Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 02 червня 2020 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у Перечинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний час дитини проживає з нею, знаходиться на її повному утриманні та вихованні, проти чого відповідач не заперечує. Крім цього, 08 жовтня 2021 року Перечинським районним судом Закарпатської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що спільне життя у них не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь та сварок. Все це призвело до того, що вони втратили одне до одного почуття любові, довіри та поваги. Близько двох років разом вони не проживають та не ведуть спільне господарство, а відтак вважає, що їх шлюб існує лише формально і подальше збереження сім`ї є неможливим. Питання розірвання шлюбу нею добре й давно обдумане, примирення вважає неможливим, а тому просить не надавати строк для цього, оскільки вони вже не підтримують ніяких відносин. З огляду на вищевикладене просить розірвати шлюб між ними, а також залишити їй прізвище « [PERSON] ».\~\~\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак попередньо подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, подав заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви, суд прийшов до такого висновку. Встановлено, що 02 червня 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Перечинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 27, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане вказаним відділом ДРАЦСу 02 червня 2020 року. Також встановлено, що в шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , що було видане Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 20 жовтня 2020 року.\~\~ Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, про що свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх малолітньої доньки. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам спільної малолітньої дитини, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Судовий збір у порядку ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача.

Outcome: approved