Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

До Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "Мегапромекологія" про стягнення середнього заробітку за час затримання розрахунку при звільненні. Свою заяву обґрунтовує наступним: починаючи з 25.11.2019 року по 24.03.2022 року, позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Мегапромекологія», що підтверджується копією трудової книжки. 24.03.2022 року позивачка була звільнена з роботи за угодою сторін. Позивачу була нарахована, але не виплачена заробітна плата за липень 2020 р., жовтень 2020 р. та з січня 2022 р. по 24.03.2022 р. в розмірі 56102,04 грн., що підтверджується довідкою виданою відповідачем від 01.06.2022 р. Компенсація за невикористані дні всіх видів відпусток не нараховувалася. Також відповідачем не було сплачено за позивача єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому відповідно не було зараховано страховий стаж за період з січня 2022 р. по 24.03.2022 р. В день звільнення з роботи відповідач не провів з позивачем повного розрахунку по заробітній платі, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ОК-5, підтверджується факт перебування позивача у трудових відносинах «Мегапромекологія», оскільки їй нараховувалась заробітна плата. За період з січня 2022 року по 24.03.2022 року позивачу не зараховано страховий стаж та не сплачено страхові внески. Згідно розрахунку заборгованість по заробітній платі за липень 2020 р., жовтень 2022 з та з січня 2022 р. по 24.03.2022 р. складає 56102,04 грн., заборгованість за 8 календарних днів невикористаної щорічної відпустки та 17 календарних днів невикористаної додаткової відпустки за 2022 рік. Втім, роботодавець не здійснює своєчасно виплати заробітної плати, внаслідок чого утворилася заборгованість. В серпні 2022 р. позивачка звернулася до суду із позовною заявою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, на той час не ставилося питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Всупереч вимогам ст. 47 та ст. 116 КЗпП України, відповідач не повідомив позивача про нараховані суми, належні при звільненні та не здійснив з позивачем розрахунок. Середньоденна заробітна плата (за період з 01.01.2022 р. по 28.02.2022 р.) становить 572,48 грн. (33 776,52 грн./ 59 к.дн.= 572,48 грн./день). Загалом станом на 10.11.2022 р. відповідач відповідно до вимог ст. 116, 117 КЗпП України, повинен виплатити позивачці 105 336,32 грн. - середній заробіток за час затримки, з помісячною деталізацією: Березень 2022 р. - 7 дн. х 572,48= 4 007,36 грн. Квітень 2022 р. - 30 дн. х 572,48= 17 174,40 грн. Травень 2022 р. - 31 дн. х 572,48= 17 746,88 грн. Червень 2022 р. - 30 дн. х 572,48= 17 174,40 грн. Липень 2022 р. - 31 дн. х 572,48= 17 746,88 грн. Серпень 2022 р. - 31 дн. х 572,48= 17 746,88 грн. Вересень 2022 р. - 24 дн. х 572,48= 13 739,52 грн. Податок з доходів фізичних осіб (18%)= 105 336,32 грн. х18% = 18 960,54 грн. Військовий збір (1,5%) = 105 336,32 грн.х1,5% = 1 580,04 грн. Сума середнього заробітку за час затримки, визначена з утриманням податків та інших обов`язкових платежів та становить 84 795,74 грн. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29 липня 1993 року N 58 з наступними змінами і доповненнями передбачені вимоги до заповнення трудової книжки при звільненні, а саме записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.26 підпункт «д»). Відповідно до ч. 1ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми, мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення; якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні необхідно встановити факт1 порушення строків виплати заробітної плати, розмір якої не оспорюється, та наявність вини підприємства у не проведенні такого розрахунку. Позивач зазначає, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем із виплати заробітної плати на день її звільнення 24.03.2022 р., яка так і не була сплачена, тобто вона вважає, що нею доведений факт порушення відповідачем строків виплати їй заробітної плати. Відповідачем позивачу не було надіслано відповіді про існування будь-яких поважних причин, які б виключали відповідальність підприємства за порушення трудового законодавства. Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення рішення, який підлягає стягненню на користь позивача, позивач вважає, що розмір середнього заробітку за весь час затримки по день ухвалення рішення має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення, та по день ухвалення рішення, тобто з 25.03.2022 р., в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 № 100. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Аналогічна правова позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 у справі № 6-195 цс134. Що стосується моральної шкоди, то порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Як вбачаються зі змісту ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої унаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній , або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», підставами задоволення судом позову про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди є наявність моральної (немайнової) шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. \~ \~ \~ \~ Позивач вважає, що враховуючи, що зі сторони відповідача мають місце порушення трудових прав позивача, у зв`язку з чим вона зазнала хвилювань, невпевненості та відсутності стабільності в організації свого життя, була вимушена витрачати свій час на пошуки істини, а тому вважає, що внаслідок таких дій їй завдано моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципами виваженості та розумності, при цьому суд враховує фактичні обставини, при яких позивачеві були спричинені моральні страждання, ступінь вини підприємства, істотність вимушених змін у способі життя та інші обставини, виходячи з чого позивач вважає суму у 5000 грн. достатньою для компенсації моральної шкоди, завданої їй відповідачем щодо вручення наказу про звільнення, розрахунку з заборгованості по заробітній платі при звільненні. Слід також мати на увазі, іде працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. \~ \~ \~ \~ Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на Покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 ст. 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. \~ \~ \~ \~ Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення/зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. 3 метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок праворушення у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Аналогічно, звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Вважає, що підстав для зменшення розміру відшкодування немає, оскільки у день звільнення з позивачем повний розрахунок роботодавцем не проведений, кошти не виплачені і по день звернення до суду. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромекологія» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період, що пройшов з часу звільнення 25 березня 2022 року - по 24 вересня 2022 року, визначений з утриманням податків та інших обов`язкових платежів в розмірі 84 795,74 грн. (вісімдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто п`ять гривень 74 копійки). Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапромекологія» на користь позивача 5000,00 грн. в якості компенсації за спричинену моральну шкоду. Позивачка [PERSON] , представник позивача адвокат Книгницька Л.А. у судове засідання не з`явились. Представник позивача раніше подавала суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Бовін В.В., який приймав участь у справі в режимі відео конференції просить суд задовольнити позовні вимоги позивача частково, згідно чітко перерахованих розрахунків, а саме в сумі середнього заробітку - за час затримки - 184 календарних днів - 84 509,36 грн., в тому числі податок з доходів фізичних осіб - 15 211,68 грн. (18%), військовий збір - 68030,04 грн. (1,5%). Просить суд повністю відмовити позивачу у задоволенні її позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, та врахувати при цьому наступне: у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Згідно з указом, воєнний стан запроваджується з 24 лютого 2022 року. Відповідними указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався. 28.02.2022р. Торгово-промислова палата України на підставі Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 \~ \~ \~ \~№671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили). 24.03.2022р. керівництвом ТОВ «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» у зв`язку з неможливістю без ризиків для життя та здоров`я працівників підприємства продовжувати господарську діяльність, прийнято рішення про припинення трудових відносин з працівниками Товариства, що підтверджується наказом №24/03 від 24.03.2022р. та про припинення ведення господарської діяльності через постійні обстріли з боку російської армії Марганецької міської територіальної громади. На даний час, господарську діяльність підприємство не здійснює, всі працівники Товариства не перебувають у місті Марганець з метою збереження власного життя і здоров`я, а також життя і здоров`я своїх рідних. За цей час є влучання російських ракет у промислову площадку, на якій підприємство здійснювало господарську діяльність. Враховуючи вищезазначене, надзвичайні, невідворотні та об`єктивні обставини, ТОВ «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» наразі не має можливості в строки та в повному обсязі виплатити Позивачу нараховану суми, проте не відмовляється від зобов`язання з виплати наявних сум заборгованості Позивачу та виплатить підтверджену та наявну заборгованість відразу, як тільки розпочне господарську діяльність після завершення бойових дій на території Марганецької міської територіальної громади. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ТОВ «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» з 25.11.2019р. по 24.03.2022р. Позивач в позовній заяві стверджує, що їй не виплачена заробітна плата за липень 2020 р., жовтень 2020р. та з січня 2022р. по 24.03.2022р. в розмірі 56 102,04 грн., що підтверджується довідкою виданою Відповідачем від 01.06.2022р. Представник відповідача зазначає, що Відповідачем не видавалась Позивачу довідка від 01.06.2022р., і про її походження відповідачу не відомо, позивач будучи начальником відділу бухгалтерії та економічно-розрахункового бюро Товариства, скоріш за все могла скласти таку довідку самостійно. Розмір нарахованої та не виплаченої заробітної плати оскаржено ТОВ «МЕГАПРОМЕОКЛОПЯ» у суді апеляційної інстанції, оскільки наведені Позивачем дані суперечать дійсним обставинам. Відповідно до довідки Товариства від 30.08.2022р. №МПЕ00000008 загальна заборгованість по заробітній платі перед Позивачем на момент звільнення становить 30267,45 грн. Ця сума боргу визнається Відповідачем та підтверджується наявними розрахунковими документами. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року по справі №216/3115/22 (позов [PERSON] про стягнення заробітної плати з ТОВ «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ») апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» було задоволено частково. Було постановлено: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» на користь [PERSON] нараховану, але частково не виплачену заробітну плату при звільненні за період з 01 січня 2022 року по 24 березня 2022 року включно в сумі 30267, 45 гривень.». Отже, беручи до уваги вищезазначену постанову, та враховуючи справжню довідку Товариства від 30.08.2022р. №МПЕ00000008 про заробітну плату, середній заробіток Позивача, та сума яку заявлено до стягнення підлягає перерахунку, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. Середній заробіток обчислюється на підставі виплат за попередні два місяці роботи працівника, що передують даті звільнення. Отже, за січень 2022 року заробітна плата Позивача склала 12110,51 грн., за лютий 2022р. заробітна плата Позивача склала 14 987,32 грн. Виходячи з цього, середньоденна заробітна плата Позивача за період січень-лютий 2022р. становила 459,29 грн. (12 110,51 + 14 987,32 / 59 календарних днів = 459,29 грн.). Тобто, за період затримки середній заробіток складає, з помісячною деталізацією: Березень 2022 р. - 3 215,03 грн. (7 днів) Квітень 2022 р. - 13 778,70 грн. (30 днів) Травень 2022 р. - 14 237,99 грн. (31 день) Червень 2022 р. - 13 778,70 грн. (30 днів) Липень 2022 р. - 14 237,99 грн. (31 день) Серпень 2022 р. - 14 237,99 грн. (31 день) Вересень 2022 р. - 11 022,96 грн. (24 дня) Відповідач вважає, що сума середнього заробітку за час затримки, а саме за 184 календарних днів, має складати 84509,36 грн., в тому числі податок з доходів фізичних осіб - 15 211,68 грн. (18%), військовий збір - 68030,04 грн. (1,5%), а не 105 336,32 грн., як зазначає Позивач. Сума до виплати Позивачу складає 68030,04 грн. Надмірно нарахована сума Позивачем у розмірі 20826,96 грн. - не підлягає стягненню виходячи з вищезазначеного. Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь спричинену їй моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Статтями 16 та 23 Цивільного кодексу України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювана. Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно п. 5 ч. З ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Однак, Позивачем не чітко викладені обставини на обґрунтування позовних вимог. Зокрема позовна заява не містить належного обґрунтування та зазначення доказів щодо визначення розміру моральної шкоди, яку позивачка оцінює у сумі 5000,00 гривень. Виходячи з вищенаведеного, Позивачем не надано жодного обґрунтування чим саме завдана моральна шкода, не доведені причинні зв`язки між протиправною поведінкою та завданою моральною шкоду. Позивачем наведено лише факти порушенні її трудових прав, які не тягнуть за собою моральної компенсації. Також беручи до уваги що затримка виплати нарахованих сум при звільненні відбулась через об`єктивні, форс-мажорні, загальновідомі обставини, а не через протиправну поведінку, чи вину Відповідача, то і не має підстав задля стягування моральної шкоди на користь Позивача. У зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Згідно з указом, воєнний стан запроваджується з 24 лютого 2022 року. Відповідними указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався. 28.02.2022р. Торгово-промислова палата України на підставі Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 \~ \~ \~ \~№671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили). 24.03.2022р. керівництвом ТОВ «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» у зв`язку з неможливістю без ризиків для життя та здоров`я працівників підприємства продовжувати господарську діяльність, прийнято рішення про припинення трудових відносин з працівниками Товариства, що підтверджується наказом №24/03 від 24.03.2022р. та про припинення ведення господарської діяльності через постійні обстріли з боку російської армії Марганецької міської територіальної громади. На даний час, господарську діяльність підприємство не здійснює, всі працівники Товариства не перебувають у місті Марганець з метою збереження власного життя і здоров`я, а також життя і здоров`я своїх рідних. Наказом Мінреінтеграції від 25 квітня 2022 року №75 (у редакції наказу Мінреінтеграції від 13 вересня 2022 року №206) затверджено оновлений перелік територіальних громад розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якого включено Марганецьку міську територіальну громаду. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до роз`яснення на офіційному сайті Державної служби України з питань праці роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або інших обставин непереборної сили. Проте, звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

Outcome: partial