Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію за віком. У жовтні 2022 та червні 2023 заявниця звернулася до відділу обслуговування громадян № 3 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявами про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Листами від 02.11.2022, 11.07.2023 року відділ надав їй відповіді про те, що під час розгляду поданої заяви та документів на перерахунок пенсії виявлено, що для нарахування пенсії не вистачає загального трудового стажу, оскільки неналежне оформлення трудової книжки [NUMBER] у зв`язку з порушенням п.2.11-2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29 липня 1993 року, а саме - на титульній сторінці трудової книжки відсутня підстава виправлення прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] ». У випадку неможливості отримати довідки, які б підтверджували всі періоди згідно трудової книжки, приналежність трудової книжки заявниці може бути встановлена в судовому порядку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] прізвище заявниці вказано « [PERSON] », у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 22.10.2014 року - « [PERSON] ». У зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища у трудовій книжці із свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб заявниці не зараховано до страхового стажу період роботи згідно із трудовою книжкою, а тому виникла необхідність звернутись до суду для встановлення факту належності заявниці трудової книжки [NUMBER] від 12.09.1979 року видану на ім`я « [PERSON] ». Ухвалою судді від 11.09.2023 року було прийнято заяву до розгляду та призначено судове засідання. Заявниця та її представник в судовому засіданні вимоги заяви підтримали, посилаючись на обставини викладені у заяві. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника Головного управління Пенсійного Фонду України у м. Києві. Заслухавши пояснення заявниці, її представника, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у пункті 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту заяви вбачається, що заявниця 26.10.2022 та 19.06.2023 звернулася до відділу обслуговування громадян № 3 Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві. Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві листами від 02.11.2022 та 11.07.2023 надало їй відповіді про те, що для нарахування пенсії не вистачає загального трудового стажу, неналежне оформлення трудової книжки [NUMBER] у зв`язку з порушенням п.2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29 липня 1993 року, а саме - на титульній сторінці трудової книжки відсутня підстава виправлення прізвища « [PERSON] » на « [PERSON] ». Судом встановлено, що факт зміни прізвища у трудовій книжці [NUMBER] від 12.09.1979 року, прізвище заявниці вказано, як « [PERSON] », в той час коли у свідоцтві про народження та свідоцтві про шлюб, прізвище заявниці вказано, як « [PERSON] » (а.с.13, 18). Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Судом встановлено, що із наданої заявницею трудової книжки вбачається, що на першій сторінці містяться виправлення прізвища заявниці, що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки. Згідно ч.3 ст.48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно частини 1статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявницею було доведено та не викликає сумніву встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , трудової книжки, серія [NUMBER] , дата заповнення 12 вересня 1979 року на ім`я « [PERSON] », а відтак подана заява підлягає задоволенню судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved