Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. На підставу своїх вимог спирається на те, що з 05.09.2018 року позивача було призначено на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи та викладача класу баян Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради, що підтверджується записом № 26 в трудовій книжці [NUMBER] . 22.11.2021 року позивача було звільнено новопризначеним в.о. директора JI. Столярською із займаної посади заступника директора з навчально-виховної роботи та викладача класу баян та з посади концертмейстера за сумісництвом згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогул тобто за відсутність 15.11.2021 року на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, що підтверджується наказами Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради № 78-к та № 79-к від 22.11.2021 року. Однак позивач вважає, її звільнення з посади є незаконним виходячи із наступного. 15.11.2021 року о 8 год. 00 хв., позивач зателефонувала на той час директору музичної школи [PERSON] , якій повідомила, що вона та її донька [PERSON] захворіли через що позивач не зможе вийти на роботу, так як буде проходити разом з донькою обстеження в КНП «Уманська дитяча лікарня». 15.11.2021 року з 10 год. 00 хв., по 13 год. 00 хв., позивач, разом з донькою, проходила обстеження у КНП «Уманська дитяча лікарня», що підтверджується висновками обстеження лікаря [PERSON] , від 15.11.2021 року, які додаються. Того ж дня працівниками відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради було складено акт про відсутність позивача на робочому місці 15.11.2021 року. 16.11.2021 року, до позивача зателефонувала начальник відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради [PERSON] , і запитала про відсутність позивача на робочому місці 15.11.2021 року, на що позивач відповіла, що 15.11.2021 року о 9 год. 02 хв., вона зателефонувала на той час директору музичної школи [PERSON] , якій повідомила що їй негайно потрібно їхати до медичного закладу в м. Умань на обстеження оскільки позивачу та її доньці зле, а тому не мала можливості написати заяву про надання відпустки за власний рахунок 15.11.2021 року. Після чого 22.11.2021 року в.о. директора музичної школи Столярська Л.С., ознайомила позивача з наказом про її звільнення, на що позивач надала пояснення та написала заяву про причини відсутності її на робочому місці 15.11.2021 року та додала до неї висновки медичного обстеження у КНП «Уманська дитяча лікарня» від 15.11.2021 року, що підтверджують поважність відсутності позивача на робочому місці. Дану заяву в.о. директора музичної школи [PERSON] , прийняла та належним чином зареєструвала у вхідній кореспонденції за № 143. Однак, відповідач не перевіряв надані позивачем пояснення та не давав оцінки причинам її неявки на роботу у визначений в акті день. Таким, чином позивач вважає, що причина її відсутності на робочому місці є поважною, та не може бути використана як підстава для її звільнення, а тому наказ про її звільнення є незаконним, та таким, що порушує її трудові права та інтереси. Відповідач перед застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення, яке є крайнім заходом дисциплінарної відповідальності несумлінного працівника, не перевіряв та не давав оцінки причинам не явки на роботу у визначений в акті день. Також, перед виданням наказу про звільнення за прогул роботодавцеві необхідно письмово звернутися до органу управління, щоб отримати згоду на звільнення працівника, що передбачено п. 3.3 Статуту Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області, який затверджений рішенням Тальнівської міської ради від 20.01.2021 № 4/8-11. Однак, відповідач не звернувся до органу управління та не отримав від нього згоди на звільнення позивача, звільнив позивача їз займаної посади, що в свою чергу є порушенням порядку звільнення працівників, який передбачений Статутом. Таким чином відповідач не врахувавши поважності причин відсутності позивача на робочому місці та не дотримавшись порядку звільнення працівників, який передбачений статутом Тальнівської дитячої музичної школи, незаконно звільнив позивача із займаної посади чим порушив її трудові права та інтереси, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. 24.03.2023 року на адресу суду від представника відповідача відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити в зв`язку з тим, що позов заявлений до неналежного відповідача з наступних підстав. Наказ про звільнення з роботи позивача було прийнято директором Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області. Тобто, належним відповідачем у даній справі є саме Тальнівська дитяча музична школа, яка являлась юридичною особою публічного права та мала власний код ЄДРПОУ 24356629, власну печатку, була зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, та громадських формувань. Статутом Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області передбачено: заклад (Тальнівська дитяча музична школа Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області) заснований на комунальній власності Тальнівської міської ради (п. 1.3. Статуту); заклад підзвітний і підконтрольний Тальнівській міській раді (п. 1.4. Статуту); заклад є юридичною особою, діє на підставі Статуту, має самостійний кошторис, самостійний баланс, рахунки та інші атрибути юридичної особи. Закон України "Про освіту", Закон України "Про позашкільну освіту", а також Статут Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області не передбачають такої умови, що за зобов`язаннями музичної школи несе відповідальність відділ культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради. Такої умови не містить і Положення про відділ культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради, затверджене рішенням Тальнівської міської ради від 17.12.2020 № 1/8-22. 24.02.2022 року, рішенням Тальнівської міської ради № 24/8-14 "Про ліквідацію Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області (код ЄДРПОУ 24356629)" Тальнівською міською радою, як засновником Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області, було прийнято рішення про ліквідацію даної юридичної особи. 09.09.2022 до державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи - Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області код ЄДРПОУ 24356629, номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи: 1000141110014000614. Підстава для внесення запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи - державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті ліквідації. Тобто, з 09.09.2022 року "Тальнівська дитяча музична школа Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області" код ЄДРПОУ 24356629, в якій на посаді заступника директора працювала позивачка та була звільнена з роботи, припинила своє існування, як юридична особа. Даний учбовий заклад було припинено в зв`язку з ліквідацією без правонаступництва. Тобто, права та зобов`язання Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради, в тому числі і вимоги позивача припинилися з моменту внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань, вищевказаного запису. А тому, на підставі вищевикладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 13.06.2023 року на адресу суду від представника відповідача комунального закладу "Тальнівська школа мистецтв" Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. КЗ "Тальнівська школа мистецтв" Звенигородського району Черкаської області, є новоствореною юридичною особою, має власний ідентифікаційний код юридичної особи - 44794703 зареєстрований 04.05.2022 року. Жодного відношення до ліквідованої Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області, яка являється юридичною особою публічного права та мала власний ідентифікаційний код юридичної особи - 24356629, здійснювала діяльність з 25.06.1996 до 09.09.2022 років, не мала та не має. Тальнівська школа мистецтв не є правонаступником Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тальнівська школа мистецтв жодного відношення до наказів, якими позивача було звільнено з роботи не має. Виконуючий обов`язки директора Тальнівської школи мистецтв Качур Валентин Миколайович не був директором (керівником) Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області, жодного відношення до них не має. Тобто, Тальнівська школа мистецтв не може відповідати за дії, які були вчинені Тальнівською дитячою музичною школою, а отже не може бути, а ні відповідачем, а ні третьою особою в справі. Отже, вищевикладене встановлює те, що Тальнівська школа мистецтв, не може відповідати за зобов`язання які були або можуть виникнути щодо Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області. 09.09.2022 року Тальнівська дитяча музична школа Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області код ЄДРПОУ 24356629 припинена як юридична особа в зв`язку з її ліквідацією. Тобто, ліквідована без правонаступництва, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Вважає, що КЗ "Тальнівська школа мистецтв" Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області не має прав надавати оцінку діям Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області, та відповідати за їх дії. А тому, на підставі вищевикладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Представник відповідача відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача комунального закладу "Тальнівська школа мистецтв" Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області в судове засідання нез?явився, але надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні, та просив справу слухати без його участі. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши та перевіривши обставини на які позивач послався як на підставу своїх вимог та на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. З огляду на статтю 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що з 05.09.2018 року позивача було призначено на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи та викладача класу баян Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради, що підтверджується записом № 26 в трудовій книжці [NUMBER] (т. 1 а.с. 7), копією наказу від 04.09.2018 року № 43-к (т. 2 а.с. 53) та копією наказу від 13.10.2021 року № 55-к (т. 2 а.с. 54). 15.11.2021 року комісією складено акт, згідно якого зафіксовано, що станом на 15:30 год., 15.11.2021 року заступник директора з навчально-виховної роботи, викладача класу баяна Тальнівської дитячої музичної школи [PERSON] , відстуня на робочому місці без поважної причини (т. 2 а.с. 45). 16.11.2021 року [PERSON] , надала письмові пояснення начальнику відділу культури, туризму та з питань діяльності ЗМІ Тальнівської міської ради про причини відсутності на робочому місці 15.11.2021 року (т. 2 а.с. 46). 22.11.2021 року позивач надала заяву директору Тальнівської дитячої музичної школи та додала до неї висновки медичного обстеження у КНП «Уманська дитяча лікарня» від 15.11.2021 року (т. 1 а.с. 10-12). Відповідно до наказів директора Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області № 78-к та № 79-к від 22.11.2021 року позивача було звільнено із займаної посади заступника директора з навчально-виховної роботи та викладача класу баян та з посади концертмейстера за сумісництвом згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогул тобто за відсутність 15.11.2021 року на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин (т. 1 а.с. 8, 9). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , суду показала, що їй відомо, що її заступнику [PERSON] , 15 11.2021 року після прививки стало погано і вона подзвонила вранці і сказала, що їде до лікарні. Вона сказала, що відпускає її потім [PERSON] , попросила написати за неї заяву. Вона написала за неї заяву, і чекала коли [PERSON] , зателефонує і скаже чи в неї лікарняний чи буде без збереження. [PERSON] , передзвонила їй приблизно о 16:30 год., і сказала, що їй призначили амбулаторне лікування і завтра вона виходить на роботу. Вона сказала [PERSON] , що її вже звільнено з роботи. В15:30 год., до неї прийшла делегація в особі шести чоловік і вони її звільнили. Вона намагалася пояснити, що вона відпустила [PERSON] , тому що в неї проблеми зі здоров`ям, але її ніхто не слухав. Заяву вона тільки підготувала і не розписувалась у ній. Вони домовились, що якщо [PERSON] , відкриває лікарняний, то 15-го числа вже лікарняне і заяви не потрібно, якщо ж вона приходить на другий день, то підписує цю заяву і цей день відповідно якщо у них буде коригуючий табель, так як вони подавали табеля на заробітну плату і на аванс, на аванс вони подавали з 8-го числа, а на заробітну плату 23-го числа. Так як 8-го числа табель вже був поданий на аванс і він вже був проплачений їй, то вони вирішили, якщо [PERSON] , підписує заяву, то вона видає наказ, а потім під час заробітної плати з неї буде знято ці години. Крім того в неї ще були години викладацькі, вона їх відпрацювала наперед. 15.11.2021 року це був її останній день, о 15:30 год., до неї прийшли і приблизно о 16:45 год., вона вийшла з кабінету, після неї поміняли замки. Розпорядження про створення комісії щодо встановлення факту відсутності [PERSON] , вона не видавала. В них був робочий тиждень шестиденний, тобто вони всі дні працювали і людина не могла в якийсь інший день піти обстежитись, тому що вони працювали навіть у суботу із 8-ї години до 12-ї чи 13-ї години. І якщо склалася така ситуація, вона повинна була відпустити людину. Вони ще в суботу зранку вийшли на роботу і [PERSON] ,Ю їй сказала, що їй щось погано, тому що в п`ятницю вона отримала прививку, і в понеділок вона зателефонувала і сказала, що їй легше не стало і вона повинна поїхати обстежитись. Раніше були такі випадки, але там згідно розпоряджень виходило так, що якщо людина отримувала ковідну прививку, можна було в цей же день залишитися вдома, але так як у них індивідуальне навчання, то викладачі виходили на роботу, були й такі, що на другий день телефонували їй і казали, що не можуть вийти на роботу і вони не виходили, надавався їм цей один день. Перед цим днем прийшло розпорядження від відділу культури, що ті викладачі, які не пройдуть другу вакцинацію, будуть відсторонені від роботи і не допускатимуться до роботи. Як вбачається з матеріалів справи, у позові відповідачами вказано відділ культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради та комунальний заклад "Тальнівська школа мистецтв" Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області, оскільки позивач вказує, на те що відділ культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради здійснював оплату заробітної плати працівників, приймав та звільняв з роботи працівників Тальнівської дитячої музичної школи та виніс наказ про звільнення позивача. Також вказує, що у зв`язку з ліквідацією Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради, КЗ "Тальнівська школа мистецтв" Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області є правонаступником ліквідованої дитячої музичної школи. Проте, суд з такими доводами позивача погодитись не може виходячи з наступного. Відповідно до ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом. Відповідно до п. 1.3 Розділу 1 Статуту Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області, заклад заснований на комунальній власності Тальнівської міської територіальної громади, в особі Тальнівської міської ради. Відповідно до п. 1.4 Розділу 1 Статуту, заклад підзвітний і підконтрольний Тальнівській міській раді, перебуває в управління відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради (далі - Орган управління). Згідно з п. 1.5 Розділу 1 Статуту, заклад є юридичною особою, діє на підставі Статуту, має самостійний кошторис, самостійний баланс та інші атрибути юридичної особи. Як встановлено п. 3.3 Розділу 3 Статуту, безпосереднє управління закладом здійснює директор. Директор в межах наданих йому повноважень, здійснює кадрову політику закладу, призначає на посади та звільняє з посад заступників директора, педагогічних та інших працівників закладу, визначає їх функціональні обов`язки, застосовує заходи заохочення та дисциплінарні стягнення до працівників закладу за погодженням з органом управління. Як вбачається з наказів № 78-к та № 79-к від 22.11.2021 року про звільнення [PERSON] , дані накази були видані директором Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області, а тому твердження позивача, що вказані накази видавались відділом культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради не відповідають дійсності, таким чином з викладеного вбачається, що відділ культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради не може бути належним відповідачем по даній справі. Також твердження позивача про те, що комунальний заклад "Тальнівська школа мистецтв" Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області є правонаступником ліквідованої Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради, оскільки ліквідація Тальнівської дитячої музичної школи фактично не відбулася, а відбулась реорганізація, не відповідають дійсності з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Відповідно до ч. 5 ст. 104 ЦК України, юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 110 ЦК України, юридична особа ліквідується за рішенням її учасників, суб`єкта управління державної або комунальної власності або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами. Орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи відповідно до частини першої цієї статті, призначає ліквідаційну комісію (ліквідатора) такої юридичної особи (ч. 2 ст. 110 ЦК України). Відповідно до рішення Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області від 24.02.2022 року № 24/8-14 про ліквідацію Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області (код ЄДРПОУ 24356629), міська рада вирішила припинити діяльність юридичної особи Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області шляхом її ліквідації, створити комісію з ліквідації та установити, що з моменту набрання чинності цим рішенням до голови ліквідаційної комісії переходять повноваження щодо управління справами Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області відповідно до чинного законодавства (т. 1 а.с. 95). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 42023791607 від 09.09.2022 року та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.09.2022 року, Тальнівська дитяча музична школа Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області (код ЄДРПОУ 24356629) припинена як юридична особа в зв`язку з її ліквідацією 09.09.2022 року (т. 1 а.с. 97, 98-101). Разом з тим комунальний заклад "Тальнівська школа мистецтв" Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області створена на підставі рішення Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області від 24.02.2022 року № 24/8-13 про створення Комунального закладу "Тальнівська школа мистецтв" Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області (т. 2 а.с. 32-33). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.06.2023 року, державна реєстрація КЗ "Тальнівська школа мистецтв" проведена 04.05.2022 року (т. 2 а.с. 1-3). Таким чином, з огляду на вище викладене можна зробити висновок, що КЗ "Тальнівська школа мистецтв" Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області не є правонаступником ліквідованої Тальнівської дитячої музичної школи Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»). Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зібраних у справі доказів у їх сукупності суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог до відповідачів. За таких обставин пред`явлення саме до відділу культури, туризму та з питань діяльності засобів масової інформації Тальнівської міської ради та КЗ "Тальнівська школа мистецтв" Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області, вимог про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, є необґрунтованим та не доведеним належними доказами. Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та за відсутності визначеної процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). Тому враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позов заявлений позивачем до неналежних відповідачів, які повинні відповідати за позовом з підстав, які в ньому викладені, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому вважає, що в позові слід відмовити в зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог до вказаних відповідачів. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача, визначивши належні підстави та предмет позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed