Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «ОТП Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що згідно наказу № 673/19-01К від 26.03.2019 року [PERSON] був прийнятий на посаду керуючого відділенням «Лермонтовське» АТ «ОТП Банк» у м. Одеса. 11.08.2020 року позивача було прийнято до Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору, яка діє в АТ «ОТП Банк» та 15.08.2020 року обрано до складу виборного органу виконавчого комітету Профспілки. 12.08.2022 року наказом № 1389/22-01К`Про звільнення [PERSON] » позивача було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників», на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Однак, позивач зазначає, що його звільнення з роботи відбулося із суттєвим порушенням норм трудового законодавства. Так, [PERSON] вказує на те, у АТ «ОТП Банк» були відсутні підстави для змін в організації праці, що вимагали б скорочення чисельності або штату Відділення. В порушення ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про професійні спілки. Їх права та гарантії діяльності» відповідач АТ «ОТП Банк» не провів не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень консультації із Профспілкою співробітників банківського та фінансового сектору, які могли привести до запобігання звільненню [PERSON] 03.06.2022 року позивачу було вручено повідомлення про вивільнення, однак, в порушення ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України не було належним чином запропоновано для переведення на всі вакантні посади у АТ «ОТП Банк», а у переліку запропонованих посад позивача було повідомлено про те, що банк проводитиме конкурс на вказані посади та за наявності кандидата, що відповідає повністю такій посаді - перевага буде надана такому кандидату. Окрім того, звільнення [PERSON] відбулося з порушенням ст. 43-1 КЗпП України без попереднього звернення для отримання згоди до Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким скасувати наказ АТ «ОТП Банк» № 1389/22-01К «Про звільнення [PERSON] » від 12.08.2022 року та поновити [PERSON] на посаді керуючого відділенням в АТ «ОТП Банк» з робочим місцем у м. Одеса, а також стягнути на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу станом на дату винесення судового рішення. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 01.09.2022 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Суд констатує, що представником відповідача Яшиним О.С. було надано відзив на позову заяву, у якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні даного позову. Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідача вказує на те, що Профспілка співробітників банківського та фінансового сектору не є первинною профспілкою АТ «ОТП Банк», є сторонньою до установи Банку організацією і жодних обов`язків у АТ «ОТП Банк» щодо призначення чи звільнення з посад тощо перед нею не має. АТ «ОТП Банк» було в повній мірі дотримано вимоги трудового законодавства та було надано [PERSON] численні пропозиції роботи відповідно до його кваліфікації, однак позивач від усіх запропонованих вакансій відмовився, що підтверджується його особистим підписом. Позивач [PERSON] та представник позивача, який є одночасно представником третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Окрім того, представник позивача пояснив, що [PERSON] не було запропоновано аналогічні вакансії (керуючого відділення), які були вільними, а саме: ¦Керуючого відділенням АТ «ОТП Банк» в м. Кам`янець - Подільський. Як вбачається з повідомлення Банку на адресу НБУ №04-68-68-3/1378 від 27.12.2022 року нового керівника Відділення призначено 28.12.2022 (наказом від 22.12.2022). Таким чином, ця посада була вакантною в період з 03.06.2022 по 12.08.2022 і не пропонувалася [PERSON] ; ¦Керуючого відділення «Озарянське» АТ «ОТП Банк» в м. Харків. Як вбачається з повідомлення Банку на адресу НБУ №01-68-68-3/715 від 18.08.2022 нового керівника призначено 17.08.2022 (наказом від 15.08.2022). Таким чином, ця посада була вакантною в період з 03.06.2022 по 12.08.2022 і не пропонувалася [PERSON] . Позивач та представник позивача просили суд ухвалити рішення, яким скасувати наказ АТ «ОТП Банк» № 1389/22-01К «Про звільнення [PERSON] » від 12.08.2022 року та поновити [PERSON] на посаді керуючого відділенням в АТ «ОТП Банк» з робочим місцем у м. Одеса, а також стягнути на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу станом на дату винесення судового рішення. Представник відповідача Яшин О.С. в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. З приводу посад, зазначених представник позивач у судовому засіданні пояснив, що такі не були запропоновані позивачу, оскільки були особи з числа працівників, які на той час виконували обов`язки керівників відділення у м. Кам`янець - Подільський та м. Харкові. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, включаючи можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. По справі встановлено, що згідно наказу № 673/19-01К від 26.03.2019 року [PERSON] був прийнятий на посаду керуючого відділенням «Лермонтовське» АТ «ОТП Банк» у м. Одеса, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією Трудової книжки Серії БТ - І від 12.07.1994 року (Т. 1 а.с. 65 - 67). 11.08.2021 року позивача було прийнято до Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору, яка діє в АТ «ОТП Банк» та 15.08.2021 року обрано до складу виборного органу виконавчого комітету Профспілки, про що листом від 16.08.2021 року за № 107 було повідомлено АТ «Універсал Банк» (Т. 1 а.с. 26). 12.08.2022 року наказом № 1389/22-01К «Про звільнення [PERSON] » позивача було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників», на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (Т. 1 а.с. 46). З`ясувавши позиції сторін, а саме твердження позивача, представника позивача та заперечення представника відповідача, викладених у судовому засіданні, а також у позовній заяві та відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, дослідивши аргументи сторін на надавши оцінку наданим суду доказам, суд доходить наступних висновків по справі. І. Висновок суду щодо наявності змін в організації виробництва і праці, а також скорочення штату працівників. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Розглядаючи трудові спори, пов`язані із звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до ч. 3 ст. 64 ГК України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Вказана стаття закріплює безпосереднє право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис. Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України. Отже, суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний, зокрема, перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями досліджувати питання доцільності скорочення чисельності або штату працівників. Даний висновок закріплений у постанові КЦС ВС від 29.09.2021 року за результатами розгляду справи № 263/8207/18, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з роз`ясненням Міністерства юстиції України від 25.01.2011 "Гарантії працівників у разі ліквідації або реорганізації підприємства, установи, організації" скорочення чисельності або штату працівників може бути одним з різновидів вдосконалення виробництва. При цьому скорочення чисельності та скорочення штату не тотожні поняття. Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату ? зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому, одночасно можуть вводитися інші посади, спеціальності, професії тощо, в результаті чого кількість працівників може і не зменшуватися, а в окремих випадках навіть збільшуватися. По справі встановлено, що Рішенням Правління АТ «ОТП Банк» № 114 від 19.05.2022 року вирішило у зв`язку з недоцільністю подальшого ведення бізнесу припинити діяльність відділення «Лермонтовське» АТ «ОТП Банк» в м. Одеса, що знаходиться за адресою: 65012, м. Одеса, вул. Белінського, 8, з 15.08.2022 року (надалі - Рішення) Даний факт підтверджується наявним у матеріалах справи копією вказаного Рішення (Т. 1 а.с. 45). Суд констатує, що прийняття Правлінням АТ «ОТБ Банк» вказаного рішення кореспондується з ч. 3 ст. 64 ГК України, згідно якої підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Згідно п. 2 вказаного Рішення координатором процесу припинення діяльності Відділення призначити Департамент з продажів роздрібного бізнесу та управління мережею (Л.А. Сирота). Згідно п.п. 4.1 - 4.3 п. 4 Рішення Департаменту з продажів роздрібного бізнесу та управління мережею та Департаменту управління персоналом: ?Відповідно до ст. 43 КЗпП України отримати попередню згоду на звільнення від виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членами якої є працівники відділення; ?Відповідно до п. 1 ст. 40, ст. 49-2 з урахуванням норм ст. 42 КЗпП України, ст. 20 ЗУ «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», персонально письмово попередити працівників Відділення про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці до дати вивільнення; ?У зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці (відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України), у разі відсутності іншої роботи, неможливості переведення працівників за їх згодою на іншу роботу, розірвати трудові договори з працівником Відділення. Згідно Листа НБУ від 01.08.2023 року № 27-0009/55822 «Про надання інформації щодо відділень АТ «ОТП Банк» станом на 28.07.2023 року у продовж період з 12.08.2022 року по даний час закрилось 12 відділень АТ «ОТП Банк» та було припинено повноважень керівників цих відділень, в тому числі і Відділення «Лермонтовське» АТ «ОТП Банк» в м. Одеса (Т. 2 а.с. 146 - 147). Таким чином, судом встановлено, що повністю ліквідовувалося відділення «Лермонтовське» АТ «ОТП Банк», і посади з цього відділення підлягали скороченню, а тому суд доходить висновку, що у АТ «ОТП Банк» дійсно відбулися зміни в організації виробництва і праці та мало місце скорочення штату. ІІ. Висновок суду щодо законності звільнення [PERSON] . Висновок суду щодо порушення АТ «ОТП Банк» при звільнення [PERSON] вимог ст. 43 КЗпП України щодо попереднього звернення до Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору. Згідно приписів п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно вимог ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 5 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. Згідно приписів ч. 2 ст. 252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об`єднання професійних спілок). У відзиві на позовну заяву представник відповідача Яшин О.С. вказував на те, що Профспілка співробітників банківського та фінансового сектору не є первинною профспілкою АТ «ОТП Банк», є сторонньою до установи Банку організацією і жодних обов`язків у АТ «ОТП Банк» щодо призначення чи звільнення з посад тощо перед нею не має. Проте, суд не може погодитися із вказаним твердженням представника відповідача з огляду на наступне. Листом від 15.01.2021 року № 058 керівником Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору Жолудєвим О.В. відповідача АТ «ОТП Банк» було повідомлено про те, що на виконання вимог ст. 16 ЗУ «Про професійні спілки, їх права і гарантії діяльності» БАНКФІНПРОФ повідомляє про початок своєї діяльності в АТ «ОТП Банк» у зв`язку з прийняттям на роботу до АТ «ОТП Банк» дійсного члена Профспілки [PERSON] на підставі її заяви про вступ до Профспілки від 25.09.2020 року ( Т. 1 а.с. 238 - 239). По справі встановлено, що 11.08.2021 року на підставі заяви [PERSON] був прийнятий про Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору (Т. 1 а.с. 21). 15.08.2021 року Профспілкою співробітників банківського та фінансового сектору було прийнято рішення обрати [PERSON] до складу виборного органу Профспілки - Виконавчого комітету. В матеріалах справи наявний Статут Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору, відповідно до п. 1.7 якого Профспілка створена із первинним статусом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» для представництва і здійснення захисту прав та інтересів членів профспілок на відповідному рівні договірного регулювання трудових і соціально-економічних відносин профспілки, організації профспілок можуть мати статус первинних, місцевих, обласних, регіональних, республіканських, всеукраїнських. Статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, закладі освіти або об`єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 14 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» Статут (положення) профспілки повинен містити: територіальну, галузеву або фахову сферу діяльності. Як вбачається із п. 1.6 Статуту Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору, сфера діяльності Профспілки - галузева: Профспілка поширює свою діяльність на підприємства (установи, організації) банківського та фінансового сектору незалежно від форми власності. З наявної в матеріалах справи Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що Профспілка співробітників банківського та фінансового сектору внесена до даного реєстру, їй присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи 43714763, вид діяльності зазначено: діяльність професійних спілок (основний). По справі встановлено, що під час роботи [PERSON] у АТ «ОТП Банк» позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. На виконання ч. 3 ст. 252 КЗпП України відповідачем направлялося до Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору, членом якої є [PERSON] , лист з метою попереднього погодження застосування стягнення. Даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією листа - відповіді № 14-1-14-1/1207 від 15.12.2021 року ( Т. 1 а.с. 245). Окрім того, судом встановлено, що під час звільнення інших працівників з АТ «ОТП Банк», які входять до виборних органів Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору, відповідач звертався до голови наглядової ради Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору [PERSON] із поданням про розірвання трудового договору з працівниками АТ «ОТП Банк» ( Т. 1 а.с. 41). Окрім того, як вже було встановлено вище судом, п.п. 4.1 п. 4 Рішення Правління АТ «ОТП Банк» від 19.05.2022 року № 114 Департаменту з продажів роздрібного бізнесу та управління мережею та Департаменту управління персоналом: відповідно до ст. 43 КЗпП України отримати попередню згоду на звільнення від виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членами якої є працівники відділення. Таким чином, встановленими вище судом обставинами спростовуються твердження представник відповідача АТ «ОТП Банк» про те, що Профспілка співробітників банківського та фінансового сектору не діє у АТ «ОТП Банк». По справі встановлено, що звільнення [PERSON] з посади керуючого Відділення «Лермонтовське» АТ «ОТП Банк» у м. Одеса відбулося без попередньої згоди виборного органу Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору. Суд зауважує, що відсутність такого рішення під час звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода на звільнення може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору. Вказаний висновок зроблено у постанові КЦС/ВС від 05.09.2019 року за результатами розгляду справи № 336/5828/16, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. Отже, як при звільненні члена профспілкової організації без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (стаття 43 КЗпП України), так і при звільненні члена виборного профспілкового органу без отримання попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (стаття 252 КЗпП України) суд має зупинити провадження у справі та запитати відповідний орган щодо згоди на звільнення. Відсутність такого рішення під час звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода на звільнення може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору. Суд констатує, що рамках розгляду даної справи ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.01.2023 року, було постановлено звернутися до Профспілки співробітників банківського та фінансового сектору із запитом про надання згоди чи відмови у наданні згоди, з додержанням вимог ст. 43 КЗпП України, на звільнення [PERSON] з посади керуючого відділенням «Лермонтовське» АТ «ОТП Банк» в м. Одеса на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказана ухвала суду від 17.01.2023 року постановою Одеського апеляційного суду від 13.03.2023 року була залишена без змін (Т. 2 а.с. 69 - 72). У відповідь на ухвалу суду від 17.01.2023 року Профспілкою співробітників банківського та фінансового сектору було направлено до суду Повідомлення від 20.02.2023 року про відмову на подання про звільнення [PERSON] , з якого вбачається, що виконавчий комітет Профспілки одноголосно ухвалив рішення про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору з керуючим відділення «Лермонтовське» АТ «ОТП Банк» [PERSON] , на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що звільнення [PERSON] із займаної посади було проведено за відсутності згоди профспілки, членом виборного органу якого він є, а також враховуючи те, що Профспілкою співробітників банківського та фінансового сектору було повідомлено про те, що вона не надає згоди на звільнення [PERSON] , суд доходить висновку про те, що АТ «ОТП Банк» під час звільнення позивача було порушено вимоги статті 43 КЗпП України. ІІ.Б. Висновок суду щодо порушення АТ «ОТП Банк» при звільнення [PERSON] вимог ст. 49-2 КЗпП України. Як було встановлено по справі, Рішенням Правління АТ «ОТП Банк» № 114 від 19.05.2022 року вирішило у зв`язку з недоцільністю подальшого ведення бізнесу припинити діяльність відділення «Лермонтовське» АТ «ОТП Банк» в м. Одеса, що знаходиться за адресою: 65012, м. Одеса, вул. Белінського, 8, з 15.08.2022 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Згідно з частиною третьою статті 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Вказаний висновок сформовано у постанові КЦС/ВС від 20.01.2020 року за результатами розгляду справи № 761/41149/16-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву та наданих в судовому засіданні поясненнях вказував на те, що АТ «ОТП Банк» було надано [PERSON] численні пропозиції роботи відповідно до його кваліфікації, однак, позивач від усі запропонованих посад відмовився. Так, стороною відповідача було надано до суду пропозиції роботи від 03.06.2022 року, 09.06.2022 року, від 16.06.2022 року, від 21.06.2022 року, від 28.06.2022 року, 08.07.2022 року, 13.07.2022 року,19.07.2022 року, 01.08.2022 року, 04.08.2022 року, 09.08.2022 року та 12.08.2022 року (Т. 1 а.с. 167 - 211). Також у таких пропозиціях було зазначено про те, що Банк проводитиме конкурс на вказані посади та за наявності кандидата, що відповідає повністю такій посаді - перевага буде надана такому кандидату. Із вказаних пропозицій роботи за даний період вбачається, що [PERSON] відмовився від запропонованих йому посад. В судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він дійсно відмовся від таких посад, оскільки вважав, що він не повинен проходити жодного конкурсу, так як АТ «ОТП Банк» повинно було його перевести на відповідну посаду, а конкурсна процедура суперечить вимогам ст. 49-2 КЗпП України. Окрім того, позивач вказував на те, що йому було запропоновано не всю наявну роботу у АТ «ОТП Банк», яка відповідає його рівню кваліфікації. Щодо твердження сторони позивача, що конкурсна процедура суперечить вимогам ст. 49-2 КЗпП України, то суд зазначає наступне. По справі встановлено, що 01.08.2022 року було закрито відділення АТ «ОТП Банк» в м. Мелітополь, а 08.08.2022 року було закрито відділення АТ «ОТП Банк» в м. Бердянськ. Даний факт підтверджується Листом НБУ від 31.05.2023 року № 27-0007/38080 (Т. 2 а.с. 200 - 201). З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що у зв`язку з закриттям відділень АТ «ОТП Банк» відбулося значне скорочення посад та зайняття всіх вакантних посад працівниками, посади яких підлягали скороченню, здійснювалось в порядку переведення. Проте суд констатує, що передування переведенню порядку відбору жодним чином не суперечить ст. 49-2 КЗпП України, оскільки такий порядок встановлюється з метою: а) перевірки відповідності кандидата кваліфікаційним вимогам, визначеним до кожної посади, б) у разі наявності кількох кандидатів на одну посаду - обрання кандидата з найвищим рівнем кваліфікації. Однак, суд погоджується із твердженням [PERSON] проте, що йому не було запропоновано всі вакантні посади, які існували у АТ «ОТП Банк». Із матеріалів справи вбачається, що наказом АТ «ОТП Банк» від 16.05.2022 року № 810/22-01К у зв`язку із звільненням попереднього керівника було призначено в.о. керуючого відділенням АТ «ОТП Банк» в м. Кам`янець - Подільський. Нового керівника Відділення призначено 28.12.2022 наказом № 2199/22-01К від 22.12.2022. Вказана обставина підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням АТ «ОТП Банк» на адресу НБУ №04-68-68-3/1378 від 27.12.2022 року (Т. 3 а.с. 201 - 202). Наказом від 26.04.2022 року № 753/22-01К у зв`язку із звільненням попереднього керівника було призначено в.о. керуючого відділення «Озарянське» АТ «ОТП Банк» в м. Харків. Нового керівника призначено 17.08.2022 наказом № 1412/22-01К від 15.08.2022. Вказана обставина підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням Банку на адресу НБУ №01-68-68-3/715 від 18.08.2022 (Т. 3 а.с. 205 - 206). Наказом від 17.05.2022 року № 816/22-01К у зв`язку із звільненням попереднього керівника було призначено в.о. керуючого відділення АТ «ОТП Банк» в м. Миколаїв. Нового керівника призначено 01.03.2023 наказом № 304/23-01К від 28.02.2023. Вказана обставина підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням Банку на адресу НБУ №04-68-68-3/204 від 03.03.2023 (Т. 3 а.с. 203 - 204). В судовому засіданні представник відповідача також підтвердив той факт, що виконуючих обов`язків керуючих вказаних вище відділень було призначено із числа діючих працівників у зв`язку із тим, що з початком повномасштабного вторгнення РФ до України, яке відбулося 24.02.2022 року, працівники відділень, які були у близькості до активних воєнних дій почали звільнятися, в тому числі і керуючі відділень. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про зайнятість населення» вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа. З огляду на вищевикладене суд констатує, що вказані вище посади у період з 03.06.2022 року по 12.08.2022 року були вільними, оскільки особи, які згідно наказів працівники, які були призначені виконуючими обов`язків керуючих відповідних відділень АТ «ОТП Банк» не виконували обов`язки тимчасово відсутнього працівника, а виконували обов`язки саме за вакантною посадою у зв`язку із звільненням попередніх керівників. Однак, суд зазначає, що вказані посади керуючого відділення АТ «ОТП Банк» у м. Кам`янець - Подільський, м. Харків та м. Миколаїв не пропонувалися [PERSON] , хоча за кваліфікаційним рівнем повністю відповідають його раніше займаній посаді - керуючого відділення «Лермонтовське» АТ «ОТП Банк» у м. Одесі. Оскільки, [PERSON] не було запропоновано всю наявну на АТ «ОТП Банк» роботу, тобто вакантні посади, які існували на день його звільнення, судом встановлено, що відповідачем АТ «ОТП Банк» при звільненні [PERSON] з посади керуючого відділення «Лермонтовське» АТ «ОТП Банк» було порушено вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що наказ Акціонерного товариства «ОТП Банк» № 1389/22-01К від 12.08.2022 року «Про звільнення [PERSON] » підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позивач підлягає поновленню на роботі. ІІІ. Висновок суду щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Розмір середнього заробітку необхідно проводити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з наступними змінами (далі - Порядок). Згідно з пунктами 2, 5 цього Порядку середня заробітна плата працівника обчислюється виходячи із його заробітної плати за два останніх відпрацьованих місяця, які передували звільненню, а нарахування середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З наявної у матеріалах справи Довідки про доходи № 03-02-2-19-3/695 від 11.08.2022 року вбачається, що позивачу у червні 2022 року нараховано заробітну плату у розмірі 34701,88 грн., а у липні 2022 року заробітну плату у розмірі 34721,40 грн. Середньомісячна заробітна плата позивача буде складати 34711,64 грн. (69423,28/2). Загальна кількість відпрацьованих робочих днів у червні - липні 2022 року становить 43 дні. Отже, середньоденна заробітна плата позивача складає 807,24 (34711,64/43). Відповідно до Постанови КМ України від 8 лютого 1995 р. N 100 розрахунок середнього заробітку такий: 807,24 грн х кількість робочих днів за час вимушеного прогулу (327 робочих днів). Враховуючи, що [PERSON] було незаконно звільнено 12.08.2022 року та має бути поновлено на роботі, суд приходить до висновку, що середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.08.2022 року по 13.11.2023 року становить 263967,48 грн (807,24 грн. (середньоденна заробітна плата) х 327 (кількість робочих днів). Саме така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи докази суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально - правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12.06.2014 року у справі № 6-32цс13). Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволені позовних вимог та захисту порушеного права позивача в судовому порядку. Відповідності до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, а також про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. за позовну вимогу немайнового характеру та 3959,51 грн. за позовну вимогу майнового характеру, встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2022 року (рік звернення до суду з позовом). На підставі наведеного,

Outcome: approved