Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

У лютому 2022 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 03.05.2014 року, між позичкою [PERSON] , та [PERSON] , був укладений шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Дніпрі в книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис №478. Позивачка познайомилася з відповідачем під час його перебування в місцях відбування покарання за вчинення ним 17.01.2003 року злочина проти здоров`я та життя людини. Після нанесених відповідачем побоїв потерпілому, останній помер в лікарні міста Дніпра. В шлюбі у них з відповідачем [INFO] народився син [PERSON] про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві зроблений актовий запис за № 2396 та видано Свідоцтво про народження № [NUMBER] від 04.07.2014 року. Сімейне життя у них з відповідачем не склалось, так як після звільнення з місць позбавлення відповідач ніде не працював, вживав наркотичні засоби, тому 06.12.2017 року заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва шлюб між нею та відповідачем був розірваний, а також судом було постановлене рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно з 13.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. 08 червня 2018 року Державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Козлицькою О.М. було відкрито виконавче провадження ([NUMBER]) на підставі виконавчого листа №753/12856/17 виданого 18.04.2018 року на виконання Заочного Рішення Дарницького районного суду м. Києва. На момент звернення до суду відповідачем з 2017 року не сплачено позивачу жодної копійки аліментів на утримання їх спільного сина [PERSON] . У відповідності до Довідки Державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Світлани Стефан станом на лютий 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів становить 88 000,00 грн., станом на 02.2022 року заборгованість спадає 88000,00+2000,00x12мес =100 000,00 грн. Також державним виконавцем винесені ряд постанов про накладення арешту на кошти та майно боржника. Тобто весь час з 2016 року тільки позивачка, а на теперішній час і її другий чоловік - [PERSON] , [INFO] , з яким вона уклала шлюб 14 березня 2020 року та проживає разом з нею однією сім`єю з їх спільним з відповідачем сином [PERSON] та новонародженим в новому шлюбі [PERSON] , [INFO] по [ADDRESS] . Жодної участі у виховні сина відповідач не приймає. Всі питання щодо вихання вирішуються позивачкою особисто без участі та підтримки з боку відповідача. Натомість відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, жодним чином не цікавиться життям сина; за весь час нашого розлучення та окремого проживання не дзвонив та не дзвонить мені, як матері нашої дитини, а також своєму сину [PERSON] ; не знає як він росте, який дитячий садочок він відвідував, як та де навчається на теперішний час, чи має добрий стан здоров`я. У відповідності до Характеристики, виданої учню 1-В класу спеціалізованої загальноосвітньої сходи І-ІІІ ступенів №270 Деснянського району міста Києва щодо [PERSON] , зазначено, що [PERSON] є старанним та відповідальним учнем, добре навчається, підтримує рівні дружні відносини з учнями. Цікавиться навчанням та спортом. Вихованням та розвитком [PERSON] опікується мати, натомість батько [PERSON] -в період навчання з 01.09.2020 року та по час надання характеристики жодного разу школу не відвідував, вчительці не телефонував та не цікавився дитиною. [PERSON] зараз навчається в 2-В класу спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №270 Деснянського району міста Києва та навчається [PERSON] . Відповідач не дбає про навчання сина, про фізичний і духовний розвиток дитини, не проявляє турботу та не забезпечує необхідного/будь-якого харчування, не забезпечує медичного догляду та лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову звання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального розвитку, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє свого інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умов для отримання сином освіти та життєвого досвіду. Про обставини відсутності відповідача в житті сина та про відсутність піклування його батака щодо сина [PERSON] в своїх свідченнях наддадуть свої пояснення свідки, які підтвердять вказані ними обставини під час судового розгляду справи відносно того, що відповідач не бере жодної участі у виховані сина, жодним чином не цікавиться його життям, не приймає ніякої участі в його розвитку та забезпеченні. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали подану позовну заяву, посилаючись на обставини викладені у позові. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню по наступним підставам. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року по справі №753/12856/17 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено. Шлюб, зареєстрований 03 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 478, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією грошової суми, починаючи з 13.07.2017 року і до повноліття дитини. Як вказує позивачка, відповідач не підтримує зв`язок з дитиною з 2016 року. 14 березня 2020 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб. З того часу, неповнолітня дитина постійно проживає разом з матерію та її новим чоловіком у м. Києві, які повністю займається його вихованням, навчанням, опікується його здоров`ям та розвитком. В судовому засіданні було надано пояснення свідком [PERSON] відповідно до яких вона вказала, що вона є бабусею [PERSON] , матерію позивачки, [PERSON] поганий батько. Коли було 3 роки дитині він поїхав та більше не повертався. Також, надано пояснення свідком [PERSON] , яка є подругою, позивачки, що батько дитиною не цікавиться, з 2017 року його не бачила. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є кумою. [PERSON] та позивачка три роки як розійшлись. [PERSON] не дзвонить, не приїжджає. У [PERSON] новий чоловік, його [PERSON] називає батьком. У них є спільна дитина. В судовому засіданні в присутності педагога надала пояснення дитина [PERSON] . Так, вказав, що живе з мамою [PERSON] , татом [PERSON] , братом, бабусею, дідусем. [PERSON] не приходить, подарунки не дарить, він його не пам`ятає. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Проте, батько дитини свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а саме: ухиляється від їх виконання, байдуже ставиться до виховання дитини, що негативно впливає на емоційний стан дитини, матеріально її не забезпечує, живе окремо та взагалі сином не цікавиться. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Однак, в даній сім`ї батько не створив дитині повноцінні і достойні умови життя. Батько не забезпечив її належними житлово-побутовими умовами та не намагається дбати про потреби своєї дитини, неодноразово попереджалася про неприпустимість такого відношення до своєї дитини, але відповідач проігнорував ці попередження. Для набуття правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування й отримання, у зв`язку з цим, захисту та допомоги з боку держави, вирішення питання щодо подальшого влаштування дитини, позивачка, в інтересах малолітньої дитини, просила припинити особисті немайнові права та обов`язки відповідача у відношенні її малолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок в даному випадку не є рішенням суб`єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав. Згідно висновку державної адміністрації Деснянського районної в місті Києві від 17 листопада 2022 року, на яку покладено повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Однак, в даній сім`ї батько не створив своїм дітям повноцінні і достойні умови життя, не забезпечує дитину належними житлово-побутовими умовами і не намагається дбати про його потреби. Всім цим, як було встановлено судом, займається мати дитини. Крім того, в якості доказу та характеристики відповідача позивачкою долучено до матеріалів справи вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.20004 року по кримінальній справі №1-82/2004 винесений відносно відповідача. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, з урахуванням висновку державної адміністрації Деснянського районної в місті Києві, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного і

Outcome: approved