Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

[PERSON] в особі представника Порхун О.П. звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить визначити місце проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з ним за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] із 18.07.2015 року по 22.12.2022 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Влітку 2022 року відповідачка звернулась до Тетіївського районного суду Київської області із позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з нею. Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 11.11.2022 року, яке набрало законної сили 22.12.2022 року, у цивільній справі № 940/416/22 позовні вимоги задоволені частково, а саме шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тетіївського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 65, розірвано. У задоволенні вимог щодо визначення місця проживання дітей з [PERSON] - відмовлено. Позивач вказує, що натепер спір щодо визначення місця проживання дітей між сторонами не припинився. Молодшу дочку [PERSON] , відповідачка, всупереч рішенню суду, забрала проживати до себе, за адресою, де проживає її співмешканець, а старша дочка [PERSON] залишилась проживати з ним та бабою [PERSON] . Позивач вважає, що такі умови проживання для дітей є вкрай травматичними, оскільки діти прив`язані як сестри одна до одної з народження. У травні місця 2022 року, коли відповідачка пішла з дому до свого співмешканця, діти залишилися з ним та бабусею, перебували під повним доглядом та забезпеченням батька. Оскільки, як стверджує позивач, він спиртними напоями не зловживає, працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, гарно піклується про своїх дітей, забезпечує їх усім необхідним, тому для забезпечення найкращих інтересів дітей, їхнього гармонійного розвитку та виховання, воз`єднання сестер в одній сім`ї, просить визначити місце проживання дітей саме з ним, в будинку, де вони проживали з народження. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 09.01.2023 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання. 03.02.2023 року відповідачка [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради, про визначення місця проживання дітей, в прохальній частині якої просить: прийняти зустрічний позов до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] ; зустрічний позов об`єднати в одне провадження з первісним позовом; визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з нею за адресою: [ADDRESS] (а. с. 69-112 т. № 1). Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 28.02.2023 року зустрічну позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачці строк п`ять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків. На виконання цієї ухвали, 03.03.2023 року відповідачка [PERSON] подала до суду у новій редакції зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради, про визначення місця проживання дітей, в прохальній частині якої просить: прийняти зустрічний позов до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] ; зустрічний позов об`єднати в одне провадження з первісним позовом; визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з нею за адресою: [ADDRESS] (а. с. 170-175 т. № 1). В обгрунтування зустрічного позову позивачка [PERSON] зазначила, що сварки та постійні конфлікти стали основою їхнього із відповідачем сімейного життя, що стало підставою для розірвання шлюбу. Її матір не сприйняла рішення щодо розлучення з відповідачем і усіма методами хотіла повернути її до свого будинку, де проживає відповідач. При цьому заручниками цих неприязних відносин стали діти. На даний час позивачка проживає зі своєю меншою дочкою [PERSON] у цивільному шлюбі з [PERSON] , який піклується про [PERSON] . Дитина зростає у хорошій атмосфері, де немає сварок та конфліктів, де дитина бачить, що таке сім`я. Крім того, позивачка [PERSON] стверджує, що відповідач [PERSON] тривалий час перешкоджав їй у спілкуванні із старшою дочкою [PERSON] , яка проживає з ним, маніпулює дитиною, навязує їй свою думку, що призводить до психологічної травми та негативного на неї впливу. Також [PERSON] зазначила, що вона здатна задовольнити потреби дітей, працює та має стабільний заробіток. До кримінальної відповідальності не притягувалась. У квартирі, в які вона проживає, є всі комфортні умови для проживання дітей. З огляду на зазначене, позивачка вважає, що у якнайкращих інтересах дітей буде визначення місця їхнього проживання разом з нею. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 09.05.2023 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третьої особи: служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради, про визначення місця проживання дітей прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третьої особи служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради, про визначення місця проживання дітей, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 05.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат Порхун О.П. позовні вимоги за первісним позовом підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Разом з тим, за зустрічним позовом - позовні вимоги не визнали та просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Столярчук В.М. позовні вимоги за первісним позовом не визнали та просили у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Разом з тим, за зустрічним позовом - підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх у повному обсязі. Представник третьої особи - служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради Панченко Л.В. підтримала позицію органу опіки та піклування про те, що діти, як рідні сестри, мають проживати саме разом та з мамою [PERSON] , Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] із 18 липня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у шлюбі у сторін народилися: дочка [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] (а. с. 12, 13 т. № 1). Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 11.11.2022 року у цивільній справі № 940/416/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позов задоволено частково, а саме шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тетіївського районного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 65, розірвано. У задоволенні решти позовних вимог, а саме щодо визначення місця проживання дітей з [PERSON] - відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 22.12.2022 року (а. с. 14-18). Згідно з довідкою, виданою 19.05.2022 року № 54 виконавчим комітетом Тетіївської міської ради село Денихівка, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також за цією адресою зареєстровані: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] . Чоловік [PERSON] проживає без реєстрації місця проживання з 2015 року (а. с. 22 т. № 1). Згідно з копією акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , малолітні діти [PERSON] та [PERSON] мають всі необхідні ресурси для повноцінного розвитку та проживання. Батько дітей [PERSON] веде порядний спосіб життя та відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків (а. с. 23 т. № 1). Згідно з копією акта про фактичне проживання та утримання неповнолітніх дітей, складеного 14.06.2022 року депутатом Тетіївської міської ради Білоцерківського району Чорним О.А., в будинку по [ADDRESS] зареєстровані та фактично проживають діти: [PERSON] , 2015 р.н., [PERSON] , 2019 р.н., які перебувають на утриманні батька [PERSON] та бабусі [PERSON] . Мама дітей [PERSON] за вказаною адресою не проживає (а. с. 24 т. № 1). Згідно з копією акта про фактичне проживання особи без реєстрації місця проживання, складеного 10.06.2022 року депутатом Тетіївської міської ради Білоцерківського району Чорним О.А. у присутності сусідів, [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , зі слів власника будинку, що за адресою: [ADDRESS] , за цією адресою проживає без реєстрації з 18 липня 2015 року (а. с. 25 т. № 1). Згідно з копією акта про не проживання особи за місцем реєстрації, складеного 10.06.2022 року депутатом Тетіївської міської ради Білоцерківського району Чорним О.А., у присутності сусідів, [PERSON] , яка зареєстрована у [ADDRESS] , за цією адресою не проживає з 14 травня 2022 року (а. с. 26 т. № 1). Згідно з характеристикою, виданою Денихівським ліцеєм Тетіївської міської ради Київської області, [PERSON] проживає в [ADDRESS] . [PERSON] розлучений, має двох дітей, виховує страшу доньку [PERSON] , [INFO] . Батько піклується про харчування, одяг, добробут, цікавиться успішністю дитини. Активно бере участь у класних заходах, регулярно допомогає дитині із заняттями, тактовний, терплячий, надає моральну підтримку (а. с. 27 т. № 1). Згідно з копією характеристики, виданої Денихівським старостинським округом Тетіївської міської ради Київської області 27.12.2022 року № 166, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: с. Плисків, Вінницький район, Вінницька область. У с. Денихівка проживає з 2015 року в будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Розлучений, має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Старша донька проживає з батьком за вищевказаною адресою. Батько разом із бабусею виховують дитину та зебезпечують необхідними речами. [PERSON] самозайнятий, постійного місця роботи немає, з липня 2022 року є фізичною особою-підприємцем. За період проживання в селі скарг на нарікань від сусідів та жителі села не було (а. с. 28 т. № 1). Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.02.2023 року, [PERSON] із 15.07.2022 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та отримує доходи (а. с. 29-44 т. № 1). У сертифікаті про проходження профілактичного наркологічного огляду серії ААА №234607, виданого на ім`я [PERSON] , зазначено, що наркологічні протипоказання до виконання: робіт на висоті на момент огляду відсутні (а. с. 45 т. № 1). Згідно з копією акту про місце проживання та реєстрації, складеного 26.01.2023 року депутатом Тетіївської міської ради Чорним О.А. у присутності свідків, місце реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає разом із сім`єю (співмешканець - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . З липня 2022 року донька [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні (а. с. 77 т. № 1). Згідно з копією довідки, виданої Денихівським старостинським округом Тетіївської міської ради Київської області 27.01.2023 року № 26, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації (а. с. 88 т. № 1). Згідно з копією характеристики, виданої Денихівським старостинським округом Тетіївської міської ради Київської області 31.01.2023 року № 60, [PERSON] за період проживання в селі зарекомендувала себе з позитивної сторони, громадського порядку не порушує, спиртними напоями не зловживає (а. с. 110 т. № 1). [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, що підтверджується копіями довідок від 28.07.2022 року (а. с. 92 т. № 1). Згідно з копією довідки, виданою Денихівським ліцеєм Тетіївської міської ради Київської області 23.05.2022 року № 32, [PERSON] працює в Денихівському ліцеї Тетіївської ради Київської області на посаді вихователя ГПД (0,5 ставки) та асистента вчителя з 01.09.2018 та має стабільний заробіток (а. с. 98 т. № 1). Згідно з характеристикою асистента вчителя Денихівського ліцею Тетіївської ради Київської області, [PERSON] зарекомендувала себе як відповідальний педагог. З дітьми завжди знаходить спільну мову (а. с. 99 т. № 1). Згідно з копією висновку оцінки потреб сімї, складеного 03.01.2023 року фахівцем Тетіївського центру соціальних служб, мати [PERSON] здатна задовольнити потреби дітей (а. с. 100-103 т. № 1). Згідно з копією заяви від 06.07.2022 року, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як, співвласники квартири [ADDRESS] , не заперечують проти постійного проживання [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за цією адресою (а. с. 104 т. № 1). Згідно з копією довідки, виданої Денихівським закладом дошкільної освіти «Віночок» 02.02.2023 за № 78, [PERSON] та [PERSON] разом приводять у заклад дошкільної освіти та забирають з нього вихованку [PERSON] . Дитина однаково радісно зустрічає та йде на руки як до матері, так і до [PERSON] . Вони обоє турбуються про стан здоров`я дитини та про її розвиток в Денихівському ЗДО «Віночок». [PERSON] неодноразово брав участь у різних святах, які проводилися разом з дітьми в Денихівському ЗДО «Віночок». В свою чергу, рідний батько [PERSON] розвитку [PERSON] зовсім не приділяє, на святах, що проводилися, був відсутній. Розвитком та здоров`ям [PERSON] зовсім не цікавиться (а. с. 107 т. № 1). Згідно з копією характеристики на [PERSON] , вихованку Денихівського ЗДО «Віночок», [PERSON] відвідує дитячий садок з 14 вересня 2020 року по теперішній час. Дитина врівноважена, спокійна, вміє спілкуватися з однолітками, охайна, у неї сформовані навички самообслуговання відповідно до віку. [PERSON] дуже любить свою старшу сестру [PERSON] . Відносини дитини з мамою [PERSON] будуються на теплій, доброзичливій основі, де враховуються інтереси дитини. Мама [PERSON] турбується про її здоров`я, завжди цікавиться її життєдіяльністю в садочку (а. с. 90 т. № 1). Згідно з копією психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , 2015 р.н., учениці 1 класу Денихівського ліцею, [PERSON] навчається в Денихівському ліцеї з 1 вересня 2022 року. За час навчання зарекомендувала себе як відповідальна, старанна, дисциплінована учениця. Школу відвідує регулярно. Дівчинка не конфліктна, емоційно врівноважена, допитлива, активна. [PERSON] не має ознак емоційних розладів, труднощів у навчанні та поведінці. Дитина проживає з батьком. Дівчинка забезпечена всім необхідним, шкільним приладдям та одягом. Батьки відвідують батьківські збори та підтримують зв`язок з учителем, завжди цікавляться успіхами дитини у школі (а. с. 108 т. № 1). Згідно з копією характеристики, виданою 31.01.2023 року ТОВ СП «Нібулон», [PERSON] із 23.08.2011 року працює у ТОВ СП «Нібулон». За період роботи зарекомендував себе позитивно, як кваліфікований, відповідальний працівник. За характером спокійний та врівноважений, в колективі користується повагою та авторитетом (а. с. 109 т. № 1). Згідно з висновком про визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 02 лютого 2023 року № 19, виконавчий комітет Тетіївської міської ради, зважаючи на обставини, а саме: батьком не доведено те, що матір з якихось причин не може повноцінно виконувати батьківські обов`язки; [PERSON] , яка є власницею будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , забороняє [PERSON] разом з громадянським чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] , [PERSON] проживати у її будинку; прив`язаність [PERSON] до матері та [PERSON] до обох батьків, неприпустимість роз`єднання сестер; відкритість матері щодо дозволу на участь у вихованні дітей батька, у разі проживання дітей з нею, та сумніви батька з приводу дозволу на участь у вихованні дітей матері, у разі проживання дітей з ним, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] за місцем її фактичного проживання (а. с. 116-119 т. № 1). Також, у ході судового розгляду були допитані судом свідки. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який працює на посаді дільничного офіцера поліції повідомив, що приблизно двох місяців тому, він із напарником, на прохання [PERSON] подивитися, як її діти, поїхали до позивача [PERSON] , однак позивач не хотів, щоб діти виходили до матері, бо на його думку матір не належно виховує своїх дітей. Свідок [PERSON] , яка працює в с. Денихівка Білоцерківського району Київсвької області дільничною, зазначила, що було повідомлення про те, що [PERSON] вчиняє стосовно [PERSON] домашнє насильство. Виїхавши на місце події, було відібрано пояснення так складено протокол стосовно [PERSON] . Пізніше у телефонному режимі до неї звернулась [PERSON] , вказавши, що [PERSON] забороняє їй бачитися із дітьми. Коли приїхали до будинку, де проживає [PERSON] , хвіртка була зачинена. Лише після телефонного дзвінку [PERSON] , останній вийшов з будинку поспілкуватися, однак колишню дружину не впустив у будинок. При цьому, діти плакали за дверима, що на її думку, є проявом психологічного насильства в сім`ї, оскільки батько забороняв матері бачитися з дітьми. Таких викликів було декілька разів. Також зазначила, що [PERSON] перебував на обліку поліції як сімейний кривдник. Свідок [PERSON] , яка за фахом психолог, повідомила, що брала участь у засіданні комісії захисту прав дітей, у ході якого було проведено бесіду з дітьми [PERSON] та [PERSON] у присутності батьків. [PERSON] на початку спілкування відразу пішла до мами і була з нею весь час. Коли [PERSON] запитували про маму, вона відразу дивилась на тата, а потім відповідала. Мама не мала можливості телефонувати [PERSON] , оскільки у її смарт-годиннику не був введений номер мами. На її думку, [PERSON] прихильна до мами. [PERSON] любить обох батьків, тата вона поважає та цінує час його спілкування з нею. Для [PERSON] важлива увага і тата, і мами. Але членів комісії насторожив той факт, що кожного разу, відповідаючи на запитання, [PERSON] завжди дивилась на тата, що свідчить про внутрішній контроль дитини, а також те, що вона може засмутити тата. У ході бесіди [PERSON] відповіла, що хоче проживати у будинку, де вона зараз проживає. [PERSON] стресостійка, для неї не буде травмою розлучитись з бабусею, з якою вона проживала весь час. На її думку, дітям у даному випадку буде краще проживати саме з матір`ю, але ні в якому разі не перешкоджати спілкуванню дітей з батьком. Свідок [PERSON] , яка є бабою [PERSON] , повідомила, що [PERSON] краще відноситься до своїх дітей. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , повідомила, що з дочкою [PERSON] зберігає дистанцію, бо вона ставиться до неї агресивно, грубо, а із зятем [PERSON] у них взаємна повага. Вважає, що дітям краще буде з батьком, оскільки у нього на першому плані не особисте життя, а діти. [PERSON] сама пішла з дому, ніхто її не виганяв. До липня 2022 року діти проживали з батьком у її будинку. Однак, 07 липня 2022 року на очах у [PERSON] [PERSON] забрала [PERSON] . [PERSON] остерігається співмешканця [PERSON] після того, як він вдарив [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є хрещеною та тіткою [PERSON] , повідомила, що обоє батьків добре ставляться до дітей. Свідок [PERSON] , який є сусідом [PERSON] , повідомив, що [PERSON] знає із самого народження, з нею перебував у хороших відносинах. [PERSON] була нормальною, поки не зв`язалась із своїм співмешканцем. Діти сторін більше прихильні до батька, постійно бігають за ним «як курчата за квочкою». На його думку, дітям буде краще проживати з батьком та бабою. Свідок [PERSON] , яка є колегою [PERSON] , повідомила, що сім`ю [PERSON] знає давно. [PERSON] турботлива мама, яка дуже любить своїх донечок. Про батька дітей [PERSON] нічого не могла сказати поганого. Однак, думка про [PERSON] змінилась після того, як [PERSON] прийшла на роботу із синцями на руках. Крім того, зазначила, що знає співмешканця [PERSON] - [PERSON] , який є добрим, спокійним, врівноваженим чоловіком, дуже любить дітей. [PERSON] називає [PERSON] татом. Свідок [PERSON] , яка є колегою [PERSON] , повідомила, що неодноразово [PERSON] приходила на роботу у пригніченому стані, із синцями. У травні 2022 року орієнтовно о 22 годині, до неї прийшли [PERSON] , в якої була валіза, та [PERSON] , який сказав, що нехай [PERSON] влаштовує своє життя і побажав їй щастя в особистому житті. [PERSON] була у шоковому стані та розказала, що її мати та чоловік вигнали з дому і дітей їй не віддали. Крім того, зазначила, як матір, [PERSON] може охарактеризувати тільки з позитивної сторони, яка ніколи б не покинула своїх дітей. Свідок [PERSON] , яка є директором Денихівського закладу дошкільної освіти «Віночок», який відвідує [PERSON] , повідомила, що знає сім`ю [PERSON] протягом 9 років. Раніше, коли відвідула дитячий садок старша дочка сторін [PERSON] , то вихованням [PERSON] більше займалась бабуся. Батька дитини вона не бачила. Коли до садочку почала ходити [PERSON] , то вихованням займається мама. Батько приходив у групу за [PERSON] , а [PERSON] забирала мама. Батько почав цікавитись долею [PERSON] лише з вересня 2022 року. Крім того, зазначила, що вона просила батька [PERSON] не відвідувати [PERSON] , оскільки після цих відвідин, дитина заходила «в ступор». [PERSON] дуже любить своїх дітей. Співмешканець [PERSON] теж дуже любить дітей. Він брав участь у підготовці до свят у дошкільному закладі. Вважає, що дітям буде краще з мамою, бо коли дитина плаче, то вона гукає не тата, а маму. Свідок [PERSON] , яка працює помічником вихователя у Денихівському закладі дошкільної освіти «Віночок», який відвідує [PERSON] , та яка є мамою співмешканця [PERSON] - [PERSON] , повідомила, що [PERSON] їй розповідала, що оскільки не хватало коштів на проживання, вона була змушена піти на роботу, тому [PERSON] віддала у садочок у 1 рік 4 місяці. [PERSON] може охарактеризувати лише з позитивної сторони. Одного разу [PERSON] пообіцяв [PERSON] прийти із [PERSON] до неї, але так і не прийшов, після чого дитина цим дуже переймалась. Її син [PERSON] любить дітей, навіть краще ставиться до [PERSON] , ніж до своїх дітей. Вважає, що діти повинні жити з мамою. Свідок [PERSON] , який є співмешканцем [PERSON] , повідомив, що у них є відповідні умови для проживання обох дітей. До [PERSON] відноситься як до рідної дочки. [PERSON] у них із [PERSON] була лише раз у обідню перерву. [PERSON] боїться, що тут їй щось не так скажуть. Як батько, [PERSON] , не надає уваги [PERSON] . Крім того, виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів малолітніх дітей, у судовому засіданні 06.09.2023 року, у присутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Тетіївської міської ради, представника служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Тетіївської міської ради, психолог в ігровій формі поспілкувалась з малолітніми дітьми сторін [PERSON] (7 років) та [PERSON] (4 роки). Однак, з урахуванням особливостей і рівня вікового психічного розвитку малолітніх дітей, їхньої поведінки у судовому засіданні, суд вирішив не ставити запитання щодо того, з ким хочуть проживати діти. Водначас, психолог у судовому засіданні зазначила, що дитина [PERSON] прихильна до матері, а [PERSON] любить обох батьків. При цьому, вказала, що на її думку, відчувається сторонній вплив на старшу дитину [PERSON] . Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно із статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору. Міжнародні та національні норми права не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дітей суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) викладено висновок про те, що «положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей». Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17. У частині першій статті 81 ЦПК України закріплене загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, судом встановлено, що сторони у справі перебувають у неприязних стосунках та не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти. Кожний із батьків дітей звернувся до суду з окремим позовом про визначення місця проживання дітей разом з ним. Із народження діти разом із батьками проживали за адресою: [ADDRESS] , у житловому будинку, який на праві приватної власності належить [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] та відповідно бабою малолітнім дітям. Із 07 липня 2022 року та натепер [PERSON] разом із молодшою дочкою [PERSON] проживають без місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] разом із старшою дочкою [PERSON] залишились проживати у будинку [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання без реєстрації обох батьків, створені належні умови для проживання та виховання дітей. Водночас, сторони характеризуються позитивно, працевлаштовані, мають самостійні доходи, не перебувають на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, не допускають протиправної поведінки щодо дітей, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалися. При цьому, суд не бере до уваги твердження представника [PERSON] - адвоката Столярчука В.М. щодо вчинення [PERSON] домашнього насильства та спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень, оскільки сам по собі факт звернення [PERSON] до поліції із заявами про вчинення [PERSON] кримінального та адміністративного правопорушення без ухвалених відповідних судових рішень, не може слугувати доказом вчинення [PERSON] протиправних дій. Таких судових рішень до матеріалів справи не надано. Крім того, суд враховує, що обоє батьків люблять своїх дітей, виявляють бажання піклуватися про них і брати участь у їхньому вихованні. Отже, оцінючи надані сторонами у справі докази, суд дійшов висновку, що матеріально-побутове запезпечення обох сторін, їхнє ставлення до дітей, позитивні характеристики дають підстави для твердження, що кожний із батьків здатний створити умови для розвитку та виховання малолітніх дітей. Разом з тим, суд враховує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Тетіївської міської ради, у якому зазначено, зокрема, про неприпустимість роз`єднання рідних сестер. Суд бере до уваги необхідність підтримки родинних відносин між рідними сестрами, зважаючи на їхній емоційний зв`язок, які сумують одна за одною, хочуть проживати разом, опіку старшої дитини [PERSON] над меншою сестричкою [PERSON] та тривалість їхнього спільного проживання в одному житловому будинку. За таких обставин, у цьому конкретному випадку, враховуючи якнайкращі інтереси малолітніх дітей, суд погоджується із позицією органу опіки та піклування виконавчого комітету Тетіївської міської ради про неможливість роз`єднання малолітніх дітей сторін. Водночас, суд, насамперед, враховує прихильність молодшої дочки сторін [PERSON] до матері та старшої дочки [PERSON] до обох батьків. Старша дочка [PERSON] тривалий час проживає у тісному контакті з батьком та бабусею, які, як встановлено у ході судового розгляду, не дають можливості дитині повноцінно спілкуватися з матір`ю, та певним чином впливають на дитину, тому ці обставини, очевидно, вплинули на відповідь семирічної дитини, яку вона дала на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, а саме, що хоче проживати із сетричкою [PERSON] разом, але там, де зараз вона живе. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.04.2023 року у справі №520/17217/13-ц, суди повинні розуміти, що малолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих та певних ситуацій, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такого бажання в дитини, які могли виникнути під впливом зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Сама по собі озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується судом з огляду на те, що думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, а тому при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, суди повинні ґрунтовно дослідити та оцінити всі обставини справи, надати належну правову оцінку доказам: кожному конкретно взятому та у сукупності. Отже, те, що старша дочка сторін [PERSON] хоче проживати там, де зараз вона живе, а саме у житловому будинку, в якому проживають батько та бабуся, враховується судом, але ця обставина сама по собі не є вирішальною для визначення місця проживання дитини саме з батьком. Крім того, та обставина, що дочка [PERSON] проживає з батьком, яку утримує та займається її вихованням, не спростовує наявність прихильності її до матері та тісного емоційного зв`язку між ними. Водночас, суд не встановив обставин, які б могли достовірно свідчити, що зміна місця проживання старшої дитини [PERSON] призведе до негативних для неї наслідків, створить для неї нестерпні, некомфортні умови. До того ж, суд зважає на те, що батьки малолітніх дітей проживають в одному населеному пункті, старша дитина [PERSON] і надалі буде продовжути ходити у той же ліцей, а молодша [PERSON] - у дошкільний заклад. Тобто, діти і надалі будуть проживати у звичному для них соціальному середовищі. Крім того, суд враховує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Тетіївської міської ради, у якому зазначено, зокрема про відкритість матері [PERSON] щодо дозволу на участь у вихованні дітей батька у разі проживання дітей з нею, та сумніви батька з приводу дозволу на участь у вихованні матері у разі проживання дітей з ним. Ці обставини у ході судового розгляду справи, сторонами не було спростовано. На думку суду, якщо діти будуть проживати з тим із батьків, який більш здатен створити умови для безперешкодних контактів дітей з іншим із батьків, це буде найбільш безпечним для психіки дітей, ефективним для їхнього розвитку та сприятиме становленню у дітей власної думки щодо кожного з батьків. У цьому конкретному випадку, з огляду на обставини справи та досліджені докази, на переконання суду, більш готовою для створення таких умов для малолітніх дітей є матір, у якої відсутні сумніви з приводу дозволу на участь у вихованні дітей батька у разі проживання дітей з нею. Батько займається вихованням та утриманням дитини [PERSON] , однак, перешкоджаючи матері у спілкуванні із дочкою, руйнує сімейні зв`язки. Більш того, [PERSON] після розірвання шлюбу з [PERSON] проживає у будинку її матері, що також створює негативні наслідки для можливого спілкування [PERSON] зі своєю мамою. Така поведінка [PERSON] суперечить сімейним цінностям та не відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів малолітньої дитини [PERSON] . Крім того, та обставина, що [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, що дозволяє йому самостійно планувати свій час та більше приділяти увагу дітям, не є визначальною підставою для встановлення місця проживання малолітніх дітей з ним, так як у справі відсутні докази, що матір [PERSON] , зважаючи на свій графік роботи, або з інших причин, не може повноцінно виконувати свої батьківські обов`язки. Твердження представника [PERSON] - адвоката Порхун О.П. про те, що у старшої дочки сторін [PERSON] негативна реація на співмешканця матері - [PERSON] не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують цю обставину. Натомість, у судових дебатах [PERSON] зазначила, що [PERSON] приходила в їхнє подвір`я гратись і чудово проводила час із сестричкою [PERSON] . Крім того, в ході судового розгляду [PERSON] повідомив суду, що дійсно у лютому 2022 року відразу після початку війни зібрав свої речі та поїхав один до своїх рідних в іншу область, де пробув декілька тижнів та повернувся лише 08 березня 2022 року. При цьому, відповідачка [PERSON] в судовому засіданні вказала, що [PERSON] залишив сім`ю саме в перші дні війни, і тоді його ні діти, ні дружина не цікавили, а коли почали приходити повістки з військомату, [PERSON] свою позицію змінив. Більш того, суд вважає слушними доводи сторони [PERSON] про те, що сам факт продовження проживання [PERSON] в будинку її матері після розлучення не може призвести до покращення її відносин зі своєю матір`ю, а відтак нівелює прагнення доньки до відновлення гармонії в родині, що негативно впливає і на дітей. Не може суд оминути і той факт, що в ході судового розгляду [PERSON] фактично не заперечував, що дійсно раніше мали місце конфлікти з відповідачкою [PERSON] , що підтвердила і свідок [PERSON] , вказавши, що [PERSON] перебував на обліку як сімейний кривдник. Отже, оцінивши у сукупності надані докази, встановивши фактичні обставини справи, в контексті першочергового врахування інтересів дітей, які переважають над інтересами батьків, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Тетіївської міської ради, зважаючи на особисту прихильність молодшої дочки сторін [PERSON] до матері та старшої дочки [PERSON] до обох батьків, неприпустимість роз`єднання рідних сестер, враховуючи стать та вік дітей, які потребують у цьому віці, насамперед, материнської любові та турботи, встановивши відсутність виняткових обставин, які б вказували на неможливість проживання малолітніх дітей разом з матір`ю, суд дійшов висновку, що встановлення місця проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] разом із матір`ю буде відповідати якнайкращим інтересам дітей. Визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю не позбавляє батька батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Разом з тим, твердження представника [PERSON] - адвоката Порхун О.П. про те, що [PERSON] вже зверталась до суду із позовом про визначення місця проживання дітей з нею та рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 11.11.2022 року у справі № 940/416/22, яке набрало законної сили, було відмовлено [PERSON] у задоволенні вимог про визначення малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з нею, що є зловживанням [PERSON] процесуальними правами про пред`явленні зустрічного позову, суд не бере до уваги, з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 11.11.2022 року у цивільній справі № 940/416/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позов задоволено частково, а саме розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У задоволенні вимоги щодо визначення місця проживання дітей з [PERSON] - відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 22.12.2022 року. Проте, суд зазначає, що цим судовим рішенням не було визначено місце проживання малолітніх дітей з одним із батьків. Спір між сторонами щодо визначення місця проживання їхніх малолітніх дітей наразі існує та не вирішений сторонами у добровільному порядку та судом. До того ж, не припустимо, щоб рідні сестри, які мають між собою емоційний зв`язок, зважаючи на їхній малолітній вік, проживали окремо одна від одної. Зрештою, при наявності спору між батьками як матір дитини, так і батько, у разі зміни обставин, пов`язаних із віком дитини, не позбавлені можливості звернення до суду із позовом про визначення місця проживання дитини. Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 05.09.2018 року у справі № 752/22028/16-ц. Крім того, судом не встановлено наявність свідомих необґрунтованих дій [PERSON] , які б давали змогу стверджувати про зловживання нею своїми процесуальними правами при пред`явленні зустрічного позову. При цьому, суд зазначає, що саме по собі пред`явлення [PERSON] зустрічного позову до суду не може свідчити про необґрунтовані (неправильні, недобросовісні) її дії, оскільки звернення до суду із позовом є її суб`єктивним правом, доступ до якого їй є гарантованим, зокрема, ч. 1 статті 4 ЦПК України, ч. 1 статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У цій справі, суд також звертає увагу обох батьків малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] на необхідність компромісу та взаємних поступок у питаннях, пов`язаних з вихованням їхніх спільних дітей, та націлює обидві сторони у їх відносинах на максимальне врахування інтересів дитини. Суд рекомендує батькам приборкати прояви своєї неприязної поведінки один до одного та усвідомити свою відповідальність за подальшу долю їхніх спільних дітей, їхній розвиток та психічне здоров`я. У разі зміни обставин у відносинах сторін, насамперед, відносин як між батьками, встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дітьми тощо, місце проживання дітей може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Відтак, враховуючи наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, оцінивши надані докази, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позову та наявність підстав для задоволення зустрічного позову. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). У контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Outcome: approved