Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Грисюк\~Оленою Василівною за № 52314 від 24.05.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості в розмірі 48436 гривень 50 копійок. Свої вимоги\~позивач обґрунтував\~тим,\~що відповідно\~до ч.\~1\~ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Цим переліком визначені документи, які подаються нотаріусу для підтвердження безспірності вимог. Однак сам по собі факт надання цих документів не підтверджує відсутність спору стосовно розміру заборгованості боржника. Крім того виконавчим написом стягується заборгованість, яка виникла у позивача перед відповідачем на підставі кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим, а постанова Кабінету Міністрів\~України №\~1172\~від 29.06.1999\~року «Про\~затвердження переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» постановою Київського\~апеляційного адміністративного\~суду від\~22\~лютого 2017\~року у\~справі N\~826/20084/14 визнана\~незаконною та\~нечинною в\~частині внесення\~до неї\~розділу «Стягнення\~заборгованості з\~підстав,\~що випливають\~з кредитних\~відносин»,\~який дозволяв\~вчиняти виконавчий\~напис на\~підставі оригіналу\~кредитного договору,\~який не\~є нотаріально\~посвідченим. Таким чином кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. У зв?язку з цим нотаріус не мав право вчиняти виконавчий напис, а тому він повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідач в\~судове засідання\~не з?явився\~та не\~повідомив про\~причини неявки,\~хоча належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи. Відзив на позов не подав. У зв?язку з цим справа розглядається за правилами ст. ст. 280-289 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.03.2019 року між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веллфін» був укладений договір позики № 782167 відповідно до якого відповідач надав позивачу в позику кошти в розмірі 3500 гривень, а позивач зобов?язувався погасити заборгованість та сплатити відсотки за користування коштами (а.с. 19-28). Даний договір не є нотаріально посвідченим. 24.05.2021 року приватний нотаріус\~Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Грисюк\~Олена Василівна вчинила виконавчий напис за № 52314, яким стягнула з позивача на користь відповідача заборгованість за вищевказаним договором в розмірі 48436 гривень 50 копійок (а.с. 18). Дане стягнення проводиться на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» постановою Київського\~апеляційного адміністративного\~суду від\~22\~лютого 2017\~року у\~справі N\~826/20084/14 визнана незаконною та нечинною в частині внесення до неї розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», який дозволяв вчиняти виконавчий напис на підставі оригіналу кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим. Таким чином, на час вчинення виконавчого напису, виконавчий напис міг бути вчинений на підставі оригіналу договору, який є нотаріально посвідченим. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~та постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Такої позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду\~у постанові від 21.09.2021 року (справа N 910/10374/17, провадження N 12-5гс21). Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин суд визнає вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved