Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

У лютому 2023 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому [PERSON] просить поділити майно, шо є спільною сумісною власністю подружжя, шляхом визнання за нею права власності на: - 1/2 частку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 253,7 м2, житловою площею 101,5 м2, право власності на який зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сніговою Катериною Василівною, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30887565 від 11.08.2016 року, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КВ 142160711738, виданої 11.03.2016 року Департаментом ДАБІ у м. Києві, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2023 року № 321995551; - 1/2 частку земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0913 га, кадастровий номер: 8000000000:75:207:0005, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.05.2015 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Галаган Жанною Валеріївною, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21481456 від 21.05.2015 року, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 315, виданий 11.05.2015 року видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вагіна К.В., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2023 року № 321995551; - 1/2 частку нежилих приміщень з № 1 по № 7 (групи приміщень № 104) (в літ. А) загальною площею 56,60 м2, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , номер запису:8436-П в книзі: 154п-132, дата прийняття рішення про державну реєстрацію та дата внесення запису 28.04.2011 року, на підставі договору купівлі-продажу, 161, виданий 20.04.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левашовим О.Г., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2023 року № 321995551. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 24 липня 2009 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народились малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначено, що у сторін у спільній сумісній власності перебувають: - житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 253,7 м2, житловою площею 101,5 м2, право власності на який зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сніговою Катериною Василівною, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30887565 від 11.08.2016 року, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КВ 142160711738, виданої 11.03.2016 року Департаментом ДАБІ у м. Києві, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2023 року №321995551. Як власник житлового будинку, розмір частки: 1/1 у вказаній вище довідці, зазначений [PERSON] ; - земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0913 га, кадастровий номер: 8000000000:75:207:0005, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.05.2015 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Галаган Жанною Валеріївною, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21481456 від 21.05.2015 року, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 315, виданий 21.05.2015 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вагіна Ж.В., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2023 року № 321995551. Як власник земельної ділянки, розмір частки: 1 у вказаній вище довідці, зазначений [PERSON] ; - нежилі приміщення з № 1 по № 7 (групи приміщень № 104) (в літ. А) загальною площею 56,60 м2, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , номер запису: 8436-П в книзі: 154п-132, дата прийняття рішення про державну реєстрацію та дата внесення запису 28.04.2011 року, на підставі договору купівлі-продажу, 161, виданий 20.04.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левашовим О.Г., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.02.2023 року № 321995551. Як власник нежилих приміщень з № 1 по № 7 (групи приміщень № 104) (в літ. А), частка власності: 1/1 у вказаній вище довідці, зазначений [PERSON] . Вказано, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 253,7 м2, житловою площею 101,5 м2, земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0913 га, кадастровий номер: 8000000000:75:207:0005, нежилі приміщення з № 1 по № 7 (групи приміщень № 104) (в літ. А) загальною площею 56,60 м2, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , були придбані під час перебування в шлюбі за рахунок наших спільних коштів, і тому належать сторонам на праві спільної сумісної власності. Оскільки можливості здійснити поділ цього майна в добровільному порядку не вбачається за можливе, то з метою здійснення такого поділу необхідним є звернення до суду з цим позовом про поділ майна. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року позовна заява залишена без руху (а.с. 17). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду і відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. 11 квітня 2023 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач зазначив, що доводи викладені у позовній заяві він вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають об`єктивним фактам, а вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню судом. Зазначив, що позивач не довела факту того, що джерелом придбання спірного майна були спільні сумісні кошти подружжя або їх спільна праця. Крім того, вважав, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту, що призведе до правової невизначеності щодо майна (а.с. 116-120). 21 квітня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній вважав наведені у відзиві заперечення проти позовних вимог безпідставними та недоведеними жодними доказами, через що просив відхилити відзив та задовольнити позовну заяву (а.с. 121-123). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 129). 17.10.2023 року представником позивача [PERSON] подана до суду заяву про відмову частини позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача та позивачка підтримали заяву про відмову частини позовних вимог та просили закрити провадження у справі в частині позовних вимог. Решту позовних вимог підтримали та просили задовольнити з викладених підстав у позовній заяві та наданих доказів. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував проти прийняття заяви сторони позивача про відмову від частини вимог та закриття провадження у справі щодо частини позовних. Проти задоволення решти позовних вимог не заперечував та просив задовольнити в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, надану заяву про відмову від частини позовних вимог, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Представником позивача подано заяву про відмову в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку нежилих приміщень з № 1 по № 7 (групи приміщень № 104) (в літ. А) загальною площею 56,60 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , номер запису: 8436-П в книзі: 154п-132, дата прийняття рішення про державну реєстрацію та дата внесення запису 28.04.2011 року, на підставі договору купівлі-продажу, 161, виданий 20.04.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левашовим О.Г. Відповідно до вимог ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. У даному випадку позивачем подано заяву про відмову від частини позовних вимог в порядку ст.ст. 49, 206 ЦПК України. Суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню, прийняттю відмови представника позивача від позову в частині вимог до [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку нежилих приміщень з № 1 по № 7 (групи приміщень № 104) (в літ. А) загальною площею 56,60 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , номер запису: 8436-П в книзі: 154п-132, дата прийняття рішення про державну реєстрацію та дата внесення запису 28.04.2011 року, на підставі договору купівлі-продажу, 161, виданий 20.04.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левашовим О.Г. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 24 липня 2009 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 15). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 321995551 від 06.02.2023 року за відповідачем на праві власності значиться: житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 253,7 м2, житловою площею 101,5 м2, право власності на який зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сніговою Катериною Василівною, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 30887565 від 11.08.2016 року, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КВ 142160711738, виданої 11.03.2016 року Департаментом ДАБІ у м. Києві; земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0913 га, кадастровий номер: 8000000000:75:207:0005, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 21.05.2015 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Галаган Жанною Валеріївною, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21481456 від 21.05.2015 року, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 315, виданий 21.05.2015 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вагіна Ж.В. Таким чином, суд робить висновок, що спірне майно було придбано під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. У відповідності до Звіту про оцінку майна від 22 лютого 2023 року ринкова вартість житлового будинку який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 253,7 м2, житловою площею 101,5 м2, становить 8 247 972,00 грн. У відповідності до Експертної оцінки земельної ділянки від 25 лютого 2023 року ринкова вартість земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0913 га, кадастровий номер: 8000000000:75:207:0005, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), становить 2 277 434,00 грн. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У даній справі презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно не спростована. Судом встановлено, що житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 253,7 м2, житловою площею 101,5 м2, земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0913 га, кадастровий номер: 8000000000:75:207:0005, придбані в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та за їх згодою. Статтями 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Суд дійшов висновку, що спірне нерухоме майно придбане подружжям під час перебування у шлюбі, а тому воно підлягає поділу між ними в рівних частинах. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та таким що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 0.0.2864958654.1 від 17.02.2023 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 13 420,00 грн. Однак, у судовому засідання відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги [PERSON] . У відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач повністю визнав позовні вимоги, відтак судовий збір у розмірі 6 700 грн. 00 коп. підлягає поверненню позивачу. Зважаючи на те, що 50% сплаченого судового збору мають бути повернуті позивачу у зв`язку із визнанням відповідачем позову, із відповідача на користь позивача також підлягає стягненню 50% сплаченого судового збору у розмірі 6 700 грн. 00 коп.

Outcome: approved