Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

05.07.2023 року через систему «Електроний суд» від представника позивача [PERSON] до суду надійшла позовна заява, в якій він просить суд: - стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 339685528 від 17.10.2020 року у розмірі 27721,990000000002 грн., судовий збір у розмірі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 339685528 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідач отримав у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 15000,00 грн., строком на 126 днів із сплатою 1,03 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» своє зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, виконало. Позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно договору. 28.11.2018 року від первісного кредитора право вимоги за вищезазначеним кредитним договором було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», яке 05.08.2020 року передало право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а останнє 06.12.2021 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС». Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на день звернення позивача з даним позовом до суду має заборгованість 27721,99 грн., яка складається з наступного: 15000,00 грн. заборгованість по кредиту, 13683,99 грн. заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. штрафи та пеня. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором (а.с. 1-6). Представник позивача разом з позовною заявою просив розглядати дану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 5). Від відповідача [PERSON] , повідомленого належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи міститься конверт, повернутий поштою з відміткою «повертається» (а.с. 75). Також суд завчасно (04.10.2023 року) повідомляв відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 76). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 66). 17.08.2023 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків (а.с. 69-70). Відповідно до ч. 2-6 ст.\~19\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2023 року відкрито спрощене провадження у справі (а.с. 72). За правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. 17.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 339685528 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов кредитодавець надав відповідачу кредит на суму 15000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Відповідно до умов договору кредит надається строком на 126 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 378,53 % річних, що становить 1,03 % в день від суми кредиту за час користування ним (а.с. 7, 8, 10, 11, 16-31). Виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 15000,00 грн. [PERSON] підтверджується платіжним доручення від 17.10.2020 року (а.с. 9). 28 листопада 2018 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 339685528 від 17.10.2020 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 118 від 26.01.2021 року (а.с.32-37, 27). 05 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 339685528 від 17.10.2020 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 6 від 15.07.2021 року (а.с. 38-42, 12-13 ). 06 грудня 2021 року між Товарситвом «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ЕЙС» було укладено договір факторингу № 06/12/2021-01, відповідно до умов якого до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 339685528\~від 17.10.2020\~року (а.с. 43-47). Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 06.12.2021 року до договору факторингу № 06/12/2021-01 від 06 грудня 2021 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 27721,99 грн. (а.с. 14-15). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №339685528 станом на 09.12.2021 року заборгованість [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» становить 27721,99 грн., з яких: 14038,00 грн. прострочене тіло, 13683,99 грн. прострочені відсотки (а.с. 48). На підтвердження здійснених позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрат на професійну правничу допомогу в матеріалах справи міститься договір про надання про надання правової допомоги від 24 листопада 2022 року , акт прийому-передачі наданих послуг з переліком наданих правових та юридичних послуг, рахунок від 27 червня 2023 року на оплату правової допомоги за договором від 24 листопада 2022 року, додаткову угоду №48 до договору про надання правової допомоги від 24 листопада 2022 року, платіжну інструкцію від 27 червня 2023 року №617, відповідно до якої позивач сплатив адвокатському об`єднанню «Альма Теміс» 5000,00 грн. (а.с. 50-57). Так, відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг з переліком наданих правових та юридичних послуг витрати на правничу допомогу за надання усної консультації, узгодження правової позиції, складання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором складають 5000,00 грн. ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. В силу ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у справі співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача змінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Як вбачається зі змісту п.8 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, пред`явлення позову до неналежного відповідача та відсутності подальшого залучення належного відповідача має наслідком відмову у задоволенні позову. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Як вбачається зі змісту та предмету позовної заяви, позивачем пред`явлено позов про стягнення заборгованості за кредитним договором №339685528 від 17.10.2020 року у розмірі 27721,990000000002 грн з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ). В свою чергу, до матеріалів справи на підтвердження заявлених позовних вимог долучено заявку на отримання грошових коштів в кредит від 17.10.2020, довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», платіжне доручення від 17.10.2020 та договір №339685528 від 17.10.2020 де зазначені інші персональні дані позичальника, а саме: « [PERSON] ». Ухвалою суду від 14 серпня 2023 року позовну заяву було залишено без руху, з підстав недостовірності персональних даних відповідача, оскільки згідно відповіді відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, інформація про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] відсутня. Згідно відповіді №182383 від 11.08.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру, за вказаними параметрами ( [PERSON] , [INFO] , паспорт громадянина України № [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) особу не знайдено. В свою чергу, у заяві представника позивача про усунення недоліків від 17.08.2023 року, представник позивача звертав увагу суду на заявку на отримання грошових коштів у кредит від 17.10.2020 та наголосив, що саме зазначені дані вказав заявник. Отже,суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не є стороною укладеного 17.10.2020 року кредитного договору №339685528, а позовні вимоги до нього не підлягають задоволенню, як до неналежного відповідача. Матеріали справи не містять клопотань позивача про залучення до участі у справі іншої особи у якості відповідача, співвідповідача або клопотань про заміну первісного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Цивільно-процесуальним кодексом України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог. Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). Суд також зауважує, що судом не було досліджено правомірність стягнення заборгованості у примусовому порядку, оскільки встановлено, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі оскільки зазначений позов пред`явлено до неналежного відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача. Позивачем при звернені до суду було понесено судові витрати у розмірі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., сплата яких документально підтверджено (а. с. 1, 57). Однак, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, не підлягають і стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати понесенні останнім при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed