Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 жовтня 2010 року виконавчим комітетом Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області, посилаючись на те, що їх подружні відносини з часом стали суттєво погіршуватись; спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, між ними часто виникали сварки, що стали причиною фактичного розірвання шлюбних відносин. Від спільного подружнього життя у сторін народилося троє синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , котрі на даний час є неповнолітніми; сторони втратили почуття любові та поваги, не підтримують шлюбно-сімейних відносин більше двох років, відповідач проживає за кордоном, збереження сім`ї неможливе, позивач зазначає, що має намір влаштувати своє особисте життя в іншому місті, а тому просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила такий задовольнити, оскільки за наданий судом строк для примирення відносини із чоловіком не налагодилися, і на її переконання, це є цілком неможливим, оскільки впевнена, що відповідач не змінить своєї поведінки. Водночас суду підтвердила, що відповідач обізнаний про питання судового провадження у цій справі, з ним спілкувалася телефоном, що нібито він міг би це заперечувати, але обговорюють лише про інтереси спільних дітей задля уникнення конфлікту; наполягала на розірванні шлюбу з викладених підстав у зверненні до місцевого суду. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи до суду не з`явився; із відзивом на позов не звертався. Тому суд уважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, проти чого не заперечила позивач. З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 жовтня 2010 року в Підбузькій селищній раді Самбірського району Львівської області; від цього шлюбу в сторін народилося троє дітей: сини [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , котрі на даний час є неповнолітніми та проживають із позивачем; спільне життя між сторонами не склалося через розбіжність у характерах та різні погляди на сімейне життя, що призвело до фактичного розірвання шлюбних відносин. Сторони припинили подружні відносини та спільного господарства не ведуть протягом двох років. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом уживались заходи для збереження сім`ї та сторонам надавався строк для примирення, однак вони не примирились; позивач наполягала на питанні розірвання шлюбу внаслідок його розірвання у судовому порядку, - в зв`язку з чим вважає, що вона із чоловіком вже не повернуться до нормального їх подружнього життя, оскільки це суперечить її інтересам. З`ясувавши обставини справи під час її розгляду, суд приходить до висновку про зайве надалі вживати заходи для збереження сім`ї та надавати сторонам строк для примирення. Суд уважає, що сім`я розпалася, оскільки із пояснень позивача вбачається, що збереження шлюбу суперечить її інтересам; сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються більше двох років. За врахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин у зв`язку з чим позивач звернулася до суду, суд приходить до переконання про неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження сім`ї. При наведених вище обставинах суд дійшов висновку, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача; і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх неповнолітніх дітей. Відтак, позов підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved