Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачкою. В позовній заяві він посилається на те, що 23 серпня 2014 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб. Позивач та відповідач від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинились в березні 2022 року, між ними почали виникати напружені відносини та конфлікти в наслідок чого вони припинили їх стосунки та ведення спільного господарювання. В сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. З березня 2022 року вони мешкають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх окремим інтересам, а отже збереження шлюбу неможливо. Позивач у судове засідання не з`явився, проте представник позивача направив на адресу суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримував в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 23 серпня 2014 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23 серпня 2014 року, шлюб зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1150. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Судом було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. За положеннями ст. 24 України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ч.\~2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. В даному випадку заходів для відновлення родинних відносин вжито не було, сторони не мешкають однією сім`єю, на примирення не згодні - зазначене свідчить про те, що родина розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 114, 115\~СК України та

Outcome: approved