Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

У липні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 07.03.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Новоград-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис за № 43. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 31 липня 2021 року Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позивач посилається на те, що вона доглядає доньку, яка не досягла трьохрічного віку, крім того навчається у вищому медичному учбовому закладі (фармацевтичний факультет ім. О.О. Богомольця контракт, заочна форма навчання). У травні 2023 року позивач з малолітньою донькою приїхала до своїх батьків, які проживають в селі Гульськ Звягельського (Новоград-Волинського) району Житомирської області, після чого відповідач повідомив позивача, щоб вона не поверталася в житло в селі Михайлівка-Рубежівка, де подружжя спільно проживали разом раніше. З інтернет сайту судова влада, позивач дізналася, що відповідач 19.06.2023 року звернувся до Києво-Святошинського району Київської області з позовною заявою про розірвання шлюбу (справа № 369/9269/23). Будь-який матеріалів у справі № 369/9269/23 у справі № 369/9269/23 про розірвання шлюбу позивач не отримувала. З моменту припинення сімейних відносин з відповідачем позивачка фактично проживає у своїх батьків, сама виховує доньку, фактично піклується про стан її здоров`я й повністю забезпечує дитину усім необхідним для її повноцінного та гармонійного розвитку. Крім того, позивач ще має сплачувати кошти за навчання у вищому учбовому закладі, знаходити кошти на оплату свого навчання. Відповідач здоровий, після мобілізації проходить військову службу, отримуючи значне грошове забезпечення, При цьому відповідач матеріальну допомогу на утримання позивача та доньки не надає. Стан здоров`я відповідача задовільний, матеріально забезпечений, інших утриманців немає. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи звернення з моменту звернення із позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання цього позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трьохрічного віку. Ухвалою Київської області від 19.07.2023 року (суддя Ковальчук Л.М.) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 01.09.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній частково визнав позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/20 частки від заробітку (доходу) з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років та аліменти на утримання доньки у розмірі частки від заробітку (доходу) з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. На обгрунтування своїх заперечень в частині вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, позивачкою залишено поза увагою наявність на ї утриманні непрацездатної матері, яка має 3 групу інвалідності і є вдовою. Так, батьками позивача є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Яворівським районним відділом державної рєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 03.05.2018, актовий запис № 38. Матері, 10.03.2022 року, встановлено 3 групу інвалідності безтерміново та 04.08.2022 видано довічно пенсійне посвідчення (довідка до акта огляду МСЕК та пенсійне посвідчення). Місце проживання матері зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , однак на сьогодні вона постійно проживає з відповідачем у належній відповідачу на праві власності квартирі за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі також зареєстроване й місце проживання доньки [PERSON] , яка наразі проживає разом з позивачем у її батьків, які також надають позивачці допомогу. 27.12.2022 року відповідача було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, а отже на сьогодні отримує грошове забезпечення як військовослужбовець (довідка в/ч [NUMBER] про доходи). Враховуючи перебування на утриманні відповідача непрацездатної матері, а також виконання обов`язків військової служби під час дії правового режиму воєнного стану, відповідач вважає, що визначений позивачкою розмір аліментів на своє утримання є надвеликим, непропорційним (з урахуванням сплати аліментів у розмірі частки на дитину) та несправедливим. Позивач зазначає, що відповідач не надає жодного доказу проживання його матері в належній відповідачу квартирі у Київській області та перебування її на його утриманні. 19.09.2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої остання підтримала задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно з розпорядженням Керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. від 24.10.2023 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи № 369/10892/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.10.2023 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В. Ухвалою суду від 25.10.2023 року (суддя Янченко А.В.) справу прийнято до свого провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощено позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 31.10.2023 року. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, у відповіді на відзив заявила клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав доводи викладені у відзиві на позов. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 07.03.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Новоград-Волинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис за № 43. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини\~від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності зі ст.ст.\~11,\~15\~вказаного\~Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.\~Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. По змісту\~ст. 80 СК України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено та не спростовано позивачем, що матері відповідача [PERSON] , [INFO] , встановлено 3 групу інвалідності безтерміново та 04.08.2022 видано довічно пенсійне посвідчення, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК та пенсійним посвідченням № [NUMBER] . 27.12.2022 року відповідача було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації, а отже на сьогодні він отримує грошове забезпечення як військовослужбовець, що підтверджується довідкою в/ч [NUMBER] про доходи № 289 від 31.07.2023 року. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи що спільна дитина сторін проживає разом з позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, перебування на утриманні відповідача непрацездатної матері, а також виконання ним обов`язків військової служби під час дії воєнного стану, суд прийшов до переконання, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення із позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідатиме інтересам дитини, рівності сторін в їх обов`язку щодо утримання та можливості відповідача сплачувати такий розмір аліментів, а також стягнути з аліменти на утримання [PERSON] , у розмірі 1/20 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до норми ч. 1\~ст. 79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] було подано 07.07.2023 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити. Згідно ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1 073 гривень 60 копійок в дохід держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст.\~141,\~180,\~182,\~183,\~185,\~191 СК України,\~та,\~

Outcome: partial