Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача Представник Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» медичний директор Сніжко О.О. звернувся до суду із заявою, в якій просить застосувати примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару стосовно [PERSON] . В обґрунтування заяви посилався, що [PERSON] 09 листопада 2023 року о 18 годині 28 хвилин був госпіталізований до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром бригади швидкої медичної допомоги №204 [PERSON] . Зазначено, що після особистого огляду [PERSON] лікарем-психіатром [PERSON] , остання дійшла висновку про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження або лікування, у зв`язку із наявністю в нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. 10.11.2023 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП ХОР «ОКПЛ №3» у складі: медичного директора Сніжка О.О., завідуючого відділення №13 Світличної О.В., лікаря-психіатра Собакара А.В. Комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі органічного шизофреноподібного розладу, внаслідок якого представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Комісія дійшла висновку, що обстеження і лікування [PERSON] можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Рух справи Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 10.11.2023 відкрив провадження у справі. У судовому засіданні представник психіатричного закладу - лікар-психіатр Собакар А.В. підтримав заяву в повному обсязі, просив її задовольнити та пояснив про обставини, як вони викладені у заяві представника Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3». Зазначив, що [PERSON] поступив до лікарні 09 листопада 2023 року, у зв`язку із наявністю в нього тяжкого психічного захворювання. Пояснив, що після того як у 2001 році [PERSON] впав на будівництві з висоти та отримав численні травми, серед яких була й черепно-мозкова травма, в нього з`явилися епілептичні напади та він систематично проходив лікування у психіатричному стаціонарі в ОКПЛ №3, має статус особи з інвалідністю ІІ групи за психічним розладом. Остання госпіталізація [PERSON] з 07.01.2023 по 13.02.2023 була добровільною. При госпіталізації хворий був збуджений, агресивний, кричав, висловлював маячні ідеї, зокрема, що він - Бог. Зауважив, що добровільної згоди на лікування в умовах стаціонару [PERSON] не надає, а стан його психічного здоров`я становить небезпеку для оточуючих. Особа, стосовно якої вирішується питання про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару, - [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він не заперечує проти своєї госпіталізації до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3», але просить встановити термін його лікування в стаціонарі один місяць. Посилався, що останні рази його госпіталізація в стаціонарі тривали не більше місяця, вдома він приймає всі ліки, проживає разом з матір`ю та сестрою. Прокурор у судовому засіданні заяву представника Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» підтримала та просила її задовольнити. Представник [PERSON] адвокат Ткачов В.О. щодо вирішення питання про застосування примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару стосовно [PERSON] , підтримав позицію [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заяву представника Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» підтримала та просила її задовольнити. Пояснила, що її брат [PERSON] раніше завжди добровільно лікувався в стаціонарі ОКПЛ №3, але цього разу його поведінка була агресивною та неадекватною, він висловлював маячні ідеї, що відкрив у собі [PERSON] , приводив з вулиці додому незнайомих людей, примушував матір, яка пересувається виключно за допомогою ходунків, стати з ліжка та йти, позаяк він Бог і він їй дає про це вказівку. В добровільному порядку її брат у лікарні 09 листопада 2023 року зазначив, що відмовлявся від госпіталізації. Фактичні обставини справи, встановлені судом Суд, вислухавши вступне слово учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає заяву Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. 09\~листопада 2023\~року [PERSON] \~був госпіталізований\~до Комунального\~некомерційного підприємства\~Харківської обласної\~ради «Обласна\~клінічна психіатрична\~лікарня №3».Відповідно до акту психіатричного огляду особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні у примусовому порядку згідно зі ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 14 вересня 2023 року №12/9374, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі органічного шизофреноподібного розладу, внаслідок якого представляє безпосередню небезпеку для себе і оточуючих (невпорядкований в поведінці, негативістичний, злісний, агресивний, погрожує розправою медичному персоналу, висловлює маячні ідеї, стверджує, що він Бог), у зв`язку з чим [PERSON] за своїм психічним станом потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар згідно зі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до ст. 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Законодавство України про психіатричну допомогу базується на\~Конституції України\~і складається із Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я»,\~Закону України «Про психіатричну допомогу»\~та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~закріплено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг. Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою, виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади. Відповідно до частини першої\~статті 339 ЦПК України\~за умов, визначених\~Законом України «Про психіатричну допомогу», заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Згідно із частинами першою, другою\~статті 340 ЦПК України\~у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Статтею 14 Закону України «Пропсихіатричну допомогу»\~передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Частинами першою та другою\~статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених\~статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених\~статтею 14 цього Закону. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~тяжкий психічний розлад\~- розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. За правилами ч. 2-5\~ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею. Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. Перед тим, як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України. Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу. Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07, провадження № 14-9свц18. Судом установлено, що [PERSON] 10 листопада 2023 року був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП ХОР ОКПЛ №3 у складі: медичного директора Сніжка О.О., завідувача відділенням №13 Світличної О.В., лікаря-психіатра Собакара А.В., які підтвердили обґрунтованість рішення про госпіталізацію [PERSON] , у складеному акті психіатричного огляду особи дійшли висновку, що [PERSON] хворіє на тяжке психічне захворювання у формі органічного шизофреноподібного розладу, внаслідок якого представляє небезпеку для себе і оточуючих, потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар відповідно до\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу». Судом під час розгляду заяви про примусову госпіталізацію [PERSON] не було встановлено порушення процедури його госпіталізації та звернення до суду з даною заявою, встановленої Законом України «Про психіатричну допомогу». У судовому засіданні представником психіатричного закладу також доведено, що психічний розлад хворого [PERSON] на даний час слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні, що підтверджується наведеним вище висновком комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару. У суду відсутні підстави ставити під сумнів зазначений висновок лікарів-психіатрів щодо наявності у [PERSON] тяжкого психічного захворювання, внаслідок якого він представляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Отже, зважаючи на досліджені судом обставини справи, беручи до уваги складений компетентною комісією лікарів-психіатрів акт огляду щодо [PERSON] , у [PERSON] виявлено тяжке психічне захворюванням у формі органічного шизофреноподібного розладу, з огляду на те, що хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, суд доходить остаточного висновку, що наявні обов`язкові, з огляду на\~ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», підстави для ухвалення рішення про надання особі психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди, така госпіталізація є доцільною та відповідає її інтересам, тому заяву представника Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3», слід задовольнити. Розподіл судових витрат Судові витрати розподілу у даній цивільній справі не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved