Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просив стягнути з нього суму боргу в розмірі 300 000 грн. (триста тисяч) за Договором безвідсоткової позики № 23 від 01 листопада 2018 року та судовий збір у розмірі 4500,00 грн. В обґрунтовування позову зазначив, що 01 листопада 2018 року між ТОВ «МЕТІДА» та [PERSON] було укладено Договір безвідсоткової позики №23 за яким позивач надав відповідачу позику у розмірі 1300 000,00 грн., а відповідач зобов`язувався у строк до 07 листопада 2018 року повернути суму позики на поточний рахунок позивача. Факт надання позики відповідачу підтверджується платіжним дорученням №194 від 01 листопада 2018 року, засвідченим АТ «АЙБОКС БАНК». 07 листопада 2018 року між сторонами була підписана Додаткова угода №1 до Договору, за умовами якої відповідач зобов`язувався повернути суму позики до 18 липня 2019 року включно. 18 липня 2019року між сторонами була підписана Додаткова угода №2 до Договору, за умовами якої відповідач зобов`язувався повернути суму позики до 16 серпня 2019 року включно. 16 серпня 2019 року між сторонами була підписана Додаткова угода №3 до Договору, за умовами якої відповідач зобов`язувався повернути суму позики до 28 серпня 2019 року включно. 28 серпня 2019 року між сторонами була підписана Додаткова угода №4 до Договору, за умовами якої відповідач зобов`язувався повернути суму позики до 20 березня 2020 року включно. 20 березня 2020 року між сторонами була підписана Додаткова угода №5 до Договору, за умовами якої відповідач зобов`язувався повернути суму позики до 15 липня 2020 року включно. 02 червня 2020 року між сторонами була підписана Додаткова угода №6 до Договору, за умовами якої відповідач зобов`язувався повернути суму позики до 03 червня 2020 року включно. 07 листопада 2018 року відповідач частково повернув позику, отриману за Договором, у розмірі 1 000 000,00 грн., що підтверджується Випискою по особовому рахунку за 07 листопада 2018 року засвідчену АТ «АЙБОКС БАНК». 15 червня 2020 року відповідачем була підписана заява про визнання грошових вимог (боргу), якою він визнав безспірність вимог позивача, у тому числі за Договором безвідсоткової позики №23 від 01 листопада 2018 року у сумі 300 000,00 грн. Справжність підпису засвідчено приватним нотаріусом Авласовичем О.О. Станом на день подання позову сума позики у розмірі 300 000,00 грн. відповідачем не повернута. На підставі викладеного просив задовольнити позов. Ухвалою суду від 16 лютого 2022 року в справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12 вересня 2022 року підготовче провадження за позовом ТОВ «МЕТІДА» до [PERSON] про стягнення заборгованості закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 23 травня 2023 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON] в якій він просив залучити до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову. В обґрунтуванні зазначив, що рішення по даній справі може вплинути на права та обов`язки дружини відповідача - [PERSON] , що обумовлює необхідність залучення її у справі в якості третьої особи. Протокольною ухвалою суду в задоволенні клопотання про залучення третьої особи до участі в справі №752/28806/21 [PERSON] відмовлено. Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Представник позивача в судовому засіданні, позов підтримав просила задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися про розгляд справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності відповідача та його представника на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 01 листопада 2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір безвідсоткової позики грошей № 23. За умовами договору позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього Договору, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим Договором строк. Розмір позики становить 1 300 000,00 грн (п. 2.1). Строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим Договором та діє до 07 листопада 2018 включно. Повернення позики відбувається всією сумою одночасно (п. 4.1) (а.с.5-6). Факт надання позивачем позики відповідачу підтверджується платіжним дорученням №194 від 01 листопада 2018 року, засвідченим АТ «Айбокс Банк» (а.с. 15). 07 листопада 2018 року між сторонами була укладена Додаткова угода №1 до Договору безвідсоткової позики грошей № 23 від 01 листопада 2018 року, за умовами якої відповідач зобов`язувався повернути суму позики до 18 липня 2019 року включно (а.с.7). 18 липня 2019 року між сторонами була укладена Додаткова угода №2 до Договору безвідсоткової позики грошей № 23 від 01 листопада 2018 року, за умовами якої відповідач зобов`язувався повернути суму позики до 16 серпня 2019 року включно (а.с.8). 16 серпня 2019 року між сторонами була укладена Додаткова угода №3 до Договору безвідсоткової позики грошей № 23 від 01 листопада 2018, за умовами якої відповідач зобов`язувався повернути суму позики до 28 серпня 2019 року включно (а.с.9). 28 серпня 2019 року між сторонами була укладена Додаткова угода №4 до Договору безвідсоткової позики грошей № 23 від 01 листопада 2018, за умовами якої відповідач зобов`язувався повернути суму позики до 20 березня 2020 року включно (а.с.10). 20 березня 2020 року між сторонами була підписана Додаткова угода №5 до Договору безвідсоткової позики грошей №№ 23 від 01 листопада 2018, за умовами якої відповідач зобов`язувався повернути суму позики до 15 липня 2020 року включно (а.с.11-12). 02 червня 2020 року між сторонами була укладена Додаткова угода №6 до Договору безвідсоткової позики грошей № 23 від 01 листопада 2018, за умовами якої відповідач зобов`язувався повернути суму позики до 03 червня 2020 включно (а.с.13). 07 листопада 2018 року [PERSON] частково повернув позику, отриману за Договором, у розмірі 1 000 000,00 грн., що підтверджується Випискою по особовому рахунку за 07 листопада 2018 року засвідчену АТ «АЙБОКС БАНК» (а.с.16). 15 червня 2020 року відповідачем була підписана заява про визнання грошових вимог (боргу), яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авласовичем О.О. та зареєстрована в реєстрі за № 288. Згідно з заявою [PERSON] визнав укладення Договору безвідсоткової позики №23 від 01 листопада 2018 року, розмір заборгованості та своїм підписом засвідчив, що ця заява є належним, допустимим та достатнім доказом безспірності вимог позикодавця до нього, як позичальника (а.с. 14). Статею 202 Цивільного Кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд, аналізуючи надані докази, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов`язань за договором про надання безвідсоткової позики від 06 липня 2018 року, а тому позов підлягає задоволенню. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов договору та положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що на користь позивача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 300 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4 500,00 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Outcome: approved