Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Позивач ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" через свого представника - адвоката Мартиненка В.В. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за договором кредиту № UO1225.73351 від 24.04.2017 в сумі 82 009,41 грн. На обґрунтування заявленого позову представник позивача зазначив, що 24.04.2017 між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № UO1225.73351. Відповідно до п. 1.1 договору кредиту № UO1225.73351 від 24.04.2017 Банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 44 807,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентами (процентами за кредитне обслуговування) і комісіями згідно умов договору кредиту та додатками до даного договору, який є невід`ємною частиною. Згідно п. 1.3 договору кредиту за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 26,11 % річних від залишкової суми кредиту. Банк на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 44807,00 грн строком до 24.11.2019, а позичальник відповідно зобов`язувався повернути його разом з іншими платежами відповідно до «Графіку платежів». Банк свої зобов`язання за вказаним договором кредиту виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику кредитні грошові кошти в розмірі 44807,00 грн у строки, визначені умовами Договору. У свою чергу позичальник взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконав. У зв`язку із неповерненням заборгованості за договором кредиту та відповідно до довідки-розрахунку заборгованості станом на 03.12.2020 заборгованість [PERSON] становить 69\~550,58 грн, як складається із наступного: заборгованості за основним боргом 38 345,17 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 31 205,41 грн. 03.12.2020 між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" був укладений договір факторингу № 12/90, відповідно до умов якого АТ "Ідея Банк" відступає ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ", а ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ "Ідея Банк" за плату та на умовах визначених договором факторингу. Пунктом 5.1 договору факторингу визначено, що права вимоги, строк платежів по якими настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому, вважаються такими, що перейшли від АТ "Ідея Банк" до ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" в день підписання відповідного реєстру Боржників, за умови виконання ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" зобов`язань передбачених договором факторингу щодо розрахунків (п.4.1). Позивач ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" зобов`язання за договором факторингу виконав у повному обсязі, та відповідно перерахував необхідну суму на виконання умов договору на користь АТ "Ідея Банк". За таких обставин, до ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" починаючи з 03.12.2020 на підставі укладеного договору факторингу перейшло право вимоги повернення боргу за договором № UO1.225.73351 від 24.04.2017, що укладено між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] . Оскільки відповідач від виконання своїх зобов`язань ухиляється позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за угодою від 25.04.2017, що станом на 23.02.2022 становить 82 009,41 грн, до складу якої входять: заборгованість за основним боргом в сумі 38 345,17 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 31 205,41 грн; 3 % річних за користування кредитом в сумі 2 560,53 грн, та інфляційні втрати в сумі 9 898,30 грн. Також позивач просить відшкодувати понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та оплатою витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 06.10.2023 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена судом до судового розгляду з повідомленням сторін. Представник позивача ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" адвокат Мартиненко В.В. у судове засідання не з`явився. У поданій до суду позовній заяві представник просив проводити розгляд справи у його відсутність. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Правом подання відзиву не скористався. Суду надав заяву про застосування позовної давності. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. На підставі ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Судом встановлено, що 24 квітня 2017 року між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № UO1.225.73351, відповідно до умов якого банк надав відповідачеві кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 44 807,00 грн (а.с. 5-6). Відповідно до п. 1.2. угоди від 25.04.2017 про параметри кредитування до кредитного договору від 24.04.2017, банк надає кредит у день підписання даної угоди строком на 31 місяць, а саме строком до 24 листопада 2019 року. За користування кредитом позичальник сплачує проценти за ставкою 26,11 % річних від неповернутої суми. На підставі п. 1.7. угоди від 25.04.2017 позичальник зобов`язався повертати кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 31 щомісячних внесках включно до 24 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів, який наведене у п. 5.1. вказаної угоди. Факт видачі кредитних коштів відповідачу [PERSON] підтверджується ордером - розпорядженням № 1 про видачу кредиту від 25 квітня 2017 року в сумі 44 807,00 грн (а.с. 8). З урахуванням наведеного суд констатує, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується наданими суду доказами. У свою чергу відповідач належним чином свої зобов`язання у частині повернення кредиту не виконав, на підтвердження чого надана виписка по рахунку (а.с. 9-10), у зв`язку із чим станом 03.12.2020 заборгованість по поверненню кредиту та сплати процентів за користування ним становила 69 550,58 грн, з яких: заборгованості за основним боргом в сумі 38\~345,17 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 31 205,41 грн (а.с. 11). Підстави заміни кредитора у зобов`язанні регламентовані статтею 512 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). У свою чергу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Особливою формою відступлення права вимоги є договір факторингу, правове регулювання якого визначено Главою 73 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 1081 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 03.12.2020 між АТ "Ідея Банк" (клієнт) та ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" (фактор) укладено договір факторингу № 12/90, на підставі якого клієнт відступив фактору, а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату та на умовах визначених договором факторингу (а.с. 19-21). Відповідно до п. 2.2 договору факторингу права вимоги які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед АТ "Ідея Банк", та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 договору факторингу сторони узгодили, що права вимоги, строк платежу за якими настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ "Ідея Банк" до ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" зобов`язань, передбачених п. 4.1 договором факторингу, яким передбачена оплата суми фінансування фактором клієнту. З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" зобов`язання за договором факторингу виконав у повному обсязі, перерахував необхідну суму на користь АТ "Ідея Банк", на підтвердження чого надані відповідні платіжні документи (а.с. 25-26). Як встановлено судом раніше, станом на 03.12.2020 заборгованість Булаха перед АТ "Ідея Банк" становила 69\~550,58 грн, відповідно після виконання фактором - ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ", умов договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020 позивач набув правом вимоги повернення боргу з відповідача [PERSON] . Відповідно до ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вказаним договором. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Згідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). З наданого представником позивача суду розрахунку вбачається, що інфляційні втрати за порушення виконання грошового зобов`язання, нараховані позивачем після набуття права вимоги повернення боргу, за період грудень 2020 року лютий 2022 року, становить 9\~898,30 грн. У свою чергу 3 % річних за період з 03.12.2020 по 01.01.2022 становить 2\~560,53 грн та піддягають примусовому стягненню з відповідача за порушення виконання грошового зобов`язання. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідачем були допущені порушення укладеного кредитного договору із первісним кредитором, внаслідок чого утворилась заборгованість з погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Після укладення договору факторингу права вимоги повернення боргу набув позивач по справі, який має право стягнення наявного боргу у судовому порядку, а також право стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання. Порушення умов договору [PERSON] порушує права позивача, у зв`язку із чим вони підлягають судовому захисту шляхом стягнення наявної заборгованості. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного цивільного права відповідає вимогам статті 16 Цивільного кодексу України. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. За наслідками розгляду заяви [PERSON] про застосування позовної давності суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України). Статтею 256 Цивільного кодексу України регламентовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. На підставі ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У свою чергу за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 вказаної статті). Згідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При вирішенні питання про можливість застосування позовної давності врахуванню підлягають також спеціальні норми, закріплені законодавцем у Прикінцевих та перехідних положеннях Цивільного кодексу України, відповідно до яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (п. 12), а також положення пункту 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Визначений сторонами кредитного договору графік кредитних платежів передбачає обов`язок позивальника проводити погашення наявної заборгованості разом із оплатою процентів за користування кредитними коштами щомісячно до 24 числа, відповідно право кредитодавця є порушеним після прострочення кожного чергового платежу, у свою чергу позовна давність може бути застосована судом за заявою відповідача до кожного простроченого платежу окремо. З виписки по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , судом встановлено, що відповідач на виконання умов договору періодично здійснював платежі у рахунок сплати кредиту та процентів за користування ним, зокрема визначені умовами договору платежі були ним здійснені 23.05.2017, 23.06.2017 та 24.07.2017, після чого платежі згідно графіку не вносились. Відповідно перший прострочений ним платіж мав бути внесений у строк до 24.08.2017, що є підтвердженням обізнаності кредитора про порушення його прав по простроченню вказаного платежу з 25.08.2017. У свою чергу з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами). У подальшому, через військову агресію московії на території нашої держави Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який згодом був затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, на всій території України із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який із урахуванням його продовжень поки що не скасовано. Таким чином, трирічний строк позовної давності до першого простроченого платежу, кінцевий строк внесення якого був 24.08.2017, мав би спливати 24.08.2020. Натомість через запровадження з 12.13.2020 карантину цей строк продовжився на весь час карантину, тобто до 30.06.2023. У свою чергу запровадження під час дії карантину воєнного стану в Україні з 24.02.2023 також виключає можливість застосувати позовну давність до даних правовідносин. Щодо інших наступних платежів, ураховуючи більш пізній період часу їх настання, за аналогією також не може бути застосована позовна давність. Зокрема трирічних строк з моменту прострочення останнього платежу, який мав бути проведений відповідачем 24.11.2019, закінчується 24.11.2022, тобто ще під час дії карантину та вже після запровадження воєнного стану. Відповідно заява [PERSON] про застосування позовної давності не підлягає до задоволення. Оскільки за наслідками розгляду даного спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України відшкодуванню на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у повному обсязі. Визначення поняття судових витрат наведено у ст. 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2\~684,00 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем суду надані копія договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28.09.2021 (а.с. 27-30), копія додаткової угоди до нього від 12.06.2023 (а.с. 31), копія акту прийому передачі реєстру боржників від 12.06.2023 (а.с. 32), копія акту прийому передачі наданої правової допомоги (а.с. 33), копія платіжної інструкції від 14.09.2023 (а.с. 35). Із наданих доказів судом встановлено, що позивач ТОВ "ФК "ПРОФІТ КАПІТАЛ" поніс судові витрати на правову допомогу в сумі 7\~000,00 грн. З урахуванням наведеного стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2\~684,00 грн та 7\~000,00 грн витрат на правову допомогу, а всього 9\~684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved