Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Позивач, через свого представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису вчиненого 20.01.2021 зареєстрованого в реєстрі за № 7737 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з позивача на користь ТОВ "Фінансова компанія "ПРОФІТ КАПІТАЛ" заборгованості у розмірі 13 636,00 грн, таким що не підлягає виконанню Вимоги позовної заяви обґрунтовує тим, що нотаріус при вчиненні вищевказаного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом та порушенням Приватним нотаріусом порядку вчинення оспорюваного виконавчого напису, чим порушив норми ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Також, просить стягнути з відповідача сплачені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн та витрати на судовий збір у розмірі 1 610, 40 грн. Заяви ( клопотання) учасників справи Позовна заява надійша до Рокитнянського районного суду Київської області 03.07.2023. Протоколом автоматизованого розподулу судової справи між суддями справу передано у провадження судді Чорненькій О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області 13.07.2023 задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за виконавчим провадженням. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 13.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Копію позовної заяви та доданих до неї документів відправлено відповідачеві та третім особам рекомендованими поштовими відправленнями. На розгляд справи призначений 01.11.2023 учасники справи не прибули. Позивач у судове засідання не прибула, натомість разом з поданням до суду позовної заяви, представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, щодо заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не прибув, натомість 17.07.2023 від представника відповідача надійло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу у справі до 1 500,00 грн. Також, представник просить здійснювати розгляд справи у його відсутності. Третю особу - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. про розгляд справи було повідомлено поштовим відправленням, яке повернуто до суду 04.08.2023 через відсутність адресата за вказаною адресою. А також розміщенням оголошень про виклик до суду на офіційному сайті суду, які опубліковано 28.08.2023 та 08.09.2023. Третю особу - приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П., про розгляд справи було повідомлено поштовими відправленнями, які отримано адресатом за довіреністю, що підтверджується зворотніми поштовими відправленнями від 01.08.2023 та 19.09.2023. Однак, треті особи будучи належним чином повідомлененими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, таким чином, визначений частиною 3 статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач ТОВ "Фінансова компанія "ПРОФІТ КАПІТАЛ" у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи у його відсутності та відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких клопотань та заяв від відповідача та третіх осіб до суду не надходило. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними письмовими матеріалами. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. В травні 2023 року [PERSON] з додатку «ДІЯ» дізналась про те, що щодо неї приватним виконавцем Голяченком Іваном Павловичем було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER]. Виконавче провадження було відкрите підставі виконавчого напису № 7737, що виданий 20.01.2021. З долученої до матеріалів справи копії виконавчого напису встановлено, що 20.01.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 7737 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором від 17.07.2019 року № 2454915, що був укладений з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (код ЄРДПОУ 39861924), правонаступником усіх прав якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами є ТОВ "Фінансова компанія "ПРОФІТ КАПІТАЛ" (код ЄРДПОУ 39992082). Строк платежу за кредитним договором від 17.07.2019 року № 2454915 настав, боржником допущено заборгованість платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.02.2020 по 06.01.2021. Сума заборгованості складає 13 363,00 грн, з яких: 7 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 6 636,00 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісією. Цей виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 20.01.2021, і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення. 06.05.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком Іваном Павловичем, на підставі поданої заяви про відкриття провадження про примусове виконання рішення, до якої було додано оригінал виконавчого напису № 7737 від 20.01.2021, було винесено постанову у ВП № [NUMBER] про відкриття виконавчого провадження від 06.05.2021 з виконання виконавчого напису № 7737 від 20.01.2021 про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ТОВ "Фінансова компанія "ПРОФІТ КАПІТАЛ" заборгованості в сумі 13 636,00 грн. Крім цього постановлено стягнути з боржника основну винагороду приватного виконавця у розмірі 1363,6 грн. При перевірці майнового стану боржника [PERSON] приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. було встановлено, що боржник отримує дохід від особи, якою є: Комунального медичного закладу Рокитянської районної ради Київської області "Рокитнянська центральна районна лікарня" (код ЄРДПОУ 01994184). 18.05.2021 приватний виконавець Голяченко І.П. виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернуто стягнення на доходи боржника, що отримує дохід у Комунальному медичному закладу Рокитянської районної ради Київської області "Рокитнянська центральна районна лікарня". У разі задоволення позову позивач просить стягнути з відповідача сплачені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн. 17.07.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу у справі до 1 500,00 грн. Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» до переліку нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси, належить, у тому числі, вчинення виконавчих написів. Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З тексту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що при його вчиненні нотаріус керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі Перелік № 1172). Вказаний Перелік № 1172 було доповнено пунктом 2 згідно Постанови КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зокрема, пункт 2 Переліку № 1172 було доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, що були передбачені п.2 Переліку № 1172, і які були підтвердженням безспірності заборгованості боржника перед стягувачем та слугували підставою для вчинення цього виконавчого напису. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, що була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язати Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.». Отже, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на наведене, суд висновує, що при вчиненні 20.01.2021 виконавчого напису № 7737 нотаріус Горай О.С. керувався пунктом Переліку №1172, який був незаконним та нечинним, а відтак, із застосуванням положень нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед ТОВ "Фінансова компанія "ПРОФІТ КАПІТАЛ", на підставі лише тих документів, що були передбачені пунктом 2 Переліку №1172. На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законною та обґрунтованою, оскільки наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Судом також враховується правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), про те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Конституція України у статті 129 визначає однією із основних засад судочинства змагальність сторін та свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказаний принцип закріплено також і в Цивільному процесуальному кодексі України. Так, згідно ч.3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, що полягає у рівності прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.2 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України). Частинами 5,7 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. За положеннями ч.ч. 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним у справі доказам, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить із наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно зі ст. ст. 26, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, ордеру. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн представником позивача подано: - копію Договору про надання правової допомоги № 23008, укладений 10.02.2023 між [PERSON] , як адвокатом, та Романчук О.І., як клієнтом, предметом якого є надання правової допомоги в обсязі та на умовах передбачених договором. В пункті 3.1. цього договору сторони обумовили, що сума винагороди, яку клієнт зобов`язується сплатити за надання правової допомоги (гонорар), порядок та строки її внесення визначаються сторонами окремою додатковою угодою,яка є невід`ємною частиною цього договору. Додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання сторонами; - копію додатку № 3 до Договору про надання правової допомоги № 23008 від 10.02.2023, яким виначено порядок оплати правничої допомоги адвокату за надання правової допомоги щодо визнання виконавчого напису № 7737 виданого 20.01.2021 в суді І інстанції. П.2 якого передбачено "Гонорар за домовленістю сторін складає фіксовану суму 7 000,00 грн.". Додаток № 3 сторонами підписано 20.06.2023; - копію акту приймання-передачі послуг № 1 від 27.06.2023 за Договором про надання правової допомоги № 23008 від 10.02.2023, який підписаний сторонами договору. Згідно з яким, клієнт претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має; - копія розрахункової квитанції № 27/06/23 про отримання гонорару до Договору про надання правової допомоги № 23008 від 10.02.2023, додаток № 3, у розмірі 7 000, 00 грн. 17.07.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу у справі до 1 500,00 грн. Яке обгрунтовано тим, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. є неспівмірними із складністю справи №375/1133/23 та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), в тому числі часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та предметом позову, є завищеними, належним чином не обґрунтованими та не відповідають критерію розумності. Тож з огляду на предмет та підстави позову, обсяг матеріалів справи, суд вважає надмірним та завищеним витрати по часу на вивчення нормативно - правового регулювання спірних правовідносин, консультування замовника щодо правових наслідків подання позовної заяви щодо неї та узгодження правової позиції. У зв`язку із чим, суд доходить висновку, що відповідачем не обґрунтовано розмір витрат на правничу допомогу в їх повному обсязі, сума таких витрат є неспівмірною, оскільки не відповідає складності справи та наданому адвокатом об`єму допомоги. Суд, проаналізувавши подані стороною позивача документи при поданні позову та під час розгляду справи вважає, що стороною позивача частково доведено склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, що входить до предмету доказування в справі. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги представника відповідача про стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги в сумі 4000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок. Також положеннями статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, у даному випадку при повному задоволенні позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 1073,60 грн. (копія квитанції про оплату № 32528798800007238013 від 30.06.2023) та за клопотання про витребування доказів в сумі 536,80 грн. (копія квитанції про оплату № 32528798800007238046 від 30.06.2023), всього 1610,40 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved