Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. Позовні вимоги мотивує тим, що він є непрацездатною особою, особою з інвалідністю ІІ групи та потребує матеріальної допомоги (коштів на купівлю ліків). Та оскільки його син [PERSON] є працездатним, стабільно отримує дохід, то саме з вказаних обставин позивач звернувся до суду та просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 14.09.2023 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 04.10.2023 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує протий ого задоволення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову . В силу ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності осіб, які беруть участь у справі на підставі письмових документів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача, серії [NUMBER] , долученої до матеріалів справи . Судом встановлено, що позивач [PERSON] є пенсіонером по інвалідності ІІ групи довічно (загальне захворювання опорно-рухового апарату). Дане підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , серія [NUMBER] та довідкою МСЕК серія 10 ААА № 252523 , копії яких долучені до матеріалів справи. Згідно відомостей наданих відділом обслуговування громадян № 11 (сервісний центр ГУ ПФУ в Черкаській області, розмір пенсії позивача [PERSON] , за період з 01.10.2023 року по 31.10.2023 року складає 3274 грн.98 коп.. Інших доходів як встановлено в судовому засіданні позивач не має і такі дані матеріали справи не містять. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач є працездатною особою, стабільно отримує дохід, оскільки працює та може надавати йому матеріальну допомогу. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Встановлено, що позивач по справі - [PERSON] пенсіонер по інвалідності, отримує пенсію, якої не вистачає на купівлю ліків, є таким, що потребує матеріальної допомоги. Син позивача [PERSON] , є працездатним, працює у ТОВ «Зерносвіт», має постійний дохід. Дане підтверджено відомостями Головного Управління ДПС у Черкаській області. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, крім пенсії, не отримує державних пільг, та інших доходів, що також підтверджено відомостями Головного Управління ДПС у Черкаській області. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи не вбачається підстав, передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Оскільки позивач [PERSON] є непрацездатним, він потребує матеріальної допомоги від своїх повнолітніх дітей. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] є непрацездатним, особою з інвалідністю ІІ групи, його вік 61 рок, потребує матеріальної допоги на купівлю ліків, суд врахувавши визнання відповідачем позову, вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання непрацездатного батька у частці 1/8 від його заробітку (доходу), щомісячно. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. В силу ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved