Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі Позивач) в особі свого представника - адвоката Адвокатського бюро «Білий» Білий Віталій Сергійович (далі Представник Позивача) звернулися до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення збитків від інфляції та 3% річних в розмірі 66 173,80 грн. (шістдесят шість тисяч сто сімдесят три гривні вісімдесят копійок); судових витрат в розмірі 2 684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні); витрат на професійну правову допомогу в розмір 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень). В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 07 листопада 2016 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування № 030215/4640/0000019 транспортного засобу Деу (д.н.з [NUMBER] ). 02 січня 2017 року на а/д Київ-Іванків-Овруч сталося ДТ за участю автомобіля Ауді (д.р.н. [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] та припаркованими автомобілями ДЕУ (д.р.н. [NUMBER] ), ЗАЗ (д.р.н. [NUMBER] ). Згідно постанови Іванківського районного суду Київської області від 20.01.2017 року, ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. На підставі Добровільного страхування транспортного засобу та на вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі 62 825,40 грн. 09.10.2019 року Іванківський районний суд Київської області виніс рішення у справі № 366/1414/19 про відшкодування шкоди на користь ПрАТ «СК «УНІКА» з [PERSON] в розмірі 62 825,40 грн. На підставі вищевказаного рішення було видано виконавчий лист у справі № 366/1414/19 та пред`явлено на примусове виконання. 15.07.2023 року рішення Іванківського районного суду від 09.10.2019 року виконано в примусовому порядку, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 3/07/2023№20173 - 64749,40 грн. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Позивач вважає, що отримав право на стягнення з Відповідача інфляційних втрат від знецінення грошової одинці України, внаслідок інфляційних процесів в державі та 3% річних, зокрема: за період з 25.05.2017 року по 15.07.2023 року збитки від інфляції склали 54 591,55 грн; за період з 25.05.2017 року по 15.07.2023 року загальна суму 3% річних склала 11 582,25 грн., що разом становить 66 173,80 грн. З наведених вище обставин, позивач звертається з даним позовом до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Згідно правил ч. 6\~ст. 19 ЦПК України\~зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог\~ст. 274 ЦПК України\~справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 25 серпня 2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін /а.с.35-36/. 28 вересня 2023 року розгляд справи було відкладено на 07 листопада 2023 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився про місце, день та час слухання справи повідомлений вчасно. У своїх позовних вимогах просять суд справу розглядати без представника, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, [PERSON] відзив, заяв та клопотань не надіслав. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ч. 4 ст.\~223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 8\~ст. 279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про\~\~задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до\~ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, а судове рішення є обов`язковим до виконання. Судом встановлено, що 09 жовтня 2019 року Іванківським районним судом Київської області було стягнуто з [PERSON] на користь ПрАТ "СК\~"Уніка" шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 62 825,40 грн. На підставі вищевказаного рішення було видано виконавчий лист та пред`явлено на примусове виконання. 15.07.2023 року рішення Іванківського районного суду від 09.10.2019 року виконано в примусовому порядку, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 3/07/2023№20173 - 64749,40 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 509\~ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610\~ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625\~ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його невиконання (договір чи діалект) Отже, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18) Разом з тим, за змістом\~статей 598-609 ЦК України\~рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання. Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625\~ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Подібний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 07 лютого 2018 року по справі №910/11249/17. Так, Верховний Суд зробив висновок, що норма\~ст. 625 ЦК України, не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків. З урахуванням вищевикладеного, позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. Згідно розрахунку наданого позивачем, перевіреного судом, загальний розмір збитків від інфляції за період за період з 25.05.2017 року по 15.07.2023 року збитки від інфляції склали 54 591,55 грн; за період з 25.05.2017 року по 15.07.2023 року загальна суму 3% річних склала 11 582,25 грн., що разом становить 66173,80 грн. Суд, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум доведеним, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовий збір Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У порядку розподілу судових витрат між сторонами, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн. Витрати на правову допомогу За змістом\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (чч. 1-3\~ст. 134 ЦПК України). Згідно зі\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. За змістом\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року.\~Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Пунктом 4 частини 1\~ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до\~ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3\~ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано\~Главою 63 Цивільного Кодексу України. Зокрема,\~ст. 903 ЦК України\~передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити\~надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 ЦК України\~регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на\~умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно\~ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги\~клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни\~розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання\~правової допомоги. Відсутність в договорі\~про надання правової допомоги розміру та\\або порядку обчислення адвокатського гонорару\~не дає, як суду, так і іншій стороні\~спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому\~договорі\~розміру та\\або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Положеннями\~ст.\~59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях чч. 5 та 6\~ст. 137 ЦПК України\~відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року у справі № 751/3840/15-ц). На підтвердження витрат, понесених на правову допомогу, представником позивача ПрАТ «СК «УНІКА» адвокатом Білим В.С. було надано: ?Договір доручення № ЮК/СУ від 02.09.2019 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Юридична компанія «СТАРК Україна», відповідно до якого ТОВ «ЮК «СТАРК Україна» з метою виконання умов договору, має право залучати для виконання покладених на нього обов`язків адвокатів, адвокатське бюро чи адвокатські об`єднання, оплачувати їх послуги, які підлягають відшкодуванню довірителем на умовах, порядку та строки, визначені ч. 5 Договору /а.с. 19-21/; ?Договором про надання правової допомоги за № 1/23ю від 02.01.2023 року, укладеного між ТОВ «ЮК «СТАРК Україна» та Адвокатським бюро «Білий», відповідно до якого, Адвокатське бюро «Білий» зобов`язується за дорученням ТОВ «ЮК «СТАРК Україна» надати правову допомогу та послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», що підтверджується договором доручення № ЮК/СУ від 02.09.2019 року та Додатком № 2 до нього /а.с. 22-25/; ?Актом (звітом) прийому передачі наданих послуг №1 від 08.08.2023 року до Договору про надання правової допомоги № 1/23ю від 02.01.2023 року, відповідно до якого вартість послуг становить 5000 грн. /а.с. 26/; ?Довіреністю № 24 від 16.01.2023 року, відповідно до якої ПрАТ «СК «УНІКА» уповноважує Білого Віталія Сергійовича представляти інтереси Довірителя в усіх підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності, в державних та правоохоронних органах, у відносинах з фізичними та юридичними особами, в прокуратурі та в судах загальної юрисдикції /а.с. 27/; ?Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХС № 000229 від 14.08.2019 року. Слід зазначати, що вид та характер правничої допомоги, що відображений у вищевказаний доказах, дає підстави суду стверджувати, що правнича допомога у такому виді стосується та пов`язана з цією справою, була необхідною для здійснення провадження у ній, тобто є обґрунтованою. З огляду на зазначене, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат, вищезазначених критеріїв, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved