Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.08.2020 [PERSON] отримав від [PERSON] , грошові кошти в сумі 58 000, 00 грн., що підтверджується відповідною розпискою та взяв на себе зобов`язання повернути позику в строк до 01 вересня 2020 року. Станом на 06.12.2021 [PERSON] вищевказане зобов`язання не виконав, не повернув позивачу грошові кошти, а тому позивач звернувся до суду та просить стягнути на його користь борг в сумі 58 000, 00 грн. Провадження у справі відкрито 08 травня 2023 року, відповідно до положень ст. ст. 19, 274 ЦПК України, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засіданні не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. В адрес суду надав заяву в якій просить суд розглянути справу за відсутності сторони позивача та задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі. Заперечень від нього щодо заочного розгляду справи не надходило. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань на адресу суду не надходило, відзив на позов подано не було. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що 27.08.2020 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 58 000,00 грн. взяв на себе зобов`язання повернути позивачу кошти в строк до 01 вересня 2020 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Так, як свідчать матеріали справи на підтвердження укладення договору позики [PERSON] 27 серпня 2020 року надав позивачу відповідну розписку. Позивач вказує на те, що позика в сумі 58 000,00 грн. не була повернута, а тому підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідачем було повернуто [PERSON] , грошові кошти у строк та у розмірі, обумовленому договором позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивача щодо повернення суми позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved