Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

13 червня 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] [PERSON] , [PERSON] про розірвання договору оренди та стягнення заборгованості за договором оренди. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що між ним та відповідачами 24 березня 2018 року було укладено договір оренди приватного будинку [ADDRESS] .Орендна плата за домовленістю сторін становила 8800 грн. на місяць, окрім того орендарі зобов`язувалися сплачувати комунальні послуги, кошти за спожиту електроенергію, газ та телекомунікаційні послуги. Оскільки орендарі неналежним чином сплачували вказані кошти, у них виникла заборгованість за несплату оренди житла у розмірі 52 800, грн. та за комунальні послуги - 10973,52 грн., що загалом становить 63 773, 52 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь. Окрім того, позивач просить суд розірвати договір оренди домоволодіння та зобов`язати відповідачів у тримісячний строк відновити будинок до його первісного стану. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 червня 2023 року цивільну справу № 753/9957/23 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 16 червня 2023 року. 23 червня 2023 року від Управління соціального захисту населення Дарницької РДА надійшла інформація стосовно задекларованого місця проживання відповідачів. Ухвалою суду від 27 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду у судове засідання на 01 серпня 2023 року на 11:30 год. Судове засідання призначене на 01 серпня 2023 року було відкладено на 26 вересня 2023 року у зв`язку із неявкою учасників справи. У судове засідання призначене на 26 вересня 2023 року з`явився позивач, надав пояснення стосовно позову, вказав, що оскільки відповідачі є переселенцями з тимчасово окупованої території, він здав їм свій будинок за половину вартості - 8800 грн в місяць. До 24 лютого 2022 року проблем з орендарями не було, вони сплачували кошти за проживання та комунальні послуги. Після 24 лютого 2022 року він грошей від них не вимагав, розуміючи ситуацію, проте знає, що відповідачі працювали та мали заробіток. У грудні 2022 року [PERSON] повідомив йому, що у нього в родині проблеми, дружина пішла та мабуть вони будуть виїжджати з будинку. Він не заперечував, попередив, що треба привести будинок у нормальний стан, віддати йому кошти, хоча б за останній місяці та сплатити комунальні послуги. Через 2 місяці він йому набрав та попередив, що вже треба передавати йому ключі від будинку, на що відповідач погодився, але потім перестав відповідати на його дзвінки. Він приїхав до будинку із знайомими, відкрили будинок та зайшли у середину. Будинок був у жахливому стані, безлад, цвіль, проживати там неможливо. Через деякий час він знайшов у поштовій скриньці один комплект ключів від будинку. Фактично відповідач виїхав із будинку на початку березня. Акт приймання-передачі майна вони не підписували. Просив суд розірвати договір оренди, укладений між ним та відповідачами та стягнути з відповідачів кошти за оренду за період з жовтня 2022 року по березень 2023 року, оскільки остатній платіж відповідачі сплатили у вересні 2022 року за вересень 2022 року. Також вказав, що за усною домовленістю між сторонами, отриманий ним при укладанні договору оренди завдаток у розмір 8800 грн, був зарахований за період, коли вони не сплачували кошти - з лютого 2022 року. Судове засідання було відкладено на 26 жовтня 2023 року для повторного виклику відповідачів у судове засідання. 23 жовтня 2023 року до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, у кому він також просив залишити без розгляду позовну вимогу щодо зобов`язання відповідачів у тримісячний термін відновити до первісного стану стан будинку [ADDRESS] (здійснити ремонтно-відновлювальні роботи). У судове засідання 26 жовтня 2023 року учасники справи не з`явилися. Судові повістки, що надсилались відповідачам на адреси їх зареєстрованого місця проживання повернулись до суду з відмітками: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач [PERSON] також повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи шляхом надсилання смс-повідомлення на номер телефону, який зазначено у матеріалах позову. та яке він отримав 27 вересня 2023 року о 12:41 год в додатку "Viber", про що свідчить відповідна довідка, яка міститься у матеріалах справи. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Ухвалою суду від 26 жовтня 2023 року за заявою позивача залишено без розгляду його вимогу про зобов`язання відповідачів у тримісячний термін відновити до первісного стану стан будинку [ADDRESS] (здійснити ремонтно-відновлювальні роботи). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Судом встановлено, що відповідно до копії договору дарування будинку від 31 грудня 2004 року - домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить позивачу [PERSON] (а.с. 27). 24 березня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено договір оренди приватного будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-12). Враховуючи те, що відповідачі є внутрішньо переміщеними особами, та є російськомовними особами, договір оренди було укладено російською мовою (до суду позивач також надає екземпляр договору, перекладений на українську мову). Предметом згаданого договору, відповідно до пункту 1.1 є тимчасова здача в оренду, що належить орендодавцю ( [PERSON] ) нерухомого майна - домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається з будинку та земельної ділянки 0,13 га, на якій також розміщено свердловину з насосною станцією. Пунктом 1.2 договору зазначено, що право власності орендаря на вказаний об`єкт нерухомості підтверджується договором дарування житлового будинку № 1-4935 від 31 грудня 2004 року та державним актом на землю. Згідно пункту 2.1.1 договору орендодавець передає орендарям об`єкт нерухомості шляхом підписання акту приймання-передачі. Згідно акту прийому-передачі від 24 березня 2018 року, орендодавець [PERSON] та орендарі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склали даний акт про те, що відповідно до договору оренди орендодавець передав, а орендарі прийняли у тимчасове відшкодувальне користування (оренду) нерухоме майно - домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається з будинку та земельної ділянки 0,126 га, на якій також розміщено свердловину з насосною станцією. На момент передачі користування об`єкта нерухомості зафіксовано показники лічильників: лічильник електроенергії - 17634 квт, газовий лічильник - 37876 м3. (а.с.13). Пунктом 3.1 договору оренди передбачено, що за домовленістю сторін щомісячна плата за користування об`єктом нерухомості становить 8800 грн. Розрахунок здійснюються між сторонами авансовими платежами не пізніше 30 числа кожного місяця. Пунктом 3.1.3 передбачено, що вартість комунальних послуг спожитої електроенергії, газу, телекомунікацій оплачується орендарями самостійно або відшкодовуються щомісячно орендодавцю за попереднім погодженням згідно з показаннями лічильників або квитанцій. Відповідно до пункту 3.2.1 договору сторони визначили, що на день підписання договору орендарями вноситься орендна плата за перший місяць оренди, а також завдаток у розмір 8800 грн, який повертається після закінчення договору оренди або за погодженням сторін може бути зарахований як сплата комунальних послуг, останнє прибирання, відшкодування пошкодження майна. Строк дії договору - до 30 вересня 2018 року (пункт 4.1 договору). Як зазначив позивач, дія договору за домовленістю сторін автоматично продовжувалась та такий договір діє до 30 вересня 2023 року. За приписами частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін, погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 638 цього Кодексу договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Частиною першою статті 811 ЦК України передбачено, що договір найму житла укладається у письмовій формі. Статею 820 ЦК передбачено, що розмір плати за найм житла встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за найм житла, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за найм житла не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за найм житла не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Згідно положень статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Позивач повністю виконав свої зобов`язання за вказаним договором, надавши відповідачам у користування домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі за вказаним договором свої зобов`язання належним чином не виконували. Позивач зазначає, що протягом усього строку оренди відповідачі користувалися об`єктом оренди та сплачували орендну плату, за виключенням п`яти місяців - з лютого по червень 2022 року, так як відповідачі обіцяли за цей період розрахуватися пізніше, обґрунтовуючи це тим, що них значно погіршився фінансовий стан. За домовленістю сторін за вказані місяці позивач зарахував отриману під час підписання договору оренди суму завдатку в розмірі 8800 грн. У вересні 2022 року відповідачами було сплачено останній орендний платіж в обумовленій сумі за вересень 2022 року. До моменту залишення будинку більше відповідачі кошти позивачу як орендну плату не сплачували. 24 грудня 2022 року відповідачем-1 було повідомлено позивача, що відповідачі мають намір розірвати договір оренди, як це передбачено пунктом 4.1.3 договору. 03 березня 2023 року відповідачами були залишені ключі від домоволодіння, та порушені умови договору щодо його розірвання, передбачені пунктами 4.1.2, 4.1.3 договору оренди. Звертаючись із позовом до суду, позивач, з урахуванням його пояснень, наданих у судовому засіданні 26 вересня 2023 року, вказав, що заборгованість відповідачів за оренду домоволодіння складає 52800 грн. за 6 місяців (по 8800 грн за період з жовтня 2022 року по березень 2023 року). Зважаючи на наявні у матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Доказів повної або часткової сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано, як і не надано заперечень щодо розрахунку та доводів позивача. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг, слід зазначити наступне. Пунктом 3.1.3 передбачено, що вартість комунальних послуг спожитої електроенергії, газу, телекомунікацій оплачується орендарями самостійно або відшкодовуються щомісячно орендодавцю за попереднім погодженням згідно з показаннями лічильників або квитанцій. Згідно з розрахунком, здійсненим позивачем у позовній заяві, заборгованість відповідачів щодо сплати житлово-комунальних послуг складає 10973,52 грн, з яких: станом на січень 2023 року 7641, 05 грн - борг за спожитий газ, 2332,47 грн. - борг за розподіл газу, 1000- грн - борг за спожиту електроенергію, що підтверджується копіями квитанцій, долучених до матеріалів справи (а.с. 28-30). Перевіривши проведений позивачем розрахунок, ураховуючи інформацію про нарахування та сплату житлово-комунальних послуг по будинку за адресою: [ADDRESS] , наданими ГК «Нафтогаз», «Київгаз», «Київські енергетичні послуги» станом на березень 2023 року, суд прийшов до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг на загальну суму 10866,02 грн. Врешті заявлених вимог, слід відмовити. Стосовно вимоги про розірвання договору оренди, суд зазначає таке. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частиною другою статті 825 ЦК України передбачено, що договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір. Відповідний висновок також міститься у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №910/7981/17 та у постанові від 18 листопада 2019 року № 910/16750/18. Враховуючи те, що договір оренди від 24 березня 2018 року станом на день ухвалення рішення у справі припинив свою дію (діяв до 30 вересня 2023 року), вимога позивача про розірвання договору не підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором оренди домоволодіння від 24 березня 2018 року у сумі 63666,02 грн., з яких: 52800 грн -орендна плата, 7641, 05 грн - борг за спожитий газ, 2224,97 грн. - борг за розподіл газу, 1000- грн - борг за спожиту електроенергію. Враховуючи приписи статті 5 Закону України «Про судовий збір» та статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, тому з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн за задоволену вимогу майнового характеру.

Outcome: partial