Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що чоловік позивача [PERSON] , який помер [INFO] , був власником житлового будинку [ADDRESS] . Зазначає, що на момент смерті останнього в даному житловому будинку позивач проживала разом з сином [PERSON] .. Вказує, що вона звернувшись до ДНК, для відкриття спадкової справи такій було відмовлено, так як у покійного чоловіка були відсутні правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок. Посилається на те, що їх син [PERSON] не заперечує щодо оформлення спадщини за мамою після смерті батька. Тому просить суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок літ. А, котельня літ. Б, сарая-літ В, літньої кухні-літ. Г, вбиральні літ. Д, колодязя- літ І та огорожі № 1-2, у [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Сторони в підготовче судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач заявлені ними вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Свалявської міської ради просила розгляд справи проводити за наявними в матеріалах такої документами. Третя особа [PERSON] не заперечив щодо задоволення позову (а.с.35-50). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити зважаючи на наступне. Наявність родинних відносин між позивачем та покійним [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.05.1979 року (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.03.1980 року, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: мати- [PERSON] та батько- [PERSON] (а.с.13). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.04.2020 року, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 14 (а.с.8). Відповідно до довідки № 171 від 12.09.2023 року, виданої КУП «Свалявське МБТІ», житловий будинок за адресою [ADDRESS] , на паперових носіях не зареєстрований (а.с.17). Як убачається з довідки виданої Свалявською міською радою № 963 від 26.09.2023 року, [PERSON] до дня смерті, [INFO] , був головою дворогосподарства за адресою [ADDRESS] (а.с.19). Згідно технічного паспорту (Інвентаризаційна справа №218/2023 від 28.08.2023 року) на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , такий складається з «А» - житловий будинок; «Б» - котельня; «В» - сарай; «Г» - літня кухня; «Д» - вбиральня; «І» - колодязь; «№1-2» - огорожа. Його вартість, відповідно до довідки від 12.09.2023 року № 153, становить 97 470,00 грн. (а.с.20-28). Вищезгадані обставини стверджуються відповідними документами і ніким не оспорюються. Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР і погодженою 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, було встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4); будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації (п. 6); при відсутності правовстановлюючих документів, зазначених в Інструкції, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу бюро технічної інвентаризації при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам, з метою їх подальшої реєстрації, а при відсутності таких книг необхідних для реєстрації питання вирішуються в кожному окремому випадку за заявою зацікавленої особи з проведенням відповідного обстеження і якщо зібрані матеріали підтверджують належність будинку заявнику, вирішується питання про оформлення права власності (п.п. 10, 20). Таким чином, на час будівництва житлового будинку, з урахуванням також положень ст. 4 ЦК Української РСР (1963 року), реєстрація права власності на нього не вимагалася, як докази належності будинку певній особі могли бути прийняті документи, що не були передбачені Додатком №1 до згаданої Інструкції від 31.01.1966 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті ніким не оспорюється. \~ \~ \~ \~ Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Згідно з нормою ст. 319 цього кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити з своїм майном,

Outcome: approved