Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

У вересні 2023 року законний представник малолітнього [PERSON] - [PERSON] (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Здолбунівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (далі - відповідач), просила скасувати арешт з невизначеного майна, нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 13200205), накладеного відділом державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції, зареєстровано 02.11.2012 за № 13200205, реєстратор - Рівненська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; зняти арешт з нерухомого майна, що належало [PERSON] , померлому [INFO] , яке зазначено 27.04.2015, за номером запису про обтяження 9499217 (спеціальний розділ), постановою відділу державної виконавчої служби Здолбунівського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП-47204324 від 23.04.2015. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , з яким позивач [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] народився спільний син - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняв [PERSON] . Приватний нотаріус БондаренкоО.В. своєю постановою від 12.07.2023 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим що під час здійснення перевірки про наявність обтяжень було виявлено зареєстрований арешт на все майно спадкодавця, накладений 02.11.2012 в Єдиному реєстрі відчуження об`єктів нерухомого майна за № 13200205 та арешт на все майно спадкодавця, накладений 27.04.2015 року в реєстрі речових прав за № 9499217. Вказані арешти накладені в межах виконавчих проваджень Здолбунівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області. 21.06.2023 позивач звернулася до відповідача з заявою щодо надання інформації з питання звільнення спадкового майна спадкодавця з-під арешту. Листом від 30.06.2023 відповідач повідомив, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 47204324 з примусового виконання виконавчого листа № 562/2973/13-ц від 11.04.2014. Враховуючи, що станом на 29.06.2023 виконавчий збір не сплачено, тому підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні. Відповідач не заявив у встановлений строк свої вимоги до спадкоємців в нотаріальну контору щодо сплати виконавчого збору, що є підставою для задоволення позовних вимог. Ухвалою суду від 07.09.2023 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою суду від 18.09.2023 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У відзиві на позовну заяву від 18.10.2023 представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що у відділі з 23.04.2015 на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 47204324 з примусового виконання виконавчого листа № 562/2973/13-ц від 11.04.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» боргу у розмірі 11480,38 доларів США та 1291,66 грн. судового збору. 15.09.2015 державним виконавцем винесено постанову про розшук транспортного засобу Honda Civic, н.з. [NUMBER] , який належав [PERSON] , з метою його вилучення та подальшої реалізації в рахунок погашення боргу. 26.07.2018 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану у зв`язку з тим, що транспортний засіб, оголошений у розшук, не виявлено протягом року з дня такого оголошення. У разі повернення виконавчого документа стягувану з цих підстав арешт з майна боржника не знімається. Незважаючи на наявність довідки ПАТ«Райффайзен банк Аваль» від 02.03.2021 про відсутність у [PERSON] заборгованості перед цією банківською установою, питання стосовно сплати виконавчого збору не вирішене, тому підстави для зняття арешту з майна відсутні. Ухвалою від 27.10.2023 суд закрив провадження у справі в частині скасування арешту з невизначеного майна, нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 13200205). В судовому засіданні представник позивача - адвокат Цісар І.В. підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ З матеріалів справи вбачається, що в старшого державного виконавця відділу ДВС Здолбунівського районного управління юстиції Журавського Н.М. на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 47204324 з примусового виконання виконавчого листа №562/2973/13-ц від 11.04.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ«Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у розмірі 11480,38 доларів США та 1291,66 грн. судового збору. В межах вказаного виконавчого провадження накладено арешт на все нерухоме майно боржника. 15.09.2015 державним виконавцем винесено постанову про розшук транспортного засобу Honda Civic, н.з. [NUMBER] , який належав [PERSON] 26.07.2018 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану у зв`язку з тим, що транспортний засіб, оголошений у розшук, не виявлено протягом року з дня такого оголошення. [INFO] помер [PERSON] , який є батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] мати [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.07.2023 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я малолітнього [PERSON] , [INFO] з підстав виявлення зареєстрованого арешту на все майно спадкодавця - [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року в справі №905/386/18 (касаційне провадження № 12-85гс19) зроблено висновок, що «при розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, господарський суд перевіряє відповідність цих дій приписам статей\~57,\~58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, реалізуються шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися господарським судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.\~Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна». Аналогічна правова позиція викладено у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 28.04.2021 року у справі №235/2617/19 (провадження №61-7867св20). Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із\~статтею 51 ЦПК України\~суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача. Статтею 175 ЦПК України\~встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (касаційне провадження № 14-61цс18), пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду позивач визначив відповідачем Здолбунівський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області,\~який не є ані боржником, ані особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно. Особа, в інтересах якої накладено арешт на відповідне нерухоме майно в рамках виконавчого провадження\~№ 47204324 - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке не було залучено до участі у справі у якості відповідача, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed