Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 28.09.2012 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Життя с відповідачем не склалося, у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, що суперечать уявленням позивача про сім`ю. Між сторонами втрачено взаєморозуміння, почуття любові один до одного. Шлюбні відносини припинені з березня 2022 року. Спільного господарства сторони не ведуть. Наміру на примирення з відповідачем не має. Спору щодо поділу майна, що є їх спільною власністю та визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторони не мають. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду на 02.10.2023 року. У судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши такі факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що 28.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Шлюб зареєстровано Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що 28.09.2012 складено відповідний актовий запис №827, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 28.09.2012, серія [NUMBER] ( а.с. 11). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 12.03.2013 Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, серія [NUMBER] ( а.с. 12) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 16.09.2021 Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Дніпро), серія [NUMBER] ( а.с. 13). Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Наміру на примирення сторони не мають. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За змістом ч. 2 ст. 104 та ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, спільне господарство не ведеться, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, у відповідній ухвалі чи рішенні, у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved