Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії ПрАТ «АК «Київводоканал» щодо включення до суми заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення до належної [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] , заборгованості попереднього власника, що виникла за період до 12.10.2021 та скоригована виконавцем шляхом донарахування у січні 2022 року, а також зобов`язати відповідача виключити із суми заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, заборгованості попереднього власника. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] , починаючи з 12.10.2021 є власником об`єкту нерухомого майна, а саме: однокімнатної квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Буглак О.Г. за реєстровим номером 8605, та є споживачем комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж), які надаються ПрАТ «АК «Київводоканал». У пункті 10 договору купівлі-продажу [PERSON] як продавець вищевказаної квартири гарантував сплату комунальних послуг та інших платежів по утриманню квартири станом на момент передачі ключів від квартири. При цьому 12.10.2021 комунальний концерн «Центр комунального сервісу» видав довідку № 319 про стан заборгованості за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якої заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг перед ПрАТ «АК «Київводоканал» відсутня, а при наявності ознаки лічильників інформація надається постачальником послуг. У грудні 2021 року за участі представників відповідача у квартирі [ADDRESS] було замінено прилад обліку холодної води (лічильник), який прийнято ПрАТ «АК «Київводоканал» на абонентський облік згідно акту від 23.12.2021. Разом з тим, у лютому 2022 року позивач виявив у поштовому ящику квартири рахунок-повідомлення за січень 2022 року, в якому було зазначено, що споживач послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за особовим рахунком № [NUMBER] повинен сплатити суму боргу за надані послуги у розмірі 44687,67 грн., чим грубо порушив законні права та інтереси позивача як власника та споживача послуг, безпідставно нарахувавши йому заборгованість попереднього власника квартири, яка виникла до моменту придбання цього нерухомого майна. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.02.2023 позовну заяву [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про захист прав споживачів передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою суду від 22.05.2023 цивільну справу прийнято до свого провадження та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 17.08.2023 представник відповідача ПрАТ «АК «Київводоканал» - Тараненко С.В. подав відзив на позов з викладенням своїх міркувань по суті предмету позову з посиланням на норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Виходячи з цього, відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. Відкриття нового особового рахунку відбувається лише в разі новозбудованого житлового приміщення на підставі ордеру або іншого документу, що засвідчує його право на те чи інше житлове приміщення, а також за рішенням суду. Відкриття та закриття особового рахунку житлового приміщення приватної форми власності здійснюється одночасно. Для закриття особового рахунку споживач зобов`язаний розрахуватися за надані йому послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Попередній власник, свого обов`язку щодо утримання майна в частині сплати за послуги з централізованого водопостачання холодної води та централізованого водовідведення не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. В зв`язку з тим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням переоформлення відбувається лише за ПІБ власника або квартиронаймача. Таким чином, немає законних підстав для виключення з особового рахунку позивача суми заборгованості попереднього власника, що виникла до 12.10.2021. Таким чином, діями відповідача не порушені права позивача, як споживача. Цими діями позивач не був позбавлений можливості здійснити (реалізувати) свої права споживача повністю або частково, а сама по собі вказівка в особовому рахунку про наявність заборгованості не тягне для позивача негативних наслідків. Крім того, при укладанні договору купівлі-продажу квартири, позивач повинен був переконатися в тому, що разом з новою квартирою до нього не перейдуть борги за комунальні послуги попереднього власника, тобто отримати документи про відсутність або існування заборгованості по комунальним платежам. Так, позивачем до позовної заяви долучено довідку про стан заборгованості, видану КК «Центр комунального сервісу» в якій зазначено, що «при наявності ознак лічильників (в квартирі були встановлені прилади обліку) інформація надається ПрАТ «АК «Київ водоканал». Однак за довідкою про відсутність заборгованості до ПрАТ «АК «Київводоканал» ні позивач, ні попередній власник не звертався. Разом з тим, позивач стверджує, що проведене донарахування у розмірі 44 615,95 грн є заборгованістю попереднього власника, однак позивачем не надано жодного доказу підтверджуючого зазначені обставини. Представник позивача наголошував, що як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Так, з урахуванням положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред`явлення позову про встановлення факту відсутності жодного відношення позивача до заборгованості, зобов`язання виключити заборгованість за житлово-комунальні послуги особового рахунку. 03.07.2023 на адресу суду надійшла заява позивача в якій останній позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити судовий розгляд у його відсутність. В судове засідання зявився представник відповідача ПрАТ «АК «Київводоканал» - Дементович М.В., в задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав викладених у відзиві. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , починаючи з 12.10.2021 є власником об`єкту нерухомого майна, а саме: однокімнатної квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Буглак О.Г. за реєстровим номером 8605, та є споживачем комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж), які надаються ПрАТ «АК «Київводоканал». При цьому 12.10.2021 помунальний концерн «Центр комунального сервісу» видав довідку № 319 про стан заборгованості згідно якої при наявності ознаки лічильників відповідна інформація надається постачальником послуг, зокрема, ПрАТ «АК «Київводоканал». У грудні 2021 року за участі представників відповідача у квартирі [ADDRESS] було замінено прилад обліку холодної води (лічильник), який прийнято ПрАТ «АК «Київводоканал» на абонентський облік згідно акту від 23 грудня 2021 року, що визнається обома сторонами. Разом з тим, у лютому 2022 року позивач виявив за особовим рахунком № [NUMBER] заборгованість за надані послуги у розмірі 44687,67 грн, у зв`язку з чим звернувся з відповідним зверненням до ПрАТ «АК «Київводоканал». Відповідно до копії листа від 23.05.2022 № 2194/8/8/02-22 по особовому рахунку № [NUMBER] нарахування за надані послуги повинні проводитися за показниками квартирних приладів обліку води, проте такі показники надавалися нерегулярно, тому товариство змушене було деякий час формувати повідомлення на сплату з розрахунку середніх показників. Після заміни лічильника холодної води у січня 2022 року фахівцем центру обслуговування споживачів ПрАТ «АК «Київводоканал» були внесені зміни в облікову базу щодо фактичних показників квартирних приладів обліку води та проведено коригування нарахувань шляхом нарахування суми 44615,95 грн за фактично спожиті послуги, що було відображено у рахунку-повідомленні на оплату послуг га січень 2022 року. На даний час заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення по квартирі [ADDRESS] складає 44654,86 грн, яка підлягає обов`язковій сплаті, для коригування якої у відповідача відсутні підстави. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна. Подібні за змістом правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28.11.2018 у справі № 200/14925/15-ц (провадження № 61-13874св18). При цьому у постанові Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20) зроблено висновок про те, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Договір купівлі-продажу від 12.10.2021, згідно з яким [PERSON] став власником квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Більше того, у пункті 10 договору купівлі-продажу [PERSON] як продавець вищевказаної квартири гарантував сплату комунальних послуг та інших платежів по утриманню квартири станом на момент передачі ключів від квартири. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо обрання позивачем не належного способу судового захисту у спірних правовідносинах, виходячи із наступного. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06.04.2021 у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20. З урахуванням фактичних обставин цієї справи, вимоги [PERSON] про зобов`язання ПрАТ «АК «Київводоканал» виключити з обліку за його особовим рахунком заборгованість попереднього власника квартири відповідають критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновило б порушені права позивача та встановило б між сторонами правову визначеність. Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 01.09.2020 у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604св20), а також у постанові від 26.01.2022 у справі № 201/11406/20 (провадження № 61-18079св21). Отже, враховуючи що відповідач не визнав і активно заперечував щодо задоволення позову про виключення чужої заборгованості саме з особового рахунку позивача, а згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України (завдання та основні засади цивільного судочинства) захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572св22). Разом з тим суд наголошує, шо згідно облікових даних ПрАТ «АК «Київводоканал» на момент продажу квартири [ADDRESS] заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення складала 119,33 грн, що не оспорюється сторонами. Показники квартирних приладів обліку води надавалися не регулярно, ПрАТ «АК «Київводоканал» формувало повідомлення на сплату з розрахунку середніх показників. При цьому у кв. [ADDRESS] встановлені прилади обліку за допомогою яких і здійснюється облік фактичного водоспоживання. Відповідно до п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила 630) (редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Водночас згідно п. 14 Правил 630 показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Позивач набув у власність квартиру [ADDRESS] - 12.10.2021, при цьому, фіксації приладів обліку станом на дату купівлі-продажу вказаної квартири здійснено не було. Про фактичні показники приладів обліку, Відповідачу стало відомо лише 23.12.2021 під час заміни приладу обліку холодної води, на підставі яких було здійснено коригування нарахувань. Враховуючи вищевикладене суд позбавлений можливості встановити конкретну суму заборгованості яка належить попередньому власнику та суму заборгованості яка належить [PERSON] , оскільки між укладанням договору купівлі-продажу 12.10.2021 та заміною квартирних приладів обліку холодної води 23.12.2021, коли фахівцем центру обслуговування споживачів ПрАТ «АК «Київводоканал» було зафіксовано останні показники лічильника, минуло більше двох місяців, а відтак не виключена можливість використання наданих послуг на суму 44615,95 грн самим позивачем за вказаний період. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги пред`явлені в прохальній частині позову не обґрунтовані позивачем, а тому у задоволенні позовних вимого слід відмовити. З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд прийшов висновку щодо відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, судовий збір в розмірі 2147,20 грн (дві майнові вимога для фізичної особи) належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed