Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

В червні 2017 року позивач ТОВ «ПАК Трейдінг» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, мотивуючи вимоги тим, що відповідно до постанови Господарського суду Київської області від 23.11.2016 року у справі №911/401/16 Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАК Трейдінг» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Звєздічева Максима Олександровича. В ході виконання повноважень покладених на ліквідатора, стало відомо про те, що [PERSON] в період з 04.06.2009 по 29.02.2012 виконував повноваження керівника ТОВ «ПАК Трейдінг». Також, при дослідження руху коштів по рахунках банкрута стало відомо, що [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу від ТОВ «ПАК Трейдінг» на загальну суму 1 672 500 грн. Так, з метою повернення коштів наданих [PERSON] як фінансова допомога та включення даних коштів до ліквідаційної маси банкрута, на адресу [PERSON] була направлена відповідна вимога від 23.02.2017 за №401/16/58. Однак, жодної відповіді на адресу ліквідатора так і не надійшло, вимога про повернення коштів, що надавались [PERSON] , як поворотна фінансова допомога залишається не виконана. У зв`язку з незадовільним майновим станом у ТОВ «ПАК Трейдінг» відсутні кошти для сплати повної суми судового збору для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 672 500 грн., тому позовні вимоги заявлені в межах заборгованої суми у розмірі 200 000 грн. На підставі зазначеного, ТОВ «ПАК Трейдінг» просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 200 000 грн. Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 207 року позов ТОВ «Пак Трейдінг» до [PERSON] про стягнення коштів задоволено. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2020 року заяву [PERSON] задоволено. Замінено стягувача ТОВ «Пак Трейдінг» на його правонаступника [PERSON] 14 березня 2023 року [PERSON] звертається до Фастівського міськрайонного суду Київської області з заявою про перегляд заочного рішення. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2023 дана справа надійшла в провадження судді Ковалевської Л.М. Ухвалою судді від 17.03.2023 залишено заяву [PERSON] без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 27.03.2023 прийнято заяву про перегляд заочного рішення та призначено до судового засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2023 року замінено сторону позивача ТОВ «Пак Трейдінг» на правонаступника [PERSON] . Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2023 року заочне рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2017 скасувати та призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача Мисан В. позовні вимоги підтримав, надав пояснення в обґрунтування позову. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] категорично заперечував проти задоволення позовних вимог, вважає позов безпідставним та неогрунтованим, суду зазначив, що позивачем на підтвердження позовних вимог не надано доказів, зокрема договору, а виписка з банку, на яку посилається позивач не свідчить про оов`язок повернути кошти. Суд, вислухавши позицію представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Господарського суду Київської області від 23.11.2016 року у справі №911/401/16 Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАК Трейдінг» було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором ТОВ «ПАК Трейдінг» призначено арбітражного керуючого Звєздічева Максима Олександровича. В ході виконання повноважень покладених на ліквідатора, стало відомо, що [PERSON] в період з 04.06.2009 року по 29.02.2012 року виконував повноваження керівника ТОВ «ПАК Трейдінг». Також, при дослідженні руху коштів по рахунках банкрута стало відомо, що [PERSON] було надано поворотну фінансову допомогу від ТОВ «ПАК Трейдінг» на загальну суму 1 672 500 гривень. Як вбачається з виписок по особовому рахунку № [NUMBER] в графі « призначення платежів» в кожному платіжному дорученні вказано "Поворотна фін. допомога згідно дог. №1/01/10 від 04.01.2010 без ПДВ». Позивач стверджує, що зазначені кошти перераховувались платником ТОВ «ПАК Трейдінг» через ПАТ «Укрсоцбанк» відповідачу на картковий рахунок і саме цими документами підтверджується отримання відповідачем коштів, які підлягають поверненню позивачу. 23.02.2017 року позивачем направлено відповідачу поштовим зв`язком вимогу за вихідним №401/16/58 про повернення 1 672 500 гривень в семиденний строк (а.с.17-18) Отже, ключовим питанням в даному спорі є те, чи може укладення договору позики грошей між юридичною особою (позикодавець) та фізичною особою підтверджуватися тільки вказівкою призначення платежу при перерахунку коштів на картку. В судовому засіданні встановлено, що такий документ - Договір №1/01/10 від 04.01.2010, який вказаний в призначені платежу в кожному платіжному дорученні у формі єдиного письмового документу сторонами не укладався. Представник відповідача заперечив факт існування домовленості про передачу вказаних коштів в борг за договором позики, проте не заперечував факту надходження грошових коштів на рахунок, отримання ним цих коштів та їх використання. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, Договір позики грошових коштів є реальним договором, і для його укладення необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача (сплата) коштів позикодавцем позичальнику. Законодавець імперативно в частині першій статті 1047 ЦК визначив необхідність вчинення в письмовій формі договору позики грошових коштів у разі якщо позикодавцем є юридична особа; Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми. Розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником; З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вказівка призначення платежу при перерахунку коштів на картку, з урахуванням принципу розумності, не може бути кваліфікована як дотримання письмової форми (єдиний документ, чи декілька документів, розписка чи інший документ), що підтверджує домовленість про отримання грошей в позику та умови такої позики, оскільки призначення платежу вказує особа, яка перераховує грошові кошти. Також, варто зазначити, що в певних випадках призначення платежу може мати значення, наприклад при визначенні того, яке грошове зобов`язання погашається, але не для підтвердження укладення певного договору. У постанові ВС у справі № 755/16831/19 досить детально викладено думку суду щодо того, чи можливо взагалі надання грошових коштів визнати позикою, якщо підтвердженням цьому фактично слугує лише вказівка у платіжному дорученні. Отже, сам по собі факт перерахунку коштів на рахунок, не є позикою в розумінні ст..1047 ЦК України, а тому не передбачає обов`язку їх повернення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19). Тому, з урахуванням вищевикладених обставин, суд дійшов висновку про безпідставність, необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. Враховуючи зазначене та

Outcome: dismissed