Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

позивач звернулася до суду із позовом, яким просила розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем 09 вересня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис 3212. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння, спільного господарства вони фактично не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. У шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] , який на час подання позову є неповнолітнім. У судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Від відповідача у судове засідання надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнає. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6), шлюб між сторонами зареєстровано 09.09.2006 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис 3212. У шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, спільного господарства вони не ведуть, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Крім того, у суду не має сумніву щодо добровільності визнання позову відповідачем. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, заявами сторін. Крім того, ст. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними підлягає розірванню, а дошлюбне прізвище позивача відновленню. При цьому, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати. Порядок розподілу судових витрат визначений ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з оригіналу квитанції (а.с. 1), позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати, зокрема судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved