [PERSON] та не ознайомили їх з умовами кредитного договору, що дає підстави вважати такий договір удаваним, а його укладання таким, що не направлене на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що порушує регламент ст. 203 ЦК України. Крім того, банк не попередив [PERSON] та [PERSON] про можливі ризики під час виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором та такі попередження в договорі іпотеки відсутні. Заперечення сторони відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» У письмових запереченнях на позовну заяву представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що [PERSON] знав або повинен був дізнатися про порушення свого права 19.01.2006, а фактично звернувся до суду 13.06.2018, тобто після спливу строку встановленого законом, тобто трьох років, що на думку представника банку, є підставою для відмови в позові згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України. Відповідно до кредитного договору сторони погодили порядок повернення кредиту, сплату процентів за користування кредиту та інших платежів за цим договором. Підпис позичальника під договором свідчить про те, що він був ознайомлений з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України. Іпотечний договір від 19.01.2006 був укладений з урахуванням волевиявлення позичальника, оскільки підпис у договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами. До заперечень додана заява про застосування наслідків спливу позовної давності. Письмові пояснення представника позивача [PERSON] У письмових поясненнях від 28.08.2023 представник позивачки просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вказуючи на те, що [PERSON] було укладено договір кредиту 19 січня 2006 року у місті Дніпропетровську. Водночас, [PERSON] та [PERSON] 19 січня 2006 року було укладено договір іпотеки у місті Києві. Таким чином, обидва правочини (договір кредиту та іпотечний договір) пов`язані між собою, укладались в один і той же день (19 січня 2006 року), однак в різних містах (Дніпропетровськ та Київ), що певною мірою порушує права іпотекодавців, які фактично надають в іпотеку власне нерухоме майно, однак не були обізнані з умовами договору кредиту, що в протилежному випадку могло вплинути на їх рішення щодо укладення оспорюваного правочину. Укладений сторонами правочин вчинений сторонами внаслідок обману зі сторони банку, оскільки іпотекодавці не були ознайомлені з умовами договору кредиту, прав та обов`язків позичальника, [PERSON] , та розміром штрафних санкцій за неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань. Крім того, правовідносини, що виникли між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником, якого є АТ «Сенс Банк», регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва (суддя Клочко І.В.) від 20 червня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 25.06.2018 від [PERSON] надійшла заява про забезпечення позову. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва (суддя Клочко І.В.) від 26 червня 2018 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на нерухоме майно квартиру [ADDRESS] та заборонено її відчуження та переоформлення до винесення рішення суду у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки. 27.06.2018 від [PERSON] надійшла заява про забезпечення позову. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва (суддя Клочко І.В.) від 27 червня 2018 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, заборонено вчиняти будь-які дії відносно квартири [ADDRESS] та заборонено її відчуження та переоформлення до винесення рішення суду у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про визнання недійсним договору іпотеки. 14.12.2018 від представника ПАТ «Укрсоцбанк» надійшли заперечення проти позову та заява про застосування наслідків спливу позовної давності. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва (суддя Клочко І.В.) від 09 квітня 2019 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк», [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (у зв"язку зі смертю [PERSON] ). Постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено частково. Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва (суддя Клочко І.В.) від 09 квітня 2019 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Справа надійшла до Деснянського районного суду м. Києва та передана судді Гринчак О.І. для продовження розгляду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року постановлено продовжувати розгляд справи за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки за правилами загального позовного провадження. 25.08.2021 до суду від представника АТ «Альфа-Банк» надійшло клопотання про залучення до участі у справі замість Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» його правонаступника - Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Ухвалою суду від 05 жовтня 2021 року залучено до участі у справі замість відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» його правонаступника Акціонерне товариства «Альфа-Банк». У судовому засіданні 05.10.2021 представником третьої особи подано письмові пояснення третьої особи та ряд документів. 12.11.2021 від представника третьої особи надійшло клопотання про витребування доказів, зокрема, спадкової справи з П`ятнадцятої державної нотаріальної контори міста Києва. Окрім того, представник просив визнати [PERSON] правонаступником майнових та інших прав, які належали за життя її сину [PERSON] . Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року клопотання представника [PERSON] - адвоката Черткова Ігоря Всеволодовича про витребування доказів задоволено частково. Витребувано з П`ятнадцятої державної нотаріальної контори міста Києва належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи, відкритої щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 22.11.2021 від представника [PERSON] - адвоката Черткова І.В. надійшла позовна заява (доповнення) (вх. № 55781). 26.11.2021 від П`ятнадцятої державної нотаріальної контори міста Києва надійшла копія спадкової справи № 140/2020, заведеної 11 лютого 2020 року після смерті [PERSON] [INFO] представником [PERSON] - адвокатом Чертковим Ігорем Всеволодовичем подано заяву про скасування спадкового провадження у зв`язку з заповітом. 23.12.2021 від представника відповідача до суду надійшла копія кредитної справи, розрахунок заборгованості та виписка по рахунку. 01.02.2022 представником [PERSON] - адвокатом Чертковим Ігорем Всеволодовичем подано клопотання про долучення доказів. 20.05.2022 представником [PERSON] - адвокатом Чертковим Ігорем Всеволодовичем подано клопотання про припинення поруки, скасування спадкового провадження. Ухвалою судувід 14 червня 2022 року клопотання представника [PERSON] - адвоката Черткова Ігоря Всеволодовича про заміну сторони його правонаступником задоволено. Залучено до участі у справі № 754/7618/18 замість позивача [PERSON] його правонаступника [PERSON] , виключивши її зі складу третьої особи у даній справі. 28.06.2022 від представника [PERSON] - адвоката Черткова І.В. надійшла позовна заява (уточнення) (вх. № 17133). 08.07.2022 представником відповідача подано відзив на позовну заяву з урахуванням уточненої позовної заяви. Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року не прийнято до розгляду та повернуто позовну заяву (доповнення) (вх. № 55781 від 22.11.2021). Також ухвалою суду від 13 вересня 2022 року не прийнято до розгляду та повернуто позовну заяву (уточнення) (вх. № 17133 від 28.06.2022). Крім того, ухвалою суду від 13 вересня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. 05.12.2022 представником позивача подано письмові пояснення [PERSON] . 14.12.2022 від представника відповідача надійшла заява про заміну найменування відповідача з Акціонерне товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариства «Сенс-Банк». Ухвалою суду від 23 лютого 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, змінено найменування відповідача у справі № 754/7618/18 з Акціонерне товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариства «Сенс-Банк». 28.08.2023 від представника [PERSON] - адвоката Бойкініча Романа Сергійовича надійшли письмові пояснення. У судовому засіданні 07.11.2023 представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги, представник відповідача-1 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від нього до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судової повістки на адресу його останнього відомого місця проживання, яка повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на те, що на поштовому повідомленні проставлено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що повістку вручено відповідачу-2 та він є повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Фактичні обставини справи, встановлені судом 19.01.2006 у місті Дніпропетровськ між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1603, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 250 000,00 грн, зі сплатою 16 відсотків річних та порядком погашення суми основної заборгованості визначеної договором, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 18 січня 2016 року.Кредит надається позичальнику на споживчі цілі, реконструкцію житла. Позичальник не має право використовувати кредит для сплати відсотків по кредитах та інших боргових зобов`язаннях (п. 1.1 та 1.2). Відповідно до п. 1.3 кредитного договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, кредитор укладаєв день укладання цього договору з майновим поручителем [PERSON] та майновим поручителем [PERSON] іпотечний договір, за умовами якого майновий поручитель передає кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Вартість предмету іпотеки за погодженням сторін 328 250,00 грн. Іпотечний договір підлягає нотаріальному посвідченню, обтяження нерухомого майна іпотекою - реєстрації в Державному реєстрі іпотек у встановленому порядку, а на відчуження нерухомого майна нотаріусом накладається заборона. Також 19.01.2006 у місті Києві між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] (іпотекодавець-1), [PERSON] (іпотекодавець-2) укладено іпотечний договір № 1603, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. та зареєстрований в реєстрі за № 93. Відповідно до п. 1.1, 1.2 іпотечного договору іпотекодавці, як майнові поручителі, передають в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором кредиту № 1603 від 19 січня 2006 року, укладеного між іпотекодаржателем та позичальником, нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] , та належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 вересня 2005 року Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у місті Кисні державної адміністрації згідно з розпорядженням № 1274 від 01 вересня 2005 року, право власності на яку, зареєстроване згідно з реєстраційним написом на правовстановлюючому документі, що зроблений 05 вересня 2005 року Комунальним підприємством Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за реєстровим номером 8619. Вартість предмета іпотеки за згодою сторін становить 328 250,00 грн. В пункті 1.4 іпотечного договору зазначено зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання, а саме виконання позичальником перед іпотекодержателем обов`язків основного зобов`язання: повернення кредиту в сумі 250 000,00 грн з визначеним порядком погашення суми основної заборгованості з кінцевим терміном повернення заборгованості до 18 січня 2016 року, сплата за використання кредиту плати у розмірі 16 відсотків річних. Відповідно до п. 1.9 іпотечного договору іпотекодавці ознайомлені з умовами основного зобов`язання та ніяких заперечень чи непорозумінь з приводу їх положень немає. [PERSON] , помер [INFO] , про що 01 лютого 2019 року складено актовий запис № 2302, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01 лютого 2019 року. З копії спадкової справи № 140/2020, заведеної 11 лютого 2020 року після смерті [PERSON] вбачається, що Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з претензією кредитора до спадкоємців [PERSON] про погашення заборгованості у розмірі 18536,10 грн. Також АТ «Альфа-Банк» звернулося із заявою-претензією з вимогами до спадкоємців у загальному розмірі 1715772,35 грн. У матеріалах спадкової справи 140/2020, заведеної 11 лютого 2020 року після смерті [PERSON] , відсутня заява спадкоємців про відмову від спадщини. Згідно з довідкою Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.01.2022 № 102/30/103 в період з 2000 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 20.03.1997 по теперішній час; - [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований з 14.05.1998 по 31.10.2019, знятий з реєстраційного обліку по смерті. Норми права та мотиви суду Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні ризики тощо, які передують укладенню договору. Відповідно до статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Таким чином, посилання представника на положення Закон України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованим щодо даних правовідносин. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для забезпечення чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частини друга, третя статті 215 ЦК України). У частині першій статті 230 ЦК України зазначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України). Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю. У цій справі позивач вказує, що іпотечний договір укладений внаслідок обману зі сторони відповідача-1, оскільки іпотекодавці не були ознайомлені з умовами договору кредиту, правами та обов`язками [PERSON] та розміром штрафних санкцій за неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, адже укладення договору відбувалось в різних містах. Водночас у судовому засіданні 23.02.2023 позивачка вказала, що під час підписання іпотечного договору їй надали договір для ознайомлення. Окрім того, в пункті 1.4 іпотечного договору зазначено зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання, які тотожні умовам, що викладені в п.1.1, 1.2 кредитного договору. Також в п. 1.9 іпотечного договору іпотекодавці підтвердили, що ознайомлені з умовами основного зобов`язання та ніяких заперечень чи непорозумінь з приводу їх положень немає. Таким чином, умови кредитного договору були доведені іпотекодавцям у письмовому вигляді, оскільки містяться у тексті самого іпотечного договору, іпотекодавці з такими умовами ознайомлені та погодилися з ними, про що свідчить їх підписи. Крім того, позивачем не доведено, що банк під час укладання договору приховав від іпотекодавців повну та об`єктивну інформацію щодо умов іпотеки, чим ввів їх в оману. Підписання договору підтверджує досягнення згоди з усіх істотних умов договору. Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обман банком під час укладення іпотечного договору. З огляду на зазначене, позовні вимоги [PERSON] , яка є правонаступником [PERSON] , доАкціонерного товариства «Сенс Банк» (назву змінено з Акціонерного товариства «Альфа-Банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»), та [PERSON] щодо визнання недійсним договору іпотеки є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги необгрунтовані, підстав для застосування наслідків спливу позовної давності немає.

Outcome: dismissed