Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Кредобанк» - адвокат Павленко С.В. звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості. Згідно заявлених вимог, представник позивача просив суд солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за Кредитним договором № 6391.09.00.2329 від 10 вересня 2015 року в розмірі згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 6391.09.00.2329 від 10 вересня 2015 року 64 023,46 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 60 176,76 грн; заборгованості за відсотками - 3 846,70 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 09 січня 2019 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 6391.09.00.2329., відповідно до якого, банк видає позичальнику кредит у розмірі 143 215,03 грн до 01 вересня 2022 року на наступні цілі: для повної/ часткової оплати за договором Купівлі-проваджу транспортного засобу марки JAC, модель J2, дата випуску 2014, № кузова [NUMBER] , укладеного між позичальником та ТОВ «Богдан-Авто Київ» та для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 5 495, 03 грн. Відповідно до змісту п.3.2., п.3.3 кредитного договору, за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка в розмірі 19,99 % річних до 01 жовтня 2018 року. Відповідно до п. 6.1. кредитного договору, виконання зобов`язань за цим Договором забезпечується способами, що обумовлені в цьому Договорі та/або договорах забезпечення, зокрема: застава транспортного засобу марки JAC, модель J2, дата випуску 2014 р, № кузова [NUMBER] , та договір поруки № 6391.09.00.2329/S-1 на суму 143 215,03 грн. 10 вересня 2015 року для забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, між AT «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №6391.09.00.2329/S-1, відповідно до умов якого поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Представник позивача зазначає, що на виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, проте позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №6391.09.00.2329 від 10 вересня 2015 року станом на 04.01.2021 р. заборгованість [PERSON] перед АТ «Кредобанк» становить у розмірі 64 023,46 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 60 176,76 грн; заборгованості за відсотками - 3 846,70 грн. У зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань [PERSON] представник АТ «Кредобанк» направив досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості відповідачам, однак відповідачі свідомо не скористались своїм правом на досудове врегулювання. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 квітня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копія вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] , проте вказаним відповідачем отримані не були, конверт повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Відповідачем [PERSON] . Копія вказаної ухвали суду з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримані 16 липня 2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про зміну позивача. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 травня 2022 року Залучити до участі у справі №755/6337/21 за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості, правонаступника позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачі не скористались своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, які на них ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом установлено, що 10 вересня 2015 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №6391.09.00.2329, відповідно до якого, банк видає позичальнику кредит в сумі 143 215,03 грн на строк до 01 вересня 2022 року, на наступні цілі: для здійснення повної/ часткової оплати за договором купівлі-проваджу транспортного засобу марки JAC, модель J2, дата випуску 2014, № кузова [NUMBER] , укладеного між позичальником та ТОВ «Богдан-Авто Київ» та для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 5 495,03 грн, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. (а.с.14-15) За змістом п.3.2., п.3.3 кредитного договору, за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка в розмірі 19,99 % річних з моменту видачі кредиту до 01 жовтня 2018 року, в подальшому проценти за користування кредитом сплачуються згідно встановленого для цих періодів значення змінюваної процентної ставки. Згідно п.4.1. кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути барку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором (п.2.1., 4.10.). Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу 11 вересня 2015 року кредитні кошти в сумі 143 215,03 грн, що підтверджується меморіальними ордерами на суму 137 720,00 грн та 5 495,03 грн (а.с.7, 8). Відповідно до п. 6.1. кредитного договору, виконання зобов`язань за цим Договором забезпечується способами, що обумовлені в цьому Договорі та/або договорах забезпечення, зокрема, договором поруки № 6391.09.00.2329/S-1 на суму 143 215,03 грн. Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В забезпечення виконання [PERSON] кредитних зобов`язань за кредитним договором №6391.09.00.2329 від 10 вересня 2015 року, в цей же день між ПAT «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 6391.09.00.2329/S-1, відповідно до умов якого поручитель, серед іншого, надає згоду на збільшення обсягу своєї відповідальності за цим договором, у разі зміни (збільшення) в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, розміру змінюваної процентної ставки. Цей договір припиняється за спливом трирічного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором. (а.с.16) Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Як визначено ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Отже, з укладенням кредитного договору у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірах встановлених умовами договору. Проте, всупереч умовам кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов Договору. Згідно п.4.9. кредитного договору банк у випадках, передбачених п.2.10. цього договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором (п.4.10. кредитного договору). Банк на адреси відповідачів направив досудові вимоги від 03 лютого 2021 року про дострокове стягнення заборгованості (а.с.16-а - 24). Дані вимоги залишені відповідачами без належного реагування. Станом на 04 січня 2021 року заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором №6391.09.00.2329 від 10 вересня 2015 року, забезпеченим порукою [PERSON] , згідно наданого банком розрахунку, становить 64 023,46 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 60 176,76 грн; заборгованості за відсотками - 3 846,70 грн. (а.с.5-6) Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ч.1 ст.627 ЦК України) Частино 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 21 грудня 2021 року між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №1, за умовами якого АТ «Кредобанк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуває (приймає у власність) від АТ «Кредобанк» права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату (фінансування) клієнту. (а.с.79-85) За актом прийому-передачі прав вимог за договором факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №1 від 21 грудня 2021 року (додаток №3 до договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №1 від 21 грудня 2021 року), АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» погодили, що права вимоги перейшли до фактора в повному об`єму за 96 заборгованостями, що виникли з кредитних договорів, що вказані в реєстрі прав вимоги (додатку №1 до договору факторингу) з моменту підписання даного акту відповідальними представниками сторін та скріплення їх підписів печатками. (а.с.92) Відповідно до додатку №1 до договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №1 від 21 грудня 2021 року - реєстру прав вимоги, АТ «Кредобанк» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №6391.09.00.2329 від 10 вересня 2015 року, забезпечувальний договір - договір поруки №6391.09.00.2329/S-1 від 10 вересня 2015 року, укладений з [PERSON] ; забезпечуваний договір - договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Дріжчаною Ю.І. 11 вересня 2015 року за реєстровим №613, укладений з [PERSON] (а.с.86-91) Таким чином, всі права і обов`язки кредитора за кредитним договором №6391.09.00.2329 від 10 вересня 2015 року та за договором поруки №6391.09.00.2329/S-1 від 10 вересня 2015 року перейшли від АТ «Кредобанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» і відповідно ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є правонаступником прав і обов`язків АТ «Кредобанк» в частині виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №6391.09.00.2329 від 10 вересня 2015 року, та [PERSON] за договором поруки №6391.09.00.2329/S-1 від 10 вересня 2015 року. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач (правонаступник), як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків. Відповідачі (позичальник та поручитель) свої зобов`язання за договором кредиту та договором поруки не виконали належним чином, допустивши прострочення платежів і заборгованість по поверненню кредитних коштів за наданим банком розрахунком. При цьому відповідачі не оспорили надані позивачем розрахунки, не подали доказів на їх повне або часткове спростування. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову - солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 64 023,46 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 60 176,76 грн; заборгованості за відсотками - 3 846,70 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1 135,00 грн з кожного відповідача. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 402,346 грн (як зазначено в позовній заяві), суд доходить наступного. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Правовий аналіз договірним правовідносинам, які стосуються надання правової допомоги та сплати в порядку компенсації гонорару адвоката, детально викладено постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, в якій вказується, зокрема таке. У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 Цивільного кодексу регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: (1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); (2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; (3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; (6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. На підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги від 11 лютого 2019 року, укладений між АТ «Кредобанк» та АО «Бізнес і право», який не містить ані визначення вартості адвокатських послуг ані порядку їх сплати (а.с.38-39). При цьому умовами договору узгоджені 9 додатків до нього, жоден із яких не долучений ані до позовної зави ані до окремо поданої заяви. Будь-яких інших доказів, у тому числі й на підтвердження оплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 402,346 грн суду не надано. З огляду на викладене відсутні підстави для компенсації за рахунок відповідачів витрат позивача на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved