Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

21.09.2023 [PERSON] звернулася до суду із позовом до Слобожанської територіальної громади в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просила визначити їй додатковий строк тривалістю в один місяць для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, у зв`язку з чим вона вернулась до державної нотаріальної контори за її оформленням. 02.09.2023 державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т.В. видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцями майна померлого, а саме квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] в частині кожний. Разом з тим [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не отримував. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11 листопада 2016 року [PERSON] , [INFO] оголошено померлим. 17.02.2022 [PERSON] отримала свідоцтво про смерть сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого зазначено, що [PERSON] помер [INFO] . Внаслідок оголошення [PERSON] померлим, за останнім місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] , відкрилася спадщина Позивач вказує, що після смерті сина вона є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, крім того, вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті сина оскільки була зареєстрована з померлим за однією адресою. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, пропустила строк та вчасно не подала заяву про прийняття спадщини після смерті сина до нотаріальної контори з поважних причин. У липні 2023 року [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого сина [PERSON] та 21.09.2023 отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку зі спливом строку. Враховуючи вищевикладене [PERSON] звернулася до суду із заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 25 вересня 2023 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 01.11.2023. 01.11.2023 належним чином учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] адвокат Гетьман О.М. до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила проводити розгляд справи за відсутності позивача та її представника, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі Представник Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області в судове засідання не з`явилася до канцелярії суду надійшов лист за підписом заступника селищного голови Дубнюк М., відповідно до якого, останній просив проводити розгляд справи за відсутності представника селищної ради та при ухваленні рішення покладався на розсуд суду. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] - копія Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] виданого повторно 04 серпня 2016 року, актовий запис № 10 (а.с. 14). [INFO] у віці 75 років помер [PERSON] копія Свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 214 (а.с. 11). З копії Свідоцтва про право власності виданого Виконкомом Комсомольської селищної ради 01.10.2004, копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу: 5287297 від 03.11.2004, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності в 1/3 частині кожному, належить квартира [ADDRESS] (а.с. 8, 9). 02 вересня 2015 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори Чернолясовою Т.В. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] , спадкоємцями якого є: дружина [PERSON] , син [PERSON] в частині кожний. Спадщина на яку в указаних частках видано свідоцтво складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на частку майна видано [PERSON] . Спадкова справа № 150/2014. (а.с. 12-13). Відповідно до інформації, наданої завідувачем державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясовою Т.В. 30.09.2023 № 1052/01-16 на запит Зміївського районного суду Харківської області, після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого [PERSON] та 02.09.2015 за № 1-879 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири на ім`я [PERSON] в частці. Свідоцтво про право на спадщину на частку не видано (а.с. 36-37). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11 листопада 2016 року задоволено заяву [PERSON] про оголошення фізичної особи померлою. Оголошено [PERSON] , [INFO] уродженця сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області померлим. Рішення набрало законної сили - 22.11.2016 (а.с. 15-16). 17 лютого 2022 року Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено актовий запис № 02 про смерть [INFO] [PERSON] (а.с. 17, 18). З відповіді приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільової С.М. на заяву [PERSON] від 21.09.2023, вбачається, що 11.07.2023 на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину до майна померлого [PERSON] заведена спадкова справа № 44/2023. Заяв від інших спадкоємців не надходило, свідоцтва про вправо на спадщину не видавалося, відповідно до інформації зі Спадкового реєстру спадкодавець заповітів не складав, спадкові договори не укладав. Заява про прийняття спадщини від [PERSON] до приватного нотаріуса Чугуївського нотаріального округу Харківської області Сібільової С.М. подана після строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, в зв`язку з тим, що спадкодавець оголошений померлим [INFO] підстави для прийняття спадщини відповідно до положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу відсутні, у зв`язку з чим приватним нотаріусом позивачу було повідомлено [PERSON] про неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 24, 25). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу статей 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220-1221, 1223 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно зі статтями 1268-1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сина після спливу шестимісячного строку. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 Цивільного кодексу України). Відповідно до статей 1273-1275 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом, є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. Пропуск шестимісячного строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Спадкодавець [PERSON] оголошений померлим відповідно до рішення Зміївського районного суду Харківської області від 11.11.2016, яке набрало законної сили 22.11.2016, тобто датою сметрі спадкодавця є 22 листопада 2016 року, а отже спадкоємці повинні були звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 22 травня 2017 року. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як зазначалося вище [PERSON] зверталася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а отже, здійснила всі дії, передбачені Цивільним кодексом України для вираження волевиявлення отримати Свідоцтво про право на спадщину, проте, позивач пропустила строк звернення до нотаріуса. Верховний Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Правила частини третьої\~статті 1272 Цивільного кодексу України\~можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17 (провадження № 61-48230св18), від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19 (провадження № 61-14663св20), від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18 (провадження № 61-13558св19). Позивачем [PERSON] та її представником надано суду належні та допустимі докази підтвердження факту поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд зазначає, що позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Враховуючи, що після смерті сина позивач є єдиним спадкоємцем, який виявив намір прийняти спадщину, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались, позивач вчасно не звернулась до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з об`єктивними обставинами, а тому пропущений строк для прийняття спадщини позивачем суд визнає поважним. Суд вважає достатнім строк терміном в один місяць для подання [PERSON] заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved