Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Позов обґрунтовано зокрема тим, що працівниками Комсомольського міського відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (на даний час - Головного управління Національної поліції в Полтавській області) 10.12.2014 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за№ 12014170080001034. 01 квітня 2015 року [PERSON] працівниками Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в межах кримінального провадження № 12014170080001034, була вручена письмова підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст.309 КК України. Таким чином, з 01 квітня 2015 року - з дня вручення письмової підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, почався перебіг строку притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності та знаходження його під слідством. У подальшому, працівниками правоохоронних органів та прокуратури м. Комсомольська (на даний час - Кременчуцька місцева прокуратура) був складений, в межах кримінального провадження № 12014170080001034 обвинувальний акт у вчиненні [PERSON] кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст.309 КК України, та направлений до Комсомольського міського суду Полтавської області. Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.02.2016 року у справі № 534/917/15-к [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.289, ч.1 ст.309 КК України, ти призначено покарання: - за ч.1 ст.289 КК України у виді 3 років обмеження волі; - за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, [PERSON] було призначено покарання у виді 3 років обмеження волі, від якого він був на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Також, на підставі ст.76 КК України на [PERSON] був покладений обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально- виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця роботи та проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29.10.2019 року у справі № 534/917/15-к, вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.02.2016 року у справі № 534/917/15-к був скасований, а кримінальне провадження щодо [PERSON] за ч.1 ст.289 КК України закрите, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, та на підставі ч.4 ст.309 КК України [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України, а кримінальне провадження в цій частині закрите. Вищезазначена ухвала Полтавського апеляційного суду від 29.10.2019 року у справі № 534/917/15-к набрала законної сили 29.10.2019 року. Таким чином, [PERSON] незаконно притягувався до кримінальної відповідальності протягом майже 5 років, внаслідок чого йому була спричинена моральна шкода, компенсацію за яку йому повинні відшкодувати за рахунок Державного бюджету України. Оскільки під слідством та судом [PERSON] перебував незаконно з 01 квітня 2015 року - дня оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення по 29 жовтня 2019 року (ухвалення остаточного рішення судом апеляційної інстанції), тобто 54 місяці, мінімальний розмір компенсації за спричинену йому моральну шкоду становить 270 000,00 грн. (5 000,00 грн. - мінімальна заробітна плата станом на день подачі позову х 54 місяці). Разом з тим, визначений законом розмір є мінімальним, який гарантований державою, а тому суд, виходячи із обставин конкретної справи, може визначити і більший розмір відшкодування, оскільки обмежень щодо максимального розміру моральної шкоди закон не містить. На підтвердження фактичного розміру моральної шкоди заявляється клопотання про призначення та проведення судової експертизи. У свою чергу, [PERSON] отримав моральну шкоду внаслідок неправомірних дій працівників правоохоронних органів, органів прокуратури та суду І інстанції, компенсація за яку у грошовому виразі складає 2 000 000,00 грн. Вищевказана моральна шкода полягає у тому, що внаслідок неправомірних дій зазначених осіб, у вигляді незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та засудження, [PERSON] пережив тяжкий нервовий стрес. При цьому його права правоохоронними органами, органами прокуратури та судом 1 інстанції порушувалися тривалий час, а саме декілька років, доки тривало досудове слідство та судове слідство в судах першої та апеляційної інстанцій, внаслідок чого [PERSON] був вимушений в порушення права на своє особисте життя, багато разів відвідувати правоохоронні органи, органи прокуратури, суди і доводити свою невинуватість у злочині, в якому його обвинувачували. Так, в суді 1 інстанції призначалось 25 судових засідань з яких було проведено 15, в суді апеляційної інстанції призначалось 19 судових засідань з яких було проведено 10. Також, заслуговує на увагу той факт, що 18.06.2015 року Комсомольським міським судом повертався обвинувальний акт прокурору, але за апеляційною скаргою прокурора суд апеляційної інстанції скасував ухвалу суду 1 інстанції. Не зважаючи на доводи сторони захисту органи прокуратури не відмовились від обвинувачення і продовжували свою справу. Крім [PERSON] , моральні страждання спричинено його дружині, [PERSON] , яка була вагітною та народила сина протягом вказаного періоду, а також, їх неповнолітньому сину [PERSON] . [PERSON] оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 400 000,00 грн.. їх неповнолітньому сину [PERSON] - в розмірі 100 000 грн. На підтвердження фактичного розміру моральної шкоди заявляється клопотання про призначення та проведення судово - психологічної експертизи. Особливо тяжкі моральні страждання [PERSON] та [PERSON] претерпіли під час незаконного обшуку, який був проведений органами досудового слідства у їх квартирі за адресою: [ADDRESS] . В цей час [PERSON] перебувала на останніх строках вагітності, тому насильницькі з боку державних органів незаконні дії, з урахуванням особливості її фізіологічного стану, призвели до крайнього ступеню емоційного напруження жінки, викликали обурення, страх, відчуття беззахисності перед свавіллям державної машини кримінально-процесуального тиску. Такі самі моральні страждання пережив і [PERSON] . В такій ситуації людина відчуває шок, оскільки держава в особі своїх правоохоронних органів, перетворюється на ворога людини, втручається в її життєвий простір, руйнує злагодженість і порядок в домі, залишаючи після себе почуття спустошеності і відчаю. Людина переживає психологічний колапс від усвідомлення того, що органи, які покликані захищати справедливість, стояти на сторожі закону і діють від імені держави, можуть безпідставно навалитися на людину, зруйнувати її життя, морально розчавити. Під час обшуку правоохоронці принижували честь і гідність [PERSON] , шантажували та погрожували, не звертали увагу на той факт, що поняті були звільнені з місць відбування покарання декілька днів по тому, мали захворювання на гепатит та туберкульоз, правоохоронці відмовили провести заміну понятих і допустили їх в квартиру в якій перебувала вагітна жінка. Крім іншого, після закінчення обшуку, правоохоронці не відчиняли вхідні двері квартири, забрали собі ключі від вхідних дверей, не давали можливості вийти, на очах [PERSON] та вагітної [PERSON] влаштували принизливе судилище над адвокатом, який надавав [PERSON] правову допомогу під час обшуку, погрожували адвокату тощо, що призвело до погіршення самопочуття [PERSON] , вона була налякана і постійно плакала. Припинити вказані незаконні дії правоохоронців вдалося завдяки подання скарги на їх дії прокурору в телефонному режимі і лише після цього правоохоронці відчинили вхідні двері квартири. Все зазначене, крім позивачів, може підтвердити адвокат Бойченко Г.В. про виклик і допит якої буде заявлено клопотання у разі потреби. Зазначене викликало у [PERSON] та [PERSON] душевні страждання та значно порушило їх звичний ритм життя, спаплюжило репутацію. Тобто, у порушення нормального режиму їх повсякденного життя [PERSON] був змушений витрачати свій час та кошти на відстоювання свого «доброго ім`я» в судах, що у свою чергу, безумовно, вимагало від нього додаткових зусиль та часу для організації власного життя, обмежував свою сім`ю увагою, турботою, допомогою, що призводило до погіршення стосунків між подружжям. Окрім зазначеного, [PERSON] та [PERSON] зазнали моральні страждання від того, що правоохоронці та працівники прокуратури своїми неправомірними діями підірвали авторитет держави Україна в їх очах щодо організації та ретельного досудового розслідування злочинів та законності такого розслідування. Позивачі фактично, дуже розчарувались в системі правоохоронних органів, збудованих державою для захисту своїх Громадян від злочинних посягань на їх права та свободи, а не з метою притягнення до кримінальної відповідальності невинних осіб. Окрім того, декілька років, доки тривали досудове та судове слідство. [PERSON] був обмежений в своєму конституційному праві на вільне пересування в межах України та за кордон України, що також спричинило йому багато незручностей. а також викликало душевні страждання. Окремо слід зазначити, що людина, яка знаходиться під слідством і судом, втрачає свій соціальний статус в очах оточуючих, перетворюється на парію, ізгоя в суспільстві, позбавляється належних їй пільг і винагород. Так. через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] був позбавлений можливості отримати звання «Почесного волонтер», яке обов`язково отримав би при звичному ході подій і яке отримали мої друзі - волонтери з якими [PERSON] разом займався волонтерською діяльністю багато років. Крім моральної шкоди, [PERSON] спричинено матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на оплату послуг захисника на стадії досудового розслідування, в судах І та апеляційних інстанцій, представництво інтересів, складання процесуальних документів, консультування тощо. Матеріальна шкода становить 20 000,00 грн. На підставі вищевикладеного, просили суд ухвалити рішення, яким: - Стягнути на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] з єдиного казначейського рахунку, відкритого Державною казначейською службою України у Національному Банку України, в порядку відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 2 000 000.00 гривень. - Стягнути на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] з єдиного казначейського рахунку, відкритого Державною казначейською службою України у Національному Банку України, в порядку відшкодування матеріальної шкоди грошову суму в розмірі 20 000.00 гривень. - Стягнути на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] з єдиного казначейського рахунку, відкритого Державною казначейською службою України у Національному Банку України, в порядку відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 400 000.00 гривень. - Стягнути на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з єдиного казначейського рахунку, відкритого Державною казначейською службою України у Національному Банку України, в порядку відшкодування моральної шкоди грошову суму в розмірі 100 000.00 гривень. - Судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, в сумі 20 000,00 гривень, розподілити відповідно до вимог ЦПК України і стягнути на користь позивачів. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представники третіх осіб в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи приходить наступного висновку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава ( ст. 49 ЦПК України). В той час, відповідно до ст.175 ЦПК України, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Процедурні питання заміни неналежного відповідача чи залучення співвідповідача визначені ст. 51 ЦПК України. Так, суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах 1 та 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Отже, з вищевикладеного вбачається, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача і в ЦПК України врегульовано порядок зміни неналежного відповідача, тому суд в жодному разі не може втручатися у такі права позивача та самостійно відшукувати відповідачів, що зокрема відповідає принципу диспозитивності в цивільному процесі. Як встановлено судом, позивачі пред`являють позов до Державної казначейської служби України. У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21) зазначено, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Верховний Суд зауважує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), вказано, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави Україна, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною. Залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц, провадження № 14-515цс19). Таким чином, відповідачем у цій категорії справ повинна бути держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. В той час, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У зв`язку з фактичною відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору. Згідно п. п. 40, 41 Постанови Великої Палати Верховного суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Враховуючи те, що позов пред`явлено до Державної казначейської служби України, яка є неналежним відповідачем, позивачем не заявлено клопотання про заміну відповідача, тому у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його поданням до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed