Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Адвокат Загородня Людмила Віталіївна в інтересах Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Стратегічне» (далі - ОСББ «Стратегічне») звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за внесками щодо утримання та обслуговування підземного автопаркінгу з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 20.11.2021 ОСББ «Стратегічне» відповідно до акту приймання-передачі підземного автопаркінгу прийняло підземний автопаркінг за адресою: [ADDRESS] . Підземний паркінг є складовою частиною багатоквартирного будинку, що перебуває на балансі позивача, а відтак даний підземний паркінг, як і сам будинок, є спільною сумісною власністю співвласників і на його обслуговування затверджено кошторис внесків, які повинні сплачуватися належним чином та в повному обсязі. Відповідач [PERSON] є власником машиномісць № [NUMBER] та № [NUMBER] , розташованих в підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційними довідками КП КМР «КМ БТІ» від 28.06.2023 та від 29.06.2023. Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Стратегічне» було затверджено кошторис на утримання паркінгу на 2020 рік, яким визначена сума оплати за одне парко місце за один місяць в розмірі 600 грн. Заборгованість відповідача за внесками щодо утримання та обслуговування підземного автопаркінгу за період з 01.08.2020 по 30.06.2023 становить 18800 грн. за місце [NUMBER] та 20400 грн. за місце [NUMBER]. Загальна сума заборгованості становить 39200 грн. За приписами ст. 625 ЦК України за місце [NUMBER] відповідач повинен сплатити 3% річних від суми заборгованості за утримання та обслуговування підземного автопаркінгу в розмірі 804,14 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4423,62 грн., також 3% річних від суми заборгованості за утримання та обслуговування місця [NUMBER] в розмірі 905,20 грн. та інфляційні втрати в розмірі 5075 грн. Просила стягнути з відповідача на користь ОСББ «Стратегічне» вказану заборгованість за утримання та обслуговування підземного автопаркінгу з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості, а також судові витрати. 13.07.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. 10.08.2023 судом постановлено ухвалу про відмову у забезпеченні позову. 06.11.2023 судом постановлені ухвали про залишення без задоволення клопотання представника відповідача про розгляд цивільної справи з викликом сторін та про витребування доказів. Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що з ухвалою про відкриття провадження в даній справі відповідач ознайомився на початку серпня на веб-порталі Судова влада. 10.08.2023 представник відповідача [PERSON] в приміщенні суду отримав копію позовної заяви з додатками, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи. таким чинои, 25.08.2023 є останнім днем подачі відзиву. 28.08.2023 представник відповідача подав відзив до суду, який не приймається судом з огляду на порушення строків його подання та відсутність підстав для поновлення пропущеного процесуального строку. 25.09.2023 представником відповідача подано до суду клопотання про залучення додаткових доказів у справі, яке суд залишає без задволення з огляду на порушення порядку подання доказів, визначеного ст. 83 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 20.11.2011 ОСББ «Стратегічне» відповідно до акту приймання-передачі підземного автопаркінгу прийняло на баланс від КП «Житло - сервіс» підземний автопаркінг за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Статуту ОСББ «Стратегічне» метою його створення є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Згідно п. 2.3 Статуту завданням та предметом діяльності об`єднання є забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. [PERSON] є власником місця № [NUMBER] , розташованого в підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 27.12.2006, виданого Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва (Наказ №2351-С/НП), що підтверджується інформаційною довідкою ГЖ-2023 №1875 від 28.06.2023, виданою КП КМР «КМ БТІ». Також [PERSON] є власником місця [NUMBER] в підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Позняковою С.В. 19.01.2008, за реєстровим №50049, що підтверджується Інформаційною довідкою ГЖ-2023 №1880 від 29.06.2023, виданою КП КМР «КМ БТІ». Протоколом зборів співвласників багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , ОСББ «Стратегічне» від 23.01.2020 було затверджено кошторис на утримання одного паркомісця на 2020 рік, яким визначена сума оплати в розмірі 600 грн. за місяць. Змін до кошторису не вносилося. Як вбачається зі змісту позову та не спростовано стороною відповідача, відповідач отримував від виконавця житлово-комунальні послуги та відповідно зобов`язаний сплачувати кошти за користування ними, тобто фактично відповідач знаходився у договірних відносинах із виконавцем. Позивачем протягом спірного періоду безперебійно надавалися житлово-комунальні послуги, та послуги з утримання та обслуговування підземного автопаркінгу, кожна з яких має свою фіксовану вартість (тариф), що підтверджується низкою договорів з суб`єктами господарювання та платіжними інструкціями про оплату цих послуг. Відповідач частково сплачував кошти за утримання та обслуговування паркомісць №39 та № 59, власником яких він є. 24.05.2023 позивач надіслав на адресу [PERSON] вимогу про оплату заборгованості станом на 01.05.2023 з утримання паркомісць [NUMBER] та [NUMBER], що підтверджується копією вимоги про сплату заборгованості з додатками та квитанцією про направлення поштового відправлення цінним листом з описом, однак, дана вимога була проігнорована відповідачем. Відповідно до довідки про заборгованість, складеної позивачем, за період з 01.08.2020 по 30.06.2023 за паркомісцем [NUMBER], яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , обліковується заборгованість за утримання та обслуговування підземного автопаркінгу станом на 01.07.2023 в розмірі 18800 грн., 3% річних в розмірі 804,14 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4423,62 грн. Відповідно до довідки про заборгованість, складеної позивачем, за період з 01.08.2020 по 30.06.2023 за паркомісцем [NUMBER], яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , обліковується заборгованість за утримання та обслуговування підземного автопаркінгу станом на 01.07.2023 в розмірі 20400 грн., 3% річних в розмірі 905,20 грн. та інфляційні втрати в розмірі 5075 грн. Загальний розмір заборгованості за утримання та обслуговування паркомісць [NUMBER] та [NUMBER] становить 39200 грн., 3% річних - 1709,34 грн., а інфляційні втрати - 9498,62 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі - ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку») для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами, створюється об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Статтею 12 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Згідно зі ст. 15 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний: своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Статтею 20 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. ст. 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, суд установив, що відповідач є власником місць [NUMBER] та [NUMBER] у підземному паркінгу за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг по утриманню та обслуговування підземного автопаркінгу, які надає відповідач. Проте відповідач своєчасно не вносить плату за отримані послуги, у зв`язку з чим у період з 01.08.2020 по 30.06.2023 має заборгованість в загальній сумі 39200 грн., яка підлягає стягненню з нього в повному обсязі на користь позивача. Таким чином, позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача заборгованості за утримання та обслуговування підземного автопаркінгу в розмірі 39200 грн. Щодо вимог про стягнення 3% річних у розмірі 1709,34 грн та інфляційні втрати в розмірі 9498,62 грн, нарахованих за період з вересня 2020 року по травень 2023 року, суд відзначає наступне. На спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Проте слід врахувати, що 24.02.2022 з 5-30 год. в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено воєнний стан. Постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості, підлягають задоволенню за період з серпня 2020 року по січень 2022 року, оскільки лише за цей період вони нараховані правильно з урахуванням вимог вищенаведеної постанови КМУ від 05.03.2022 №206. Враховуючи наведене, з відповідача за період з серпня 2020 року по січень 2022 року за несплату платежів по паркомісцю [NUMBER] підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 4213,88 грн. та 3% річних в сумі 696,09 грн., по паркомісцю [NUMBER] підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 3692,27 грн. та 3% річних в сумі 615,05 грн., що загалом становить інфляційних втрат 7906,15 грн. та 3% річних 1311,14 грн. Решта вимог задоволенню не підлягає з огляду на необґрунтованість їх нарахування. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо відшкодування судових витрат на правничу допомогу у сумі 15000 грн. суд відзначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До позовної заяви долучено копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 09.07.2023 №1422537 та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суду не було надано копії договору про надання юридичних послуг №14/01/21-01 від 14.01.2022, який би визначав порядок визначення вартості, оплати послуг, наданих адвокатом, та/або їх розмір. Також суду не був наданий детальний опис робіт із визначенням витраченого часу та вартості кожної складової наданої послуги окремо та належні докази оплати позивачем цих витрат на підставі укладеного договору від №14/01/21-01 від 14.01.2022. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (96,05%) у сумі 2577,98 грн.

Outcome: partial