Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

29 серпня 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг від 01.11.2018 року станом на 03.07.2023 року в сумі 125 269,38 грн. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.11.2018 року [PERSON] звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями Анкети-заяви визначено, що остання разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір надання банківських послуг. Як зазначає позивач, він належним чином виконав умови договору та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого ліміту, а саме 65 000,00 грн., проте відповідач не виконує належним чином умов договору в частині повернення грошових коштів внаслідок утворилась заборгованість, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 03.07.2023 року становить 125 269,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту. 27.10.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Як зазначає представник, позивач не довів, що відповідач була ознайомлена з наданими позивачем Умовами і правилами обслуговування, тарифами та паспортом споживчого кредиту, а також відсутні докази що сторонами узгоджено суму кредиту, розмір процентної ставки, стирок повернення кредиту та порядок повернення кредиту, у тому числі розмір щомісячного платежу.З виписки руху коштів по картці вбачається, що позивач збільшив розмір заборгованості на суму заборгованості по відсотках, тобто до заявленої суми заборгованості за кредитом фактично входить плата за користування кредитом, а не надані в користування позичальнику грошові кошти. представник зазначає, що позивачем не доведено яку суму коштів отримала відповідач в кредит. Позивач не довів обов`язку відповідача повертати кредит частинами. А строк кредитування закінчується у 2024 році (термін дії картки до вересня 2024 року), то у позивача відсутні правові підстави вимагати повернення всієї суми кредиту достроково. Тому такі вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають. 27.10.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача заперечував щодо викладеного у відзиві та просив задовольнити позов в повному обсязі. Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду надійшла заява уповноваженого представника про слухання справи у відсутність відповідача та її представника. На підставі положень статті 223 ЦПЕ України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін, що не з`явились в судове засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.11.2018 року [PERSON] звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, за якою Банк надав [PERSON] кредит у сумі 65 000,00 грн. Банк виконав свої зобов`язання по вказаному договору надавши відповідачу грошові кошти у розмірі 65 000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок останньої. Відповідач не заперечувала отримання кредитного ліміту в сумі 65 000,00 грн. В той же час, як вбачається з виписки по рахунку, кредитний ліміт збільшувався поступово, починаючи з 25 000,00 грн. до 65 000, 00 грн. (18.07.2020 року). Відповідач користувалась кредитними коштами, як вбачається з виписки по рахунку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач належним чином свої зобов`язання в частині повернення коштів не виконувала, а тому утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 03.07.2023 року становить 125 269,38 грн. - заборгованість за тілом кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також, відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України позивач має право вимагати повернення всієї суми кредиту внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення чергової суми кредиту. З наданої позивачем виписки по рахунку [PERSON] вбачається, що остання користувалась кредитними коштами, натомість відповідач не надала доказів, що сума заборгованості є меншою чи відсутня. Також варто зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами договір від 01.11.2018 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про надання банківських послуг від 01.11.2018 року в розмірі 125 269,38 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved