Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У березні 2023 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . 27 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. 14 вересня 2016 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу малолітня дочка залишилася проживати з матір`ю. 25 квітня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ про стягнення із позивача аліментів на користь відповідача. Із 2015 року відповідач почала будувати сімейні відносини з іншими чоловіком [PERSON] . У 2020 році відповідач народила доньку від свого співмешканця. Станом на 2021 рік дочка позивача проживала разом із відповідачем, вітчимом та сестрою по матері. У 2021 році позивач при зустрічах із донькою [PERSON] почав помічати погіршення її психологічного стану, що дитина стала замкнутою, наляканою, погано розмовляла, тому позивач звернувся з донькою за допомогою до психолога. Психологом на сеансах з`ясовано, що дитина неодноразово переживала сексуальне насильство від свого вітчима. Після отриманої інформації, позивач із грудня 2021 року забрав доньку проживати до себе та звернувся до Національної поліції із заявою про вчинення злочину. Повідомивши інформацію відповідачу про вчинене сексуальне насильство щодо дитини, вона ніяк не відреагувала та припинила контакт із дитиною. Позивач та його дружина, [PERSON] , почали здійснювати догляд за [PERSON] , вона стала охайною, почала розмовляти, систематично відвідувати шкільні заняття, робить успіхи у навчанні. Із грудня 2021 року відповідач жодного разу не йшла на контакт із дитиною, не відвідувала її, хоча проживає в одному населеному пункті, та не брала участі в її житті та утриманні. Ураховуючи викладене, позивач просить визначити місце проживання доньки [PERSON] із батьком, звільнити його від сплати аліментів на доньку [PERSON] та стягувати аліменти із [PERSON] на його корить на утримування доньки. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 травня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Попович В.С. у судовому засіданні підтримали позов у повному обсязі, просили його задовольнити. Віповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала щодо позовних вимог про визначення місця проживання дитини із батьком та припинення стягнення аліментів із позивача. Щодо позовної вимоги про стягнення із неї аліментів заперечила, зазначила, що в неї немає коштів і вона отримує допомогу від держави у зв`язку з народженням двох дітей. Представник третьої особи служби у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради Броварського району Київської області у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву про долучення документів до матеріалів цивільної справи, до якої долучив копію рішення про затвердження висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини. Обставини справи, що встановлені судом Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 травня 2012 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що в сторін [INFO] народилася донька - [PERSON] . Батьком у свідоцтві про його народження зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . 27 жовтня 2012 року виконавчим комітетом Тернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 351. Прізвище дружини після шлюбу - « [PERSON] ». Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до копії судового наказу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2019 року, наказано стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі частини заробітку на двох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У копії експертного висновку від 23 грудня 2021 року, наданого психологом вищої категорії [PERSON] , вказано, що в рамках безпеки дитини рекомендовано повністю припинити контакт вітчима з [PERSON] та дозволити батькові, [PERSON] , взяти опіку над дитиною. Відповідно до копії акту обстеження житлових умов від 13.03.2023 року, складеного депутатом Калинівської селищної ради Климась В.М. видно, що за адресою: [ADDRESS] із 01.12.2021 року не зареєстрована, але дійсно проживає [PERSON] , [INFO]. Відповідно до копії акту обстеження умов проживання № 17 від 03 березня 2023 року, складеного представниками служби у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради, видно, що створені всі належні умови для проживання та розвитку дитини [PERSON] . Із копії психолого-педагогічної характеристики учениці 4-А класу Красилівського загального закладу середньої освіти [PERSON] , [INFO] вбачається, що з 01.12.2021 р. відбулися значні зміни в поведінці дитини. Зникли пропуски без поважних причини, процес навчання перейшов на середній рівень, дистанційно була на всіх уроках, до виконання громадських доручень ставиться відповідно. Зовнішній вигляд має охайний, чиста, одяг відповідає погоднім умовам. Із копії характеристики № 3 від 13 березня 2023 року, виданої начальником відділу технічного забезпечення РЦ Київ Матвієнком А. видно, що [PERSON] працює на посаді техніка-електрика у відділі технічного забезпечення РЦ Київ із 18.01.2019. За час роботи в розподільчому центрі ТОВ «РУШ» зарекомендував себе з позитивної сторони. Старанно та вчасно виконує розпорядження та задачі керівництва. Не конфліктний та доброзичливий. У колективі підтримує добрі та рівні стосунки з колегами. Трудову дисципліну не порушував, не був помічений в зловживанні алкоголем. Відповідно до копії характеристики [PERSON] № 21 від 14.01.2022 року, виданої старостою села Красилівка [PERSON] , вбачається, що [PERSON] за час проживання в селі зарекомендувала себе позитивно. Компрометуючих матеріалів відносно поведінки [PERSON] виконком немає. Із матеріалів справи встановлено, що у відповідача [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . До матеріалів справи долучено висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Калинівської селищної про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком, [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Вирішуючи дану справу, суд виходить з того, що відповідно до ст. 141 СК України мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей». Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Ураховуючи, що позивач займається вихованням дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої дитини з батьком буде відповідати саме інтересам дитині, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному. Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні. Щодо позовних вимог про припинення стягнення аліментів із позивача та стягнення аліментів із відповідача Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Частиною 4 статті 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. У відповідності ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Судом установлено, що з грудня 2021 року [PERSON] проживає разом із батьком та повністю перебуває на його утриманні, що не заперечується відповідачем, а тому відпали підстави для стягнення з позивача аліментів на користь відповідача. Разом із тим, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги той факт, що на утриманні відповідача [PERSON] знаходиться двоє малолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів із відповідача підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частки усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на викладені норми чинного законодавства, та враховуючи ті обставини, що позивач звільнений від сплати судового збору, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1 073, 60 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial