Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Відповідач просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав письмову заяву. \~ \~ \~ \~Представник позивача на задоволенні позовних вимогах наполягала, просила розглянути справу без її участі та участі позивача, про що надав відповідну заяву. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ухвалою від 13.10.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 09.11.2023 року о 09:30 годині, про що було повідомлено сторін у справі. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що [INFO] помер батько сторін по справі [PERSON] . За життя йому належало: частина житлового будинку із надвірними спорудами [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 23.08.1995р. Інша частина будинку належала його дружині [PERSON] . Крім того, йому належала земельна ділянка площею 0,0265 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 896235. На випадок смерті [PERSON] не розпорядився належним йому майном, заповіт не залишив. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом були його діти позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та його дружина [PERSON] . Ніхто із спадкоємців у встановлений законом строк не звернувся до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини, спадкова справа не відкривалась, про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 18.10.2023р. Проте на момент смерті матері [PERSON] позивач, тобто син спадкодавця проживав разом із померлим, тобто прийняв спадщину у вигляду будинку та земельної ділянки, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Матір сторін також прийняла спадщину, але на неї не претендувала. Відповідач [PERSON] не вчинив жодних дій щодо прийняття спадщини. [INFO] померла матір позивача та відповідача [PERSON] . За життя їй належало: частина житлового будинку із надвірними спорудами [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 23.08.1995р. Крім того, їй належала земельна ділянка площею 0,10 га, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 896234. На випадок смерті [PERSON] не розпорядилась належним їй майном, заповіт не склала. Тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом були його діти позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] . У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, позивач [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини. За заявою позивача була відкрита спадкова справа № 302/2021. Відповідач у встановлений законом строк відмовився від спадщини на користь брата позивача по справі. Пізніше, при зверненні позивач до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 21.11.2019р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову. Після смерті [PERSON] це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої матері та вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України (ст.1223 ЦК України). Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батьків. Він прийняв спадщину після смерті батька відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України та не заявив про відмову від неї. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Після смерті матері [PERSON] позивач спадщину прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки його воля, як спадкоємця за законом була виражена у його діях щодо звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Таким чином, позивач прийняв спадщину, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом та заповітом в порядку ч. 3 ст. 1268 та ч.1ст.1269 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved