Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

Від заступника керівника Уманської окружної прокуратури, в інтересах Держави, в особі: Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради, надійшов позов до [PERSON] про стягнення коштів. Позовна заява обґрунтована тим, що наказом директора Уманського міського Будинку культури ім. Ю.К. Смолича, [PERSON] від 04.03.2022 №10-к звільнено [PERSON] з посади «керівника хору», відповідно до ст. 44 КЗпП України. Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2022 у справі №705/1196/22, яке набрало законної сили 27.12.2022, позов [PERSON] до Уманського міського Будинку культури ім. Ю.К.Смолича про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди було задоволено та поновлено [PERSON] на посаді «керівника хору» Уманського міського Будинку культури ім. Ю.К.Смолича з 10.03.2022 та стягнуто з Уманського міського Будинку культури ім. Ю.К.Смолича на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.03.2022 по 28.09.2022 в сумі 98997,01 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Вказаним рішенням встановлено, що наказ директора Уманського міського Будинку культури ім. Ю.К. Смолича [PERSON] , є незаконним та таким, що винесений з порушенням положень трудового законодавства, тобто звільнення [PERSON] із займаної нею посадою є незаконним та з допущенням порушення вимог чинного трудового законодавства і у роботодавця були відсутні правові підстави для її звільнення. Відповідно до Статуту Уманського міського Будинку культури ім. Ю.К. Смолича, цей Будинок культури є базовим клубним закладом, заснованим на комунальній формі власності Уманською міською радою, безпосередньо підпорядкований управлінню освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради, яке є уповноваженим органом з питань контролю за діяльністю і централізованого бухгалтерського обслуговування. Уманський міський Будинок культури ім. Ю.К. Смолича є бюджетною неприбутковою організацією, фінансове обслуговування здійснюється через централізовану бухгалтерію Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради. Відповідач [PERSON] , як службова особа, що видала розпорядження про звільнення, винний у завданій шкоді, що заподіяна органу місцевого самоврядування у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу та несе повну матеріальну відповідальність за вказані дії. Таким чином, шкода завдана незаконним звільненням працівника у вигляді виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає стягненню з відповідача, тому позивач з даним позовом звернувся до суду. Ухвалою судді від 17.07.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. За вх. № 25039 від 23.10.2023 від адвоката Каленської С.С., яка представляє інтереси відповідача [PERSON] , надійшло клопотання про закриття провадження, обґрунтоване тим, що 25.09.2023 відповідачем було отримано претензію Управління освіти та гуманітарної політики УМР про відшкодування коштів №01-07/1158, згідно якої він повинен сплатити 114646,71 грн. Ухвалою від 26.10.2023 у задоволенні клопотання про закриття провадження - відмовлено. Станом на 27.10.2023 відзиву від відповідача стосовно позову не надходило. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що наказом директора Уманського міського Будинку культури ім. Ю.К. Смолича, [PERSON] від 04.03.2022 №10-к звільнено [PERSON] з посади «керівника хору», відповідно до ст. 44 КЗпП України. [PERSON] обіймав посаду директора Уманського міського Будинку культури ім. Ю.К.Смолича відповідно до Наказу відділу культури №11-к від 21.02.2019. Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2022 у справі №705/1196/22, яке набрало законної сили 27.12.2022, позов [PERSON] до Уманського міського Будинку культури ім. Ю.К.Смолича про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди було задоволено та поновлено [PERSON] на посаді «керівника хору» Уманського міського Будинку культури ім. Ю.К.Смолича з 10.03.2022 та стягнуто з Уманського міського Будинку культури ім. Ю.К.Смолича на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.03.2022 по 28.09.2022 в сумі 98997,01 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Вказаним рішенням встановлено, що наказ директора Уманського міського Будинку культури ім. Ю.К. Смолича [PERSON] , є незаконним та таким, що винесений з порушенням положень трудового законодавства, тобто звільнення [PERSON] із займаної нею посадою є незаконним та з допущенням порушення вимог чинного трудового законодавства і у роботодавця були відсутні правові підстави для її звільнення. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, за змістом якої обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, є доведеним встановлений судом факт звільнення [PERSON] з посади «керівника хору» Уманського міського Будинку культури ім. Ю.К. Смолича з порушенням вимог трудового законодавства. Посилаючись на положення п.8 ст.134 КЗпП України, якою передбачено повну матеріальну відповідальність службової особи, винної в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, ст.237 КЗпП України за змістом якої суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, П.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», щодо покладення обов`язку із відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення здійснено з порушенням закону, п.20 постанови щодо виникнення права регресної вимоги до працівника з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі, прокурор зазначає, що оскільки звільнення [PERSON] відбулося з порушенням вимог чинного законодавства, то у винної в цьому особи відповідача [PERSON] виник обов`язок відшкодувати завдану таким звільненням шкоду у вигляді виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Також прокурор зазначив, що відповідно до ч.4 ст.136 КЗпП України стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. Посилаючись на платіжні доручення №249213449 від 28.12.2022, № 249213450 від 28.12.2022 та №249213448 від 28.12.2022 позивач вказує, що [PERSON] було виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в загальній сумі 98997,01 грн. У зв`язку з виплатою цих коштів в Управління \~освіти \~та гуманітарної\~політики \~Уманської міської\~ради виникло право регресної вимоги про стягнення вказаної суми з відповідача. Оскільки, Управлінням \~освіти \~та гуманітарної\~політики \~Уманської міської\~ради впродовж тривалого часу з дня перерахування коштів не вжито заходів до стягнення з відповідача суми сплаченого відшкодування (бюджетних коштів) та не подано відповідної позовної заяви до суду, заступник прокурора, посилаючись на наведені обставинами та положення ст.56 ЦПК України, ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» щодо здійснення прокурором представництва у суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, звернувся з позовом до суду. За змістом ст. 130 та п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди. Згідно зі ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», обов`язок із відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу покладається на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення здійснено з порушенням закону. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. За змістом п.20 Постанови право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Таким чином, оскільки судом встановлено, що з вини відповідача, який видав незаконний наказ, було незаконно звільнено з займаної посади\~\~ [PERSON] , внаслідок чого було завдано шкоди інтересам держави у вигляді подальшої компенсації\~\~ [PERSON] в розмірі 98997,01 грн. її середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд дійшов висновку, що для задоволення позовних вимог наявні підстави, передбачені законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру"). Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону). Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України, - ст. 56 цього кодексу. З матеріалів справи вбачається, що заступником керівника Уманської окружної прокуратури Горобець Т. був направлений лист до Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради від 08.02.2023 за № 53-407ВИХ-23 з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, та зверталась увага щодо вирішення питання про матеріальну відповідальність службової особи, винної в незаконному звільненні працівника, на що було отримано відповідь із наданням витребовуваних документів. З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що обґрунтованим згідно з ч. 4 ст. 56 ЦПК України та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є звернення прокурора з позовом до суду в цій справі, оскільки має місце порушення інтересів держави. Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що із поданого адвокатом Каленською С.С., яка представляє інтереси відповідача [PERSON] , клопотання про закриття провадження по справі та долучених до нього документів, вбачається, що відповідач [PERSON] визнає свій обов`язок щодо сплати коштів у розмірі 98997,01 грн., що підтверджується наданою копією його відповіді на претензію Управління освіти та гуманітарної політики Уманської міської ради. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню на користь Черкаської обласної прокуратури судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. На підстав викладеного та

Outcome: approved