Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ [PERSON] звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області із позовом до територіальної громади в особі Високівської сільської ради, в якому просить встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] в с.Осники Черняхівського району Житомирської області, сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №019783 виданого Черняхівською районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON] та визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті рідного дядька [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] в селі Осники Черняхівського (нині Житомирського) району Житомирської області помер її дядько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до якої увійшло право на земельну частку (пай) в реформованому сільськогосподарському акціонерному товаристві «Осники», с.Осники Високівської сільської Ради Черняхівського району Житомирської області, розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), вартістю 9340 грн. Вказане нерухоме майно [PERSON] прийняла в порядку спадкування за законом, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном померлого. Після смерті [PERSON] оригінал сертифікату на земельну частку пай було втрачено, тому постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори від 28.03.2023, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, зазначила, що у сертифікаті на земельну частку пай ім`я власника зазначено « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть « [PERSON] », що також є перешкодою для оформлення спадщини після смерті [PERSON] ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2023 справу №293/577/23 передано судді Збаражському О.М. для розгляду. Ухвалою від 03.05.2023 суд відкрив провадження у справі, підготовче засідання призначив на 06.06.2023. Постановив витребувати у державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори спадкову справу до майна померлого [PERSON] . 23.05.2023 представник відповідача подав відзив на позов, згідно якого просив у задоволенні позову відмовити. 01.06.2023 на виконання вимог ухвали суду від 03.05.2023 до суду надійшла інформаційна довідка із Спадкового реєстру на померлого [PERSON] . Ухвалою від 06.06.2023, що у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання, суд відклав підготовче засідання на 18.07.2023. 22.06.2023 до суду надійшла відповідь на відзив. 18.07.2023 суд закрив підготовче провадження, справу призначив до розгляду по суті на 22.08.2023. Залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] . 22.08.2023 справа не розглядалась у зв`язку із перебування головуючого суді у нарадчій кімнаті у справі № 293/2625/21. Розгляд справи відкладений на 02.10.2023. Ухвалою від 02.10.2023, яка у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоклу судового засідання, суд відклав судове засідання на 01.11.2023. 01.11.2023 сторони в судове засідання не прибули. Позивач [PERSON] згідно позовної заяви, просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Територіальна громада в особі Високівської сільської ради повноважного представника в судове засідання не направила. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибула, згідно поданої заяви від 22.08.2023, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В судовому засіданні 01.11.2023 суд розглянув справу та ухвалив рішення. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 28.09.2002 року в с.Осники Черняхівського району Житомирської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). За життя [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ЖТ №019783, що був виданий йому на підставі розпорядження голови Черняхівської районної державної адміністрації від 24.07.1996 року за №237, згідно якого останній набув право на земельну частку (пай) в реформованому сільськогосподарському акціонерному товаристві «Осники», с.Осники Високівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), вартістю 9340 грн (а.с.19, 20). Після смерті [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ЖТ №019783 був втрачений, що підтверджується оголошенням про втрату вказаного сертифікату та визнання його недійсним, розміщеним у газеті «Нове життя» №10 від 10.03.2023 (а.с. 21). Відповідно до довідки № 416, виданої виконавчим комітетом Високівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 23.03.2021 року, [PERSON] на час відкриття спадщини був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини та протягом шести місяців після смерті [PERSON] в його будинку ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.18). Родинні відносини позивача [PERSON] та [PERSON] підтверджується наступними документами: архівною довідкою виданою 18.02.2021 Державним архівом Житомирської області, згідно якої батьками [PERSON] зазначені: [PERSON] , а мамою - [PERSON] (а.с.11); архівною довідкою виданою 18.02.2021 Державним архівом Житомирської області про народження [PERSON] , в якій її батьком записаний [PERSON] , а мамою - [PERSON] (а.с.12); витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища матері позивачки - [PERSON] за №00029256445 від 19.01.2021 (а.с.13); свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] , виданого повторно 19.01.2021 Черняхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в якому її матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.16); свідоцтвом про укладання шлюбу позивачки з [PERSON] , серії [NUMBER] , в якому зазначено що після укладання шлюбу присвоєно прізвище дружині - « [PERSON] » (а.с.17). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла у віці 75 років в с.Осники Черняхівського району Житомирської області (а.с.10). 28.03.2023 постановою державного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку із не поданням нею правовстановлюючого документа на вищевказаний сертифікат (а.с.23). Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) сформованого за №71954148 28.03.2023, спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась (а.с.24). Відповідно до експертного висновку Державного підприємства «Українське бюро лінгвістичних експертиз» №056/881-а від 14.09.2022, записи в документах особового імені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є ідентичними (а.с.22). IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 (далі - ЦК Української РСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ч.1 ст.524 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі статтею 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) (ст. 530). Статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Частиною 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України встановлено, що правила книги 6 ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до пунктом 6 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ Позивач звернулась із даним позовом про встановлення факту належності її дядьку [PERSON] правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) та просила визнати за нею право власності на земельну частку пай, що належав померлому в порядку спадкування за законом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду №5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За п.2 Указу Президента України від 08.08.1995р.№ 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни-спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.2 цього ж Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Дослідивши належність, допустимість, достовірність кожного наявного в матеріалах справи доказу окремо, а також їх достатність і взаємозв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати доведеним факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) в реформованому сільськогосподарському акціонерному товаристві «Осники», с.Осники Високівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, розміром 3,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), вартістю 9340 грн, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо визнання права власності за [PERSON] на земельну частку (пай). Як вбачається з матеріалів справи, спадщина після смерті [PERSON] не була прийнята жодним із спадкоємців, визначених ЦК України в ред. 1963 року, позивач до кола спадкоємців за правилами встановленими ЦК України в редакції 1963 року, не входила. Мати позивача [PERSON] - [PERSON] була рідною сестрою [PERSON] , що підтверджується наданими позивачем документами. Тобто позивач є племінницею померлого [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. За мотивами викладеними Верховним Судом у постанові від 25 березня 2020 року по справі № 305/235/17, провадження № 61-11869св19, «під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним...». Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5 доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Позивач має у себе ощадну книжку № [NUMBER] ощадної каси № 2965/023 с. Осники, рахунок № [NUMBER] , на ім`я [PERSON] . Оскільки мати позивача - [PERSON] , померла раніше свого брата [PERSON] , спадщину після смерті дядька прийняла його племінниця [PERSON] , оскільки користувалась майном померлого. Надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам по справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України. Враховуючи, що спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved