Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ситник Сергій Олександрович, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом видане 07 грудня 2020 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори на ім`я [PERSON] , [INFO] , про успадкування ним майна після смерті [PERSON] , [INFO] , а саме: квартира [ADDRESS] \~, а такоож просить скасувати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 05 лютого 2021 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л., та запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Окрім того, просить суд\~ встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] являється двоюрідним племінником [PERSON] , який народився [INFO] , у м.Чернівці та помер [INFO] , та\~ визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] три місяці з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позову покликається на те, що він є двоюрідним племінником [PERSON] , який народився [INFO] , у м.Чернівці, та помер [INFO] . За заявою [PERSON] , яка до 2008 року була дружиною померлого [PERSON] , державним нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори Кіріловою Т.В. було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] . Позивач зазначив, що його батько [PERSON] звертався до суду з позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті його двоюрідного брата [PERSON] , однак [INFO] він також помер. Позивач стверджує, що квартирою [ADDRESS] , яка належала на праві власності померлому [PERSON] незаконно, шахрайським способом, заволодів [PERSON] , який в подальшому відчужив таку [PERSON] . Позивач стверджує, що [PERSON] успадкував квартиру після смерті його дядька [PERSON] незаконно, а в подальшому неправомірно відчужив таку, відтак вважає, що свідоцтво про право на спадщину та договір купівлі-продажу квартири підлягають скасуванню, а його права, як законного спадкоємця майна після смерті мого дядька мають бути захищені судом. Просить позов задоволити. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 18.04.2023 відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. 07.08.2023 представник позивача [PERSON] подав клопотання про виклик в судове засідання та допит в якості свідка [PERSON] . Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 30.08.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив суд задоволити позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Представник П`ятої\~Львівської державної\~нотаріальної контори Зубашевський Н.П. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Представник Львівської міської ради в судове засідання не з`явилася, однак про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа. Розглянувши клопотання представника позивача про виклик свідка [PERSON] , суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні такого, оскільки представником не доведено та не зазначено, якою інформацією володіє [PERSON] та яке значення така інформація може мати для вирішення даного спору. Заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.22/. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.9/. Похованням [PERSON] займалась [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією дозволу на видачу трупа та свідоцтва на поховання /а.с.10-11/. За заявою [PERSON] , державним нотаріусом П`ятої державної нотаріальної контори Кіріловою Т.В. відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] /а.с.80/. Як вбачається з копії спадкової справи, [PERSON] зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] /а.с.83/. Окрім того, [PERSON] зверталась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин із [PERSON] , однак ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 12.03.2023 у справі №461/2214/19 заяву [PERSON] залишено без розгляду /а.с.108/. У квітні 2020 року [PERSON] звертався з позовом до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак ухвалою суду від 03.09.2020 у справі №461/3447/20 матеріали позовної заяви повернуто позивачу. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 24.09.2020 у справі №447/1842/20 встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] /а.с.28-30/. 07.12.2020 Державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Кіріловою Т.М. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] /а.с.31/. 05.02.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу квартири [ADDRESS] /а.с.32-35/. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи №840/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 07.12.2020 державним нотаріусом Кіріловою Т.М. оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON] став його син [PERSON] /а.с.112/. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актових записів змін і доповнень та копією рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 24.09.2020 /а.с.28-30,102-104/. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували той факт, що [PERSON] не мав права на спадкування майна померлого [PERSON] , рішення Миколаївського районного суду Львівської області про визнання батьківства від 24.09.2020 у справі №447/1842/20, станом на день розгляду даної справи, не скасовано. Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). У частині першій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що [PERSON] прийняв спадщину, відповідно до ст. 1261 ЦК України. З огляду на вказане суд дійшов висновку\~про недоведеність позовної вимоги про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом. Щодо позовної вимоги про скасування договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 05 лютого 2021 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л., суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , належала на праві власності квартира [ADDRESS] . 07.12.2020 [PERSON] отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , а в подальшому за договором купівлі-продажу від 05.02.2021 ним відчужено квартиру [PERSON] . Станом на час укладення договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] виступав власником зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою 07.1.2020 за №3-1850, яке на час укладення договору та на день розгляду даної справи є дійсним. Договір купівлі-продажу був укладений за ціною 601835 грн. Суд зазначає, що реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст.216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма ч.1 ст.216 ЦК України не може застосовуватися як підстава позову про повернення майна, яке було передане на виконання недійсного правочину та відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених у ч. 1 ст. 388 ЦК України. Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем. Так, від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише в разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене в того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (ч.1 ст.388 ЦК України). Виходячи із встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним договору та скасування запису про державну реєстрацію не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту. Вищевикладена правова позиція викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №461/12525/15. Щодо позовної вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] являється двоюрідним племінником [PERSON] , який народився [INFO] , у м.Чернівці та помер [INFO] , суд зазначає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.22/. [PERSON] , [INFO] , народився у м.Вінниця, батьком якого є [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] /а.с.21/. Як вбачається з матеріалів справи, позивач бажає встановити факт, що має юридичне значення, а саме ступінь споріднення з померлим [PERSON] , з метою отримання спадкового майна. Тобто, від встановлення факту родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав позивача, пов`язаних із спадкуванням майна померлого [PERSON] . В силу ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу (ст.1258 ЦК України). Відповідно до положень статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Таким чином, у п`яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення); двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення). Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.2 ст.80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід зазначити, що з матеріалів справи та в судовому засіданні не здобуто належних та допустимих доказів, які б підтвердили те, що [PERSON] є двоюрідним племінником [PERSON] . Зокрема, в матеріалах справи відсутнє свідоцтво про народження [PERSON] , з якого можна було б встановити батьків останнього, а також відсутня інформація про родинні зв`язки батьків [PERSON] та [PERSON] . Підлягають критичній оцінці і роздруківки фотографій, які долучені позивачем до позовної заяви, з огляду на те, що вони самі по собі, без взаємного зв`язку з іншими доказами у сукупності, не підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у даній справі. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування факту наявності родинних зв`язків, з якими пов`язано право на спадкування за законом. Щодо позовної вимоги про визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , суд зазначає наступне. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1\~ст.1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 21.09.2020 (провадження № 61-14962ск19) на нотаріуса або посадову особу органу місцевого самоврядування, уповноважену на вчинення нотаріальних дій, покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідно до\~ст. 1272 ЦК України\~визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснюється у пункті 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання при визначенні особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові ВС від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17,\~які відповідно до ст. 263 ЦПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин,\~поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.9/. Суд зазначає, що пропущений строк для прийняття спадщини становить більше чотирьох років. Окрім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не наведено причин пропуску для прийняття спадщини, які б можна було вважати поважними. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони покликались як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на недоведеність обставин, на які посилається позивач. Частиною 1\~ст. 141 ЦПК України\~встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України).

Outcome: dismissed