Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що між сторонами 30 грудня 2015 року укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 91. Від відносин у шлюбі подружжя мають спільну малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого Томаківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 29.07.2016 року, актовий запис №70. Підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу послугували ті обставини, що спільне життя між ними не склалося. Через різні погляди на життя подружжя втратило почуття любові одне до одного. Фактичні шлюбні відносини між ними припинилися в березні 2023 року. З того часу спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу є неможливим. Після розірвання шлюбу малолітня дитина буде проживати з матір`ю. Ухвалою суду від 06.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, підтримує позовні вимоги про розірвання шлюбу в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , за адресою місця реєстрації був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з датою отримання повістки 12.10.2023 року. Однак, не з`явився в судове засідання, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд за його відсутності, або заяви про визнання позову, а так само не надав відзив на позов. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі змісту ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Матеріалами справи доведено, що 30 грудня 2015 року між сторонами укладено шлюб, відповідний запис №91, місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 30.12.2015 року серія [NUMBER] . Копія свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 29.07.2026 року виданого Томаківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області підтверджує, що сторони мають спільну малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд розірвати шлюб, посилаючись на те, спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя вони втратили почуття любові одне до одного, фактично з березня 2023 року шлюбні відносини між ними припинилися. Тобто, фактичні взаємини подружжя на теперішній час не дають підстав зберегти сім`ю. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Отже, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім`ї суспільно корисною, і взагалі складовою самого суспільства. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. За таких обставин суд прийшов до висновку про наявність вагомих підстав в даному випадку для розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір в сумі 1073,60 грн. Квитанція №109824330 від 22.09.2023 року підтверджує факт оплати [PERSON] судового збору в дохід держави в сумі 1073,60 грн. Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:\~у разі задоволення позову - на відповідача;\~у разі відмови в позові - на позивача;\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви про розірвання шлюбу у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved