Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивачка [PERSON] , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Горзов О.О. (ордер на надання правничої допомоги серія ВС № 1183212 від 30.01.2023 року в оригіналі та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 001842 від 24.01.2020 року у належно засвідченій копії містяться у матеріалах справи), 03.07.2023 року, скориставшись канцелярією, звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 10835, в якій просить ухвалити рішення про розірвання між нею та відповідачем [PERSON] шлюбу, котрий був зареєстрований 30.07.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що було складено актовий запис за № 257. При ухваленні рішення про розірвання шлюбу позивачка [PERSON] просить повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення цієї позовної заяви до суду, у розмірі 1 073 грн. 60 коп., а також у сплаті адвокатові коштів за надання професійної правничої допомоги, у розмірі 5\~000 грн., позивачка [PERSON] при ухваленні рішення про розірвання шлюбу просить стягнути на її користь з відповідача [PERSON] .. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сім`я сторін у справі фактично розпалася та існує тільки формально. Сторони у справі втратили одне до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми, з березня 2022 проживають окремо. Позивачка [PERSON] повідомляє, що вони з відповідачем [PERSON] не примирилися і вона надалі має намір проживати окремо від зазначеного відповідача. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна у сторін у справі на даному етапі немає. Від спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає та залишиться проживати разом із позивачкою [PERSON] .. Відтак позивачка [PERSON] просить на підставі статей 104-105,\~110-112\~СКУкраїни свої позовні вимоги задовольнити, а їх з відповідачем [PERSON] шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про розірвання шлюбу не подав, свою позицію у справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів. Заяви та клопотання учасників справи. Заяв чи клопотань від учасників цієї справи до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 07.07.2023 року було вжито заходів для отримання з Єдиного державного демографічного реєстру інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи відповідача [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 07.07.2023 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , який не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи по суті ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, на 25.09.2023 року о 11:30 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 25.09.2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судовий розгляд цієї справи по суті відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час нового судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті зал судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 30.10.2023 року о 10:00 год.. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий суддя Микитин В.Я.) від 30.10.2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, ухвалено проводити заочний розгляд даної справи та ухвалення у ній заочного рішення на підставі статей 280-282 ЦПК України. Учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження. У судове засідання щодо розгляду справи по суті з`явився лише уповноважений представник позивачки [PERSON] адвокат Горзов О.О., самі ж сторони у справі у таке судове засідання не з`явилися, про поважні причини своєї неявки суд не повідомляли, у зв`язку з чим суд вважав за необхідне проводити заочний розгляд цієї справи по суті за їх відсутності. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивачки [PERSON] за пред`явленими нею вимогами сімейного характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так, судом встановлено, що сторони у справі, які є громадянами України, вступили у шлюб 30.07.2021 року, котрий був зареєстрований Відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Стрию Стрийського\~району Львівської\~області Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Львів),\~про що\~було складено\~актовий запис\~за №\~257. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у місті\~Стрию Стрийського\~району Львівської\~області Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Львів)\~30.07.2021 року (міститься у справі, а. с. 6). Судом встановлено й те, що сторони у справі не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, протягом тривалого часу, а саме з березня 2022 року, проживають окремо, так як позивачка [PERSON] переїхала на постійне місце проживання в іншу місцевість за кордон, де й проживає на даний час. Такі дії сторін у справі викликані несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Тому позивачка [PERSON] вважає, що примирення між нею та відповідачем [PERSON] неможливе, наполягає на розірванні шлюбу. Крім того, позивачка [PERSON] вже не вперше звертається у Стрийський міськрайонний суд Львівської області за захистом своїх порушених прав сімейного характеру із позовною заявою про розірвання шлюбу, котра ухвалою від 12.12.2022 року у цивільній справі за єдиним унікальним номером 456/2370/22 та номером провадження 2/456/942/2022, була залишена без розгляду на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (копія з ЄДРСР міститься у справі, а. с. 32-34). Матеріалами справи стверджується, що у сторін у справі народилася одна дитина, а саме дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 17.06.2021 року у відповідності до актового запису про народження № 228 (копія міститься у справі, а. с. 7), яка є малолітньою та проживає разом із позивачкою [PERSON] , а з відповідача [PERSON] на утримання цієї дитини стягуються аліменти у частці від його заробітку розмірі 1/4 частини з усіх його видів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.05.2022 року, і до досягнення дитиною повноліття, що стверджується судовим наказом, виданим Стрийським міськрайонним судом Львівської області 30.08.2022 року у справі за єдиним унікальним номером 456/2371/22 та номером наказного провадження 2-н/456/204/2022 (копія з ЄДРСР міститься у справі, а. с. 28). Релевантні норми права та роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо права на шлюб, розірвання шлюбу чи визнання його недійсним регулюються\~Конституцією України,\~Сімейним кодексом\~України (надалі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Загальною декларацією прав людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, котрі є невід`ємною частиною національного законодавства України. Так, відповідно до\~ст. 51 Конституції України, сім`я охороняється державою. В силу ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Згідно із\~ст. 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН у 1948 році, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно\~із статтями 56, 110 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. Як роз`яснюється у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, вживати заходів для примирення подружжя. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позову за результатами розгляду цієї справи. Виконуючи вищенаведені приписи чинного СК України, з урахуванням роз`яснень, котрі містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а також беручи до уваги ті встановлені судом обставини, що сторони у справі припинили шлюбні відносини, стали чужими людьми, протягом тривалого часу проживають окремо, не примирилися, і це усе підтверджується зібраними у цій справі доказами, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, подальше спільне проживання цього подружжя суперечить інтересам обох сторін у справі, а тому їх шлюб слід розірвати. Відтак позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Зокрема, слід розірвати шлюб між сторонами у справі, котрий був зареєстрований 30.07.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), про що було складено актовий запис за № 257, із поверненням позивачці [PERSON] після розірвання шлюбу її прізвища « [PERSON] », тобто того прізвища, котре було наявне у неї до державної реєстрації цього шлюбу, оскільки про повернення свого дошлюбного прізвища зазначена позивачка клопотала перед судом. Щодо розподілу судових витрат у справі. Судові витрати\~у справі,\~котрі полягають\~у сплаті\~позивачкою [PERSON] \~судового збору\~за пред`явлення\~позовної заяви\~до суду\~із однією\~вимогою немайнового\~характеру у\~розмірі 1\~073\~грн.\~60\~коп.\~і підтверджуються\~квитанцією до\~платіжної інструкції\~на переказ\~готівки №\~32528798800007250523 АТ «ТАСКОМБАНК» від 03.07.2023 року (міститься у справі, а. с. 1), з урахуванням відповідної позиції цієї позивачки з вказаного приводу, слід стягнути на її користь з відповідача [PERSON] у порядку, визначеному у ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення учасниками даної справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять. Відповідно, підстав для стягнення на користь позивачки [PERSON] з відповідача [PERSON] коштів за отримання професійної правничої допомоги, у розмірі 5\~000 грн., у суду немає.

Outcome: approved