Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи. 19.06.2023 [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом про скасування наказів Центральної бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України (далі також - Центральна база ВТК, база, підприємство, відповідач) від 01.05.2023 № 90 про оголошення йому догани за невиконання розпорядження командира відділення охорони і порушення трудової дисципліни, від 23.05.2023 № 108 про звільнення з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором, на підставі пункту 3 частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України та поновлення на займаній посаді (охоронника відділення охорони). На обґрунтування позову вказав, що впродовж усього періоду роботи на посаді охоронника відділення охорони жодних порушень посадових обов`язків він не допускав, зазначені в оскаржуваних наказах обставини не відповідають дійсності, а докази на їх підтвердження були сфальсифіковані керівником відділення охорони [PERSON] . З моменту призначення останнього на посаду керівництвом підприємства були створені умови з метою звільнення більшості працівників відділення охорони. [PERSON] демонстрував упереджене та несправедливе ставлення до підлеглих і тим самим примушував їх писати заяви на звільнення за власним бажанням. Як стверджує позивач, видача відповідачем оспорюваний наказів є наслідком його відмови від звільнення з роботи за власним бажанням та критичних висловлювань на адресу [PERSON] , а про наявність догани він дізнався лише після звільнення із запису у трудовій книжці. Відповідач позов не визнав пославшись на його необґрунтованість. Мотивував свої заперечення тим, що на підставі рапорту тимчасово виконуючого обов`язки командира відділення охорони [PERSON] та пояснювальної записки охоронника [PERSON] було встановлено факти неодноразового порушення позивачем посадової інструкції щодо здійснення поверхневого огляду осіб, які прибувають до установи та вибувають з неї, відмови від виконання розпорядження безпосереднього керівництва щодо огляду транспортних засобів, систематичного залишення робочого місця без повідомлення причин і часу вибуття та нецензурної лайки на адресу керівництва. Від надання пояснень щодо наведених фактів позивач відмовився, що було засвідчено відповідним актом. За результатами розгляду рапорту та пояснювальної записки наказом начальника Центральної бази ВТК від 01.05.2023 № 90 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Позивач відмовився ставити підпис у вказаному наказі про ознайомлення з його змістом, про що було складено відповідний акт. Після оголошення догани позивач повторно допускав такі ж порушення, про що начальника було повідомлено рапортом командира відділення охорони [PERSON] . Позивач в чергове відмовився надавати будь-які пояснення з приводу порушення трудової дисципліни та неналежного виконання посадової інструкції, про що було складено відповідний акт. Отже з огляду на систематичність невиконання позивачем трудових обов`язків його було звільнено з роботи у відповідності до норм чинного законодавства. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою від 21.06.2023 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання 13.07.2023 (а.с. 13-14). 13.07.2023 від представника позивача надійшли заяви про витребування документів і про допит свідків (а.с. 20, 21). В судовому засіданні 13.07.2023 суд задовольнив заяву про допит свідків, відмовив у задоволенні заяви про витребування документів та у зв`язку з поверненням надісланих відповідачу судових документів без вручення та неявкою його представника в судове засідання уповноважив представника позивача на вручення судових документів відповідачу і відклав розгляд справи на 31.08.2023 (с.с. 22-24). 30.08.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із заявою про поновлення строку на його подання (а.с. 31-36, 37-38). 31.08.2023 від представника позивача надійшла заява щодо обставин виконання ухвали суду про вручення копії позовної заяви відповідачу (а.с. 80-82). В судовому засіданні 31.08.2023 суд прийняв до розгляду відзив на позовну заяву та за клопотанням представників сторін відклав розгляд справи на 03.10.2023, проте з об`єктивних причин розгляд справи у вказану дату не відбувся та був перенесений на 13.10.2023 (а.с. 84-85, 87). 29.09.2023 від відповідача надійшла заява про виклик свідків (а.с. 89-91). 03.10.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 97-99). 05.10.2023 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 102-107). 13.10.2023 від представника позивача надійшли заява про допит свідків та клопотання про витребування інформації (а.с. 111, 112). В судовому засіданні 13.10.2023 суд прийняв до розгляду відповідь на відзив та заперечення як письмові пояснення учасників справи, заслухав вступні промови учасників справи, дослідив письмові докази, допитав свідків та оголосив перерву в судовому засіданні до 27.10.2023 (а.с. 115-117). В судовому засіданні 27.10.2023 суд заслухав додаткові пояснення учасників справи та вийшов до нарадчої кімнати, по виходу з якої оголосив вступну та резолютивну частини рішення (123-124). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 02.01.2013 [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду охоронника Бази виробничо-технологічної комплектації внутрішніх військ МВС України. У подальшому відповідно до положень Закону України від 13.03.2014 «Про Національну гвардію України» База виробничо-технологічної комплектації внутрішніх військ МВС України перетворена у Базу виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України. Наказом від 01.11.2019 № 214 у зв`язку з переходом на новий штатний розпис [PERSON] призначено на посаду охоронника за другим тарифним розрядом у відділення охорони. Відповідно до наказу МВС України від 05.03.2021 Базу виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України перейменовано у Центральну базу виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України (а.с. 5-8). Наказом Центральної бази ВТК від 01.05.2023 № 90 [PERSON] оголошено догану (а.с. 50). У цьому наказі міститься вказівка на невиконання позивачем розпорядження т.в.о. командира відділення охорони, порушення трудової дисципліни, що полягало у неодноразовому залишенні місця роботи (кімнати охорони) без повідомлення причин вибуття керівництву (в т.ч. часу, на який вибуває), відмови від виконання розпорядження безпосереднього керівника (т.в.о. командира відділення охорони сержанта [PERSON] ) проводити внутрішній та зовнішній огляд транспортних засобів, які прибувають на територію бази та вибувають з неї, проводити поверхневий огляд осіб, які прибувають на територію бази та вибувають з неї. Підставою для винесення наказу про оголошення догани послугували рапорти командира відділення охорони штаб-сержанта [PERSON] та командира автомобільного взводу автомобільної роти (підвозу і зберігання матеріально-технічних засобів) сержанта [PERSON] від 24.04.2023. У рапорті [PERSON] вказано, що в період тимчасового виконання ним обов`язків командира відділення охорони охоронник [PERSON] неодноразово порушував положення посадової інструкції (11.04.2023, 15.04.2023, 19.04.2023), на його зауваження не реагував, поводився агресивно, виражався нецензурною лайкою та послався при цьому на обставини, зазначені у наказі про оголошення догани (неодноразове залишення місця роботи без повідомлення причин вибуття; відмова від виконання розпоряджень про проведення огляду транспортних засобів та поверхневого огляду), а також на те, що під час несення охорони у нічний час він систематично засинав (а.с. 51). Аналогічні обставини допущених [PERSON] порушень зазначені у рапорті командира відділення охорони [PERSON] , який зініціював притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності (а.с. 53). На підтвердження заперечень проти позову відповідач також надав пояснювальну записку охоронника[PERSON] від 24.04.2023, у якій останній повідомив, що 11.04.2023, 15.04.2023 та 19.04.2023 працював в одній зміні з [PERSON] , який неналежним чином виконував свої обов`язки, а саме: не брав участі у прийнятті зміни; постійно залишав пост охорони без попередження; постійно перебував у навушниках, слухаючи новини; втрачав увагу та засинав; не виходив для перевірки транспортних засобів; не брав участі у поверховому огляді осіб, що знаходиться на території бази; на зауваження керівництва не реагував, поводився агресивно та виражався нецензурною лайкою (а.с. 52). Згідно з актами, датованими 24.04.2023 та 01.05.2023, [PERSON] відмовився від надання пояснень з приводу вищенаведених порушень та від ознайомлення з наказом про оголошення догани (а.с. 54, 54А). Наказом від 23.05.2023 № 108 [PERSON] звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, посадовою інструкцією добового наряду охорони Центральної бази ВТК на підставі пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (а.с. 9). За змістом цього наказу [PERSON] систематично допускав порушення пунктів 1, 3 Розділу І та пункту 1 Розділу V Посадової інструкції добового наряду охорони Центральної бази ВТК, що виявилось у відмові від виконання розпоряджень безпосереднього керівника - командира відділення охорони штаб-сержанта [PERSON] , щодо проведення зовнішнього та внутрішнього огляду транспортних засобів, які прибувають на територію бази та вибувають з неї, проведення поверхневого огляду прибуваючих на підприємство осіб, залишенні місця роботи (кімнати охорони) без повідомлення причин вибуття безпосередньому керівнику. Підставами для винесення наказу про звільнення стали рапорт командира відділення охорони штаб-сержанта [PERSON] від 09.05.2023 та наказ по стройовій частині від 01.05.2023 № 90. У рапорті командир відділення охорони [PERSON] вказав, що охоронник [PERSON] постійно неналежно виконує посадову інструкцію та умови трудового договору, що виявляється у відмові від виконання розпоряджень безпосереднього щодо проведення огляду (зовнішнього та внутрішнього) транспортних засобів, які прибувають на територію бази, відмові від проведення поверхневого огляду осіб, які прибувають на територію бази, систематичному залишенні місця роботи (кімнати охорони) та неповідомленні причин і часу вибуття, зачиненні на робочому місці під час несення охорони (а.с. 55). За змістом рапорту вказані події відбувались 09.05.2023. Згідно з актом від 10.05.2023 [PERSON] відмовився від надання пояснень з приводу наведених у вказаному рапорті порушень (а.с. 56). В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив наведені у його рапортах обставини систематичного невиконання позивачем покладених на нього трудових обов`язків. Додатково пояснив, що з початком повномасштабної війни стало зрозуміло, що вісім охоронників відділення охорони - усі чоловіки поважного віку (дослівно: «восемь дєдушек»), неспроможні справитись з обсягом роботи, який значно зріс. Саме тому впродовж короткого періоду часу за власним бажанням та за станом здоров`я звільнились п`ять охоронників. Що стосується позивача, то після оголошення йому догани він повторно допустив порушення трудової дисципліни - ухилявся від роботи, спав, залишав пост, говорив по телефону. Натомість допитані на прохання позивача його колишні колеги [PERSON] та [PERSON] пояснили, що написали заяви про звільнення не з власної волі, а під примусом [PERSON] . Як заявили свідки, [PERSON] не приховував свого наміру звільнити усіх охоронників і створював для цього необхідні умови - поводився грубо і упереджено, безпідставно вимагав пройти медичну комісію та писати неправдиві рапорти на охоронника [PERSON] , з яким у нього виник конфлікт, і який у подальшому теж був звільнений. ІV. Норми права і мотиви їх застосування. Основним законом, який регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності є Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України). Частина перша статті 21 КЗпП України визначає, що трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі статтею 139 цього Кодексу працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За приписами статті 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У необхідних випадках заходи дисциплінарного впливу застосовуються стосовно окремих несумлінних працівників. Норма статті 147 цього Кодексу визначає, що заходи стягнення, до яких належать догана та звільнення, можуть бути застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни. Звідси випливає, що трудова дисципліна являє собою систему правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Отже за змістом наведених законодавчих положень підставою для застосування до працівника заходів дисциплінарного впливу є винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків, тобто наявність в його діянні складу дисциплінарного проступку, а обов`язковою умовою для звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України є систематичність таких діянь, що має підтверджуватись фактом попереднього застосування до працівника заходів стягнення (догани). Складовими дисциплінарного проступку є: дія (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків або правил внутрішнього трудового розпорядку; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку, при цьому саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази порушення працівником тих обов`язків, які є складовими його трудової функції чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку, а також довести винність працівника у невиконанні чи неналежному виконанні трудових обов`язків у формі умислу або необережності. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати: ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Посадові обов`язки позивача визначені Посадовою інструкцією добового наряду охорони Центральної бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України (далі - Посадова інструкція), що була затверджена керівником підприємства (начальником) 23.12.2022, з якою позивач ознайомився під розпис (а.с. 72-75). За змістом оспорюваних наказів позивач порушив окремі вимоги Посадової інструкції, які визначають порядок пропуску осіб на територію бази (випуску з території) та запуск техніки на територію бази, а саме: пропуск (випуск) на територію (з території) офіцерів, осіб сержантського складу, військовослужбовців за контрактом здійснюється за електронними перепустками через турнікет, а якщо охоронник знає їх в обличчя - без перевірки посвідчення; військовослужбовців та цивільних осіб оглядати методом поверхневого огляду з їхньої згоди, у разі відмови - доповідати черговому Центральної бази ВТК; перед в`їздом (виїздом) техніки проводиться зовнішній і внутрішній огляд транспортного засобу на наявність матеріальних цінностей з відповідними документами на право їх перевезення, а також вибухонебезпечних предметів та наявність зброї. Отже ураховуючи, що Посадова інструкція чітко регламентує порядок здійснення охоронником пропуску (випуску) осіб та техніки на територію (з території) бази, за своєю суттю порушення, які ставляться у провину позивачу, дійсно є складовими його трудової функції. Разом з тим дослідженням наданих відповідачем службових документів (рапортів), які послугували підставою для винесення наказів про оголошення догани та про звільнення, установлено відсутність у них належних фактичних даних, які б свідчили про порушення позивачем порядку пропуску (випуску) осіб та техніки на територію (з території) бази. У своїх рапортах командир відділення автомобільного взводу автомобільної роти [PERSON] та командир відділення охорони [PERSON] лише абстрактно послались на неналежне виконання позивачем трудових обов`язків без вказівки на те, які ж конкретно особи чи транспортні засоби були пропущені ним на територію бази (випущені з території бази) з порушенням встановленого Посадовою інструкцією порядку. За міркуванням представника відповідача факти систематичного невиконання та неналежного виконання позивачем його трудових обов`язків можуть підтвердити свідки, проте у їх допиті суд відмовив з підстав подання заяви про виклик свідків з порушенням строку, установленого частиною третьою статті 91 ЦПК України. На особливу увагу заслуговує те, що рапорт командира відділення автомобільного взводу автомобільної роти [PERSON] та пояснювальна записка охоронника [PERSON] , у яких зазначено про порушення позивачем трудових обов`язків впродовж трьох робочих змін у квітні 2023 р., були подані лише після виходу командира відділення охорони з відпустки, а рапорт [PERSON] від 24.04.2023 та рапорт [PERSON] від 09.05.2023 за своїм змістом майже ідентичні. Наведені обставини не суперечать поясненням позивача та показанням допитаних на його прохання свідків про штучне створення командиром відділення охорони [PERSON] умов та підстав для звільнення підлеглих. Що стосується посилання в оспорюваних наказах на неодноразове залишення позивачем кімнати охорони, то слід зазначити, що Посадовою інструкцією встановлено графік патрулювання (обходу) території бази черговою зміною охоронників кожні дві години, жодних доказів, які б свідчили про те, що відсутність позивача на робочому місці не була пов`язана зі здійсненням обходу території бази, суду не надано, а обов`язок охоронника повідомляти безпосереднього керівника про вихід на патрулювання Посадова інструкція не визначає. Обґрунтовуючи законність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач також послався на те, що позивач поводив себе зухвало та агресивно, висловлювався на адресу керівництва підприємства нецензурною лайкою та перебував на робочому місці у навушниках. Водночас зі змісту оспорюваних наказів вбачається, що таку поведінку позивача відповідач не визначив підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а відтак вказана обставина не має значення для вирішення вимог цього позову. Суд погоджується з доводами відповідача про те, що в умовах воєнного стану для охорони військового об`єкта мають залучатись молоді та фізично підготовлені особи, проте слід зазначити, що лише підприємство (або його вищестоящий орган згідно з підпорядкуванням) має право внести зміни до організаційної структури та штатного розпису, які б передбачали віднесення певної посади до тих категорій працівників, відносно яких встановлюються вимоги щодо віку та стану здоров`я. До таких категорій належать, зокрема, військовослужбовці, однак на момент винесення оспорюваних наказів (як і на час розгляду справи) жодних вимог щодо віку та стану здоров`я охоронників відділення охорони внутрішні документи Центральної бази ВТК не передбачали. У разі внесення змін до організації виробництва і праці (встановлення умови щодо зайняття посад охоронників військовослужбовцями) позивач вправі був розраховувати на звільнення з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, що не є компрометуючою особу працівника обставиною та дає йому право на одержання вихідної допомоги (стаття 44 КЗпП України). Отже ураховуючи, що відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку як обов`язкової умови для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, суд дійшов до переконання, що відповідач оголосив позивачу догану та звільнив його з роботи без законних на те підстав. Незаконним притягненням до дисциплінарної відповідальності порушені трудові права позивача, які підлягають судовому захисту у визначений ним спосіб - шляхом скасування оспорюваних наказів та поновлення його на попередній роботі, що передбачено нормою частини першої статті 235 КЗпП України. Оскільки позивачі у справах про поновлення на роботі звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд з урахуванням положень статті 141 ЦПК України вбачає підстави для стягнення з відповідача в дохід держави судового збору за три вимоги немайнового характеру за ставками, встановленими для фізичних осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved