Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні відповідача Катеринопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства та зобовязання внести зміни до актового запису. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з середини квітня до середини травня 2010 року у м. Київ позивач познайомився з [PERSON] і в них склалися близькі стосунки. У липні місяці 2010 року [PERSON] повідомила [PERSON] що вона вагітна від нього. Після цього вони перестали спілкуватися, [PERSON] перестала виходити з позивачем на зв`язок. 25.05.2015 року позивач влаштувався на роботу у м. Київ та згодом через соціальні мережі «Фейсбук» знайшов [PERSON] та почав з нею спілкуватися і довідався що в [PERSON] [INFO] народилася донька [PERSON] . Також зазначив, що [PERSON] являється його біологічною дитиною, яка народилася від відносин, які мали місце між ним та [PERSON] з середини квітня до середини травня 2010 року. 01.04.2022 року позивач та відповідач одружилися, про що Катеринопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області центрального міжрегіонального управління міністрерства юстиції ( м. Київ) видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] актовий запис № 27. Незважаючи на їхню офіційну реєстрацію шлюбу [PERSON] відмовляється добровільно написати заяву про визнання позивача батьком дитни [PERSON] . Позивачем неодноразово робилися спроби щодо спонукання відповідачки добровільно подати відповідну спільну заяву до органу реєстрації про зміну відомостей про «батька» дитини, однак відповідачка на контакт не йде, добровільно спір вирішити не бажає. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20.07.2023 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання на 20.09.2023 року. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20.09.2023 року задоволено клопотання позивача про витребування документів, витребувано з Звенигородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) завірену копію актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явився. До суду подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа Звенигородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ) представника в судове засідання не направили, проте надійшла заява з проханням розглянути справу без участі їхнього представника. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області було складено актовий запис від 08.02.2011 року № 8 та видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] , у якому батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії актового запису про народження № 8, складеного 08.02.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області [PERSON] народилася [INFO] , у графі «Відомості про матір» вказано [PERSON] , у графі «Відомості про батька» вказано [PERSON] . Підставою запису відомостей про батька була заява матері № 3 від 08.02.2011 року по відділу ДРАЦС Катеринопільського районного управління юстиції у Черкаській області відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Із копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 01.04.2022 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 01.04.2022 року зареєстрували шлюб у Катеринопільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний запис № 27. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . За приписами ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За змістом ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Отже, визначення судом походження дитини шляхом визнання батьківства за рішенням суду можливе виключно у випадку, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. За змістом ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Аналіз зазначених положень СК України дає підстави для висновку про те, що визнання батьківства є способом визначення судом походження дитини від особи, яка не записана батьком дитини. Такі справи спрямовані на захист прав матері, батька або дитини задля виникнення у особи, яка є біологічним батьком, прав та обов`язків батька. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01.01.2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Таким чином судом взято до уваги те, що сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved