Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою до\~відповідача,\~в якому\~просить стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ПАРІС» заборгованість\~за Договором\~№ 0048155\~від 27.12.2019\~про надання\~банківської послуги\~в розмірі\~19002\~гривні 42\~копійки та\~судовий збірв розмірі 2 684,00 грн. Позов обґрунтував тим, що 27.12.2019 між [PERSON] та Акціонерним товариством «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір №0048155 про надання банківської послуги , що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідач підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептував укладання Договору про комплексне обслуговування фізичних осіб акцептував укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналась до умов Договору. З умовами Договору ознайомлена та зобов`язалася самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору. За умовами Заяви відповідачеві було надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 15151,52 гривень, строк дії кредиту 6 місяців, процентна ставка % річний - 18,00, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 1% від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту 5% від суми наданого Кредиту. В день підписання Заяви-Договору №0048155 від 27.12.2019, відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору, що підтверджується розпискою отримання платіжної картки від 27.12.2019. Грошові кошти у сумі 15151,52 гривень були зараховані Акціонерним товариство «РВС БАНКУ» 27.12.2019 на картковий рахунок Клієнта, що підтверджується випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером. 28.12.2021 між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1. Відповідно до п.п.1.1 п.1 Договору відступлення права вимоги Первісний Кредитор у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, відступає, а Новий кредитор приймає (набуває) права вимоги Первісного Кредитора та Кредитними Договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками. Як вбачається з Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги АТ РВС «БАНК» відступило ТОВ ФК Паріс» право вимоги до відповідача за заявою-Договором №0048155 від 27.12.2019 на загальну суму 18378,02 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту - 9940,15 гривень, заборгованість за процентами 3134,81 гривень, заборгованість за комісією - 5303,06 гривень. Банк свої\~зобов`язання\~за договором\~виконав у\~повному обсязі,\~проте позичальник\~в порушення\~умов договору\~свої зобов`язання\~не виконала,\~в зв`язку\~з чим у неї станом на 12.06.2023 утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 19002,42, яка складається з: 9940,15 грн. заборгованості за тілом кредиту, 3134,81 грн. заборгованість за процентами, 5303,06 грн. заборгованість за комісією, 87,61 грн. 3% річних за користування грошовими коштами у період з 28.12.2021 по 23.02.2022, 536,79 грн. інфляційних втрат за користування грошовими коштами у період з 28.12.2021 по 23.02.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. 03.07.2023 суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 14.07.2023 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11.09.2023. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 29.08.2023 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за заявою № від 27.12.2019, а саме: не надано пояснення щодо нарахування заборгованості за відсотками. Вважає, що заявлені позивачем суми процентів стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивач розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи умовами договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необгрунтованим, а позовні вимоги недоведені. Надані позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками організації - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Вказує, що документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність - оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір. Крім того, посилаючись на ч. 3 ст. 549, п.2, ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» та п. 5 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначає, що розмір нарахованої пені, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Тому нарахування суми в розмірі 19 002,42 грн. в рахунок прострочки за кредитним договором не відповідає положенням чинного законодавства. Також вказує, що вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача пені відповідно до наведеного розрахунку знаходиться поза межами річного строку позовної давності. Разом з тим, зазначає, що позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України. Зокрема, позивачем не зазначено: 1) \~ \~ \~ \~відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 2) \~ \~ \~ \~підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Також, матеріали справи не містять доказів (поштових квитанцій) направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплати простроченої заборгованості. Вважає, що позовна заява подана з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необгрунтованою та передчасною. 01.09.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що одночасно при подачі позовної заяви до неї були долучені належні та допустимі докази на обгрунтування позовних вимог. Факти укладення Договору та надання відповідачу кредиту підтверджується наданими позивачем доказами та в свою чергу не спростовуються відповідачем. Щодо твердження відповідача про невідповідність розрахунків заборгованості та сум заборгованості за Договорами вважає, що таке твердження відповідача не відповідає дійсності, оскільки крім наданих розрахунків заборгованості за укладеним Договором були надані також меморіальні ордери, що підтверджують надання кредиту та виписки по картковим рахункам, які в свою чергу також підтверджують наявність заборгованості за кредитами. Відповідачем не зазначено у відзиві з якими саме сумами заборгованості він не згоден та чому, і відповідно не обгрунтовано твердження відповідними доказами (доказами сплати кредиту) та власними розрахунками. Щодо твердження відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності встановлених ст. 257 ЦК України, дане твердження не відповідає дійсності, оскільки Закон України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квіти 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрі України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258. 362, 559, 681, 728, 786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». В свою чергу Постановою КМ України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігали поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричинені коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року в всій території України діє карантин. Карантин неодноразово було продовжено та на момент звернення ТОВ «ФК «ПАРІС» до суду з позовною заявою його дія тривала, а тому позивач звернувся до суду з позовною заявою в межах строку встановленого ст. 257 ЦК України. Таким чином, доводи відповідача, на підставі яких він заперечує проти позову є необгрунтованими та доведеними жодними доказами. Позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить суд її задовольнити. 11.09.2023 розгляд справи відкладено на 05.10.2023. 27.09.2023 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому вона просить у позові відмовити з підстав, викладених у відзиві. Крім того, зазначає, що позивачем при розрахунку не взято до уваги її оплату по Договору № 0048155 від 27.12.2019. До заперечення додано копію квитанції від 25.06.2020 про оплату по Договору № 0048155 від 27.12.2019 за реквізитами АТ «РВС БАНК» в сумі 2800 грн. 05.10.2023 розгляд справи відкладено на 07.11.2023. Сторони в судове засідання не з`явилися. У позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд справи у його відсутності, у відповіді на відзив позов підтримав у повному обсязі. Від відповідачки надійшла до суду заява про розгляд справи у її відсутності, у задоволенні позову просить відмовити, а провадження у справі закрити. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. 27.12.2019 між [PERSON] та Акціонерним товариством «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір №0048155 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є Договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, якою просить надати споживчий кредит в сумі 15151,52 гривні. Згідно Додатку № 1 до Заяви -Договору №0048155 від 27.12.2019 [PERSON] за умовами Заяви було надано споживчий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 15151,52 гривні, строк дії кредиту 6 місяців, процентна ставка % річний - 18,00, тип ставки - фіксована, комісія за розрахунково-касове обслуговування заборгованості 5%. Згідно паспорту споживчого кредиту [PERSON] відповідно до умов Договору було надано споживчий кредит на споживчі потреби шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 15151,52 гривні, строк дії кредиту 6 місяців , процентна ставка 0% річний - 18,00, з разовою комісією при видачі кредиту в сумі 151,52 грн., з щомісячною комісією за супроводжування кредиту в сумі 757,58 грн. 28.12.2021 між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФК Паріс» було укладено договір про відступлення права вимоги №28/12/2021-1, згідно якого та Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ РВС «БАНК» відступило ТОВ «ФК Паріс» право вимоги до відповідача за заявою-Договором №0048155 від 27.12.2019 на загальну суму 18378,02 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту - 9940,15 гривень, заборгованість за процентами 3134,81 гривень, заборгованість за комісією - 5303,06 гривень. Відповідно до п.п.1.1 п.1 Договору відступлення права вимоги Первісний Кредитор у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, відступає, а Новий кредитор приймає (набуває) права вимоги Первісного Кредитора та Кредитними Договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками. Згідно меморіальних ордерів № 20571 та № 20572 від 27.12.2019 [PERSON] було перераховано АТ «РВС БАНК» кредитні кошти в сумі 15000 гривень та 151,52 грн. дисконту при видачі кредиту згідно кредитного договору №0048155 від 27.12.2019. Банк свої\~зобов`язання\~за договором\~виконав у\~повному обсязі,\~проте позичальник\~в порушення\~умов договору\~свої зобов`язання\~не виконала,\~в зв`язку\~з чим у неї станом на 12.06.2023 утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 19002,42, яка складається з: 9940,15 грн. заборгованості за тілом кредиту, 3134,81 грн. заборгованість за процентами, 5303,06 грн. заборгованість за комісією, 87,61 грн. 3% річних за користування грошовими коштами у період з 28.12.2021 по 23.02.2022, 536,79 грн. інфляційних втрат за користування грошовими коштами у період з 28.12.2021 по 23.02.2022, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. З метою досудового врегулювання спору ТОВ «ФК Паріс» було направлено [PERSON] 25.01.2022 вимогу № 355/25/01/2022-1 про усунення кредитного зобов`язання за Договором №0048155, однак така відповідачем залишена без задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як передбачено ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиція. Згідно норм викладених в ст. 644 Цивільного кодексу України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданими суду доказами підтверджується, що [PERSON] отримала кредит від акціонерного товариства «РВС БАНК», порушила умови повернення кредиту, у зв`язку з чим виникла заборгованість, право вимоги якої перейшло Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» на підставі договору факторингу. Відповідач не надала альтернативного розрахунку заборгованості за договором, а тому суд погоджується з розрахунками заборгованості, наданими позивачем. Крім того під час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Щодо твердження відповідача про застосування строку позовної давності до вимог позивача про стягнення неустойки (пені, штрафу) суд зауважує, що така вимога позивачем не заявлялася, а тому твердження відповідача є безпідставними. Суд також вважає копію квитанції від 25.06.2020 про оплату по Договору № 0048155 від 27.12.2019 за реквізитами АТ «РВС БАНК» в сумі 2800 грн. неналежним доказом у справі, оскільки така оплата була проведена відповідачем у період існування правовідносин з АТ «РВС БАНК», яким в свою чергу було здійснено розрахунок заборгованості на час відступлення прав вимоги. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved