Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В\~обґрунтування позовних вимог\~посилається на те, що 12 лютого 2015 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, про що Виконкомом Дмухайлівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області було зроблено актовий запис за №01. Позивач з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON] , 2015 року народження. 27 грудня 2016 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області було винесено рішення про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. 15 вересня 2017 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області було винесено судове рішення про стягнення з відповідача аліментів у сумі 900 грн. щомісячно на утримання малолітнього сина. Також Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області виданий виконавчий лист №179/1223/17 від 09 листопада 2017 року , відповідно до якого відповідач має заборгованість у сумі 71812,72 грн. Розмір аліментів, присуджених до стягнення рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2017 року, є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, рівень витрат на дитину постійно зростає, дитина потребує значних витрат, які позивачка не має можливості забезпечити за власні кошти та за присуджені аліменти. Дитина мешкає разом з нею, що підтверджується довідкою про склад сім`ї. Також дитина відвідує 1 клас ліцею №15 КЗО «СЗШ №15», тобто є потреби у необхідності забезпечення гідного рівня життя їхнього сина. Позивачка має статус багатодітної матері, що підтверджується відповідною довідкою. Позивачці відомо, що відповідач є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі з 10 березня 2022 року, має офіційний та постійних дохід. Також позивачка наголошує на тому, що відповідачем жодним чином не здійснювалась виплата аліментів, з моменту винесення рішення і по цей час він має заборгованість 71812 грн., що підтверджується довідкою. Таким чином, позивачка змушена звернутися до суду для зміни способу стягнення аліментів. Просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача з твердої грошової суми 900 грн. на частку від усіх його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; припинити стягнення аліментів на підставі виконавчого листа №179/1223/17, виданого Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області 09 листопада 2017 року. Ухвалою суду від 06.07.2023 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. У судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 12 лютого 2015 року, який було розірвано рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27.12.2016 року у справі №196/1337/16-ц (а.с.8, 11-13). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9, 11-13). Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2017 року у справі №179/1223/17 з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 900 гривень, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2017 року і до повноліття дитини. Як вбачається з довідки №6 від 15.09.2022 року, виданої Правобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради у Чечелівському районі, [PERSON] є багатодітною матір`ю (а.с.17). З довідки №25 від 15.09.2022 року, малолітній [PERSON] , [INFO] , згідно з Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 №2402-ІІІ має статус «дитина з багатодітної сім`ї» та має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей (а.с.18). Як вбачається з довідки державного виконавця Царичанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), від 12.05.2023 року №17.44-34/9903, розмір заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] згідно виконавчого листа №179/1223/17 від 09.11.2018 року, виданого Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за період з 09.08.2017 року по 30.04.2023 року складає 71812,72 грн. (а.с.19-21). Як вбачається з довідки командира військової частини [NUMBER] від 12.07.2022 року №2246, відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 10.03.2022 року (а.с.22). Позивач, звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, посилалася на те, що розмір аліментів що стягуються з відповідача [PERSON] , є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, рівень витрат на дитину постійно зростає, дитина потребує значних витрат, які позивачка не має можливості забезпечити за власні кошти та за присуджені аліменти. Згідно із положеннями ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу положень ст.ст.183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина 1 ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Суд звертає увагу на те, що зміна способу стягнення аліментів (ст.181 ч.3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст.192 ч.1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Згідно з п.23 вищезазначеної постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховним судом України чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на ст.192 СК України. Суд звертає увагу на те, що у позовній заяві не міститься жодного посилання на зазначені обставини, зазначено лише, що розмір аліментів, які за рішенням суду повинен сплачувати відповідач, не достатній для утримання дитини. Позов ґрунтується цілком на цьому ствердженні, при цьому будь-якого доказу на підтвердження наявності обставин для зміни способу стягнення аліментів позивачем не надано. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтовуючи даний позов, позивачка фактично посилається на те, що аліментів, які на даний час підлягають стягненню з відповідача вкрай мало для задоволення потреб дитини. Тобто, як вбачається з аналізу обґрунтування позову, позивач фактично вказує на необхідність збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення. Зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, позивачу належало довести й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України. \~ \~ \~ \~Разом з тим, посилаючись на такі обставини, позивач не надає жодних доказів на їх підтвердження. Крім того, позивачка не довела, що відповідач отримує дохід який значно покращив його матеріальне становище з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів та надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі. Разом з тим, у справах за позовом стягувача аліментів про збільшення розміру аліментів, позивач має довести обставини, які б свідчили про те, що матеріальний стан платника аліментів з часу присудження аліментів значно покращився. Такі обставини доводяться шляхом порівняльного аналізу документів про доходи, які мав платник аліментів на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів та документів про доходи, які він має на час розгляду справи про збільшення розміру аліментів. Натомість, позивач не надала суду жодних документально підтверджених доказів щодо розміру доходів відповідача, чи дійсно у відповідача збільшився розмір заробітної плати або інших доходів. Також позивач не надала доказів, що свідчать про погіршення її матеріального стану та/або погіршення здоров`я. Довідки про те, що сім`я позивачки має статус багатодітної, не свідчить про погіршення матеріального стану позивачки. Більше того, збільшення витрат позивача на утримання дитини не є обставиною у розумінні ст.192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів. \~ \~ \~ \~Самі лише посилання на те, що розмір аліментів визначений судом у рішенні від 15 вересня 2017 року є недостатнім для забезпечення дитини, не може слугувати підставою для задоволення позову.\~Жодних доказів на підтвердження спроможності відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі позивач не надала. \~ \~ \~ \~Доводи позивачки про те, що відповідач має заборгованість по аліментам у розмірі 71812,72 грн. також не є підставою для збільшення розміру аліментів та зміни способу їх стягнення, оскільки позивачка на підставі ст.196 СК України не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. \~ \~ \~ \~Суд вважає за необхідне також зазначити, що позивачка [PERSON] не позбавлена права звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів з наданням відповідних доказів. Крім того, суд також враховує положення ч. 1, 2 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до якої порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом,\~але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у ч. 1 ст. 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України Про індексацію грошових доходів населення. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Отже, статтею 71 Закону України Про виконавче провадження передбачено механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з\~тим,\~позивачкою не\~доведено існування\~обставин,\~які відповідно\~до ст.192\~СК України\~давали б\~підстави для\~збільшення розміру\~аліментів,\~тому відсутні\~підстави для\~задоволенняпозовних вимог. Враховуючи викладене, позовні суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed