Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, які стягуються з останнього на підставі рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2023 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] . Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області їхній шлюб розірвано. Від цього шлюбу в них народилася дитина: син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2023 року визначено розмір аліментів, які стягуються з відповідача в розмірі 3000 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. З часу ухвалення даного рішення змінились обставини, які впливали на визначення участі батька у витратах на утримання дитини. Вважає,\~що для\~забезпечення потреб\~дитини доцільним\~є змінити\~розмір аліментів\~шляхом стягнення\~з відповідача\~аліментів на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі частки від усіх його доходів , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідач на даний час служить в лавах ЗСУ, тому спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі. Просить позов задовольнити. Ухвалою від 23 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Не заперечує щодо ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом надсилання судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Про причини неявки суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с.5). Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2023 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (трьох тисяч) грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні позивачу роз`яснено її право на отримання правової допомоги адвоката та права на подання суду доказів в обґрунтування позовних вимог та підстав заявленого позову. Позивач не бажала надати будь-які докази суду чи заявити відповідні клопотання і зажадала негайного розгляду її справи судом. Всупереч наведених вимог закону, позивачем не надано належних та допустимих доказів існування обставин, які можуть бути підставою для застосування положень ст. 192 СК України та збільшення розміру раніше стягнутих аліментів з відповідача. Жодних доказів на підтвердження істотної зміни в бік покращення матеріального стану платника аліментів матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed