Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

09 серпня 2023 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів в якому просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на свою користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/6 до 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно й до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі судового наказу від 17.01.2018, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області по справі № 359/10292/17 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2017 року до дня досягнення дитиною повноліття. За рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17.09.2018 (справа № 758/2745/18) з дня набрання чинності даним рішенням зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі судового наказу № 359/10292/17 Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2018 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з розміру 1/4 частина заробітку (доходу) батька дитини до розміру 1/6 частина заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, на даний час розмір аліментів, який стягувався за вищезазначеним рішенням є недостатнім для утримання дитини, оскільки потреби [PERSON] значно збільшились та у відповідача суттєво змінився як сімейний так і матеріальний стан. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Вказує, що відповідач проходить службу в Збройних Силах України. Представником позивача було отримано матеріали ВП № 55916249 від 22.03.2018 разом із довідкою-розрахунком заборгованості аліментів за період з 01.11.2018 по 01.05.2023 відповідно до якої доходи відповідача суттєво різняться із реально отриманими доходами за місцем проходження ним служби. Відповідач також сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання сина від першого шлюбу [PERSON] , 2002 року народження. Відповідно до укладеної 1 червня 2014 року мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] , останній зобов`язався щомісячно перераховувати останній грошові кошти на утримання їх спільної дитини [PERSON] , 2002 року народження, у розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. Ще в 2020 році дитина від першого шлюбу, [PERSON] , 2002 року народження, досягла повноліття. Таким чином, у зв`язку зі зміною в бік збільшення матеріального стану відповідача та збільшення витрат на дитину позивач просить задовольнити позовні вимоги. 09 серпня 2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. Ухвалою суду від 11.08.2023 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 19.10.2023 в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про зупинення провадження було відмовлено. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. До суду направив клопотання про відкладення розгляду справи, проте суд вирішив ухвалити рішення, оскільки відкладення призведе до затягування розгляду справи. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.05.2014. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Відповідно до судового наказу від 17.01.2018, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області по справі № 359/10292/17, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2017 року до дня досягнення дитиною повноліття. За рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17.09.2018 (справа № 758/2745/18) з дня набрання чинності даним рішенням зменшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі судового наказу № 359/10292/17 Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2018 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з розміру 1/4 частина заробітку (доходу) батька дитини до розміру 1/6 частина заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідач проходить службу в Збройних Силах України. Відтепер розмір аліментів з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони визначається з: усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. Окрім цього, Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Представником позивача було отримано від військової частини [NUMBER] інформацію щодо грошового забезпечення (з урахуванням змін) військовослужбовця [PERSON] за період з 01.04.2018 по 30.04.2023. Згідно довідки-розрахунку заборгованості аліментів за період з 01.11.2018 по 01.05.2023 у ВП № 55916249 від 22.03.2018 доходи відповідача суттєво різняться із реально отриманими доходами за місцем проходження ним служби. Відповідач також сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання сина від першого шлюбу [PERSON] , 2002 року народження. Відповідно до укладеної 1 червня 2014 року мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] , останній зобов`язався щомісячно перераховувати останній грошові кошти на утримання їх спільної дитини [PERSON] , 2002 року народження, у розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. Ще в 2020 році дитина від першого шлюбу, [PERSON] , 2002 року народження, досягла повноліття. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Оскільки відсутня імперативна заборона змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, та навпаки). А тому, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й інші норми, присвячені обов`язку батьків утримувати своїх дітей ( ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). За приписами ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, у відповідача значно покращився матеріальний стан, а також одна дитина на користь якої стягувалися аліменти досягла повнолітнього віку, тому аліменти, які стягуються на утримання сина [PERSON] на користь позивача, мають бути збільшені до 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, що регулює сімейні правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище сторін, а також те, що розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку значно менший, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який, у свою чергу, збільшується щокварталу, відповідач працездатний, не надав доказів того, що не може працювати та отримувати відповідну заробітну плату, а також відомостей про наявність в нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків, з урахуванням закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Отже, з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно й до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. При цьому, у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: approved