Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

В жовтні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому проси зняти арешт (вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна) із квартири [ADDRESS] , який було накладено 27.06.2003 року постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ Сіпченко О.М. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 58/9 (АА № 190660 (оригінал АА № 280239), реєстраційний номер обтяження 1376615. В обґрунтування позову зазначено, що 27.06.2003 року постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ Сіпченко О.М. в ході виконання виконавчого листа № 2-387/12, виданого 21.12.2001 року Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 6929,00 грн., було накладено арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження [ADDRESS] . На підставі зазначеної постанови Друга Київська державна нотаріальна контора 13.10.2004 року зареєструвала зазначене обтяження за реєстраційним номером 1376615, про що свідчать відомості із Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Позивач, як спадкоємець, маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, та, звернувшись до нотаріуса, дізнався про те, що в реєстрі наявне зазначене. Звернувшись до виконавчої служби, позивачу було повідомлено, що зазначене вище обтяження не можливо ідентифікувати, як таке, що внесено до реєстру в рамках конкретного виконавчого провадження. Крім того, з огляду на наявність зазначеного обтяження позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено. Позивач вказує, що наявне в реєстрі обтяження - арешт на майно та відповідний запис про це в реєстрі обмежують його права, як спадкоємця. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неможливість скасування арешту майна в позасудовому порядку, позивач вимушений звернулась до суду за захистом своїх прав із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.10.2023 року, у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відповідач відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Представник третьої особи подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] та, відповідно до копії свідоцтва про народження його батьком зазначено [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в т.ч., квартира [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець за законом, звернувся до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька, в зв`язку з чим була заведена спадкова справа. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу постановою державного нотаріуса Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 28.08.2023 року, - було відмовлено, в зв`язку з тим, що в реєстрі на підставі постанови ВДВС Голосіївського РУЮ в м. Києві наявне обтяження нерухомого майна [PERSON] . Так, із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.04.2023 року, було встановлено, що в реєстрі наявне обтяження - арешт нерухомого майна, за реєстраційним номером 1376615, зареєстрований 13.10.2004 року реєстратором Другою Київською державною нотаріальною конторою, - на квартиру [ADDRESS] , на підставі постанови Голосіївської державної виконавчої служби № 58/9 від 27.06.2003 року. Звернувшись до Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, позивачу листом від 17.08.2023 року ВДВС було відмовлено у знятті арешту із майна [PERSON] , а також повідомлено про те, що вищевказане обтяження не можливо ідентифікувати, як таке, що внесено до реєстру в рамках конкретного виконавчого провадження. Вирішуючи спір, суд приймає до уваги те, що згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до приписів статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається яке на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт та внесено відповідне обтяження щодо майна [PERSON] не виявлено, на даний час відсутні виконавчі провадження, боржником за якими є [PERSON] , спадкоємцем якого є позивач у даній справі, а тому на даний час відсутні підстави для дії арешту майна [PERSON] та питання щодо зняття арешту підлягає вирішенню в судовому порядку. Слід зазначити, що стороною відповідача об`єктивна необхідність в існуванні обтяження у виді арешту нерухомого майна батька позивача, який помер на час розгляду справи в суді не доведена, та не спростовані доводи позивача в цій частині. Враховуючи викладене, а також виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, відсутності будь-яких заперечень зі сторони відповідача, а також неможливістю позивача реалізувати свої спадкові права після смерті батька, а тому суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved