Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статі [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки м. Брянка, Луганської області, Україна, що народилась [INFO] у м. Брянка, Луганської області, Україна, в графі від матері - [PERSON] , [INFO] , громадянка України, батька [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Встановлення факту народження дитини потрібно заявнику з метою реєстрації народження дитини на території України. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 жовтня 2023 року для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Митрофанову А.О. Фактично справа передана судді 01 листопада 2023 року. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01 листопада 2023 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами окремого провадження та з урахуванням приписів ч. 2 ст. 317 Цивільного процесуального кодексу України призначено до розгляду у судовому засіданні на 03 листопада 2023 року. Заявниця в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи - Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явивлись, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до положень п. 7 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. В силу ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Судом встановлено, що [INFO] в м. Брянка, Луганської області, Україна, у [PERSON] , [INFO] , народилась дитина, дівчинка. Батько дитини - [PERSON] . Факт народження дитини підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 16 серпня 2016 року, виданим Відділом запису актів громадського стану Брянківського міського управління юстиції лнр. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі на території України не перебувають. Згідно ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Крім того, [PERSON] є заінтересованою особою у даній справі, однак будь-яких доказів щодо перебування у зареєстрованому шлюбі на момент народження заявницею дитини не подавав та не спростував доводів заявника, а суд, позбавлений можливості самостійно перевірити дані обставини. Згідно ч. 1 статті 146 СК України, ім`я дитини визначається за згодою батьків. Ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір`ю дитини. Відповідно до статті 147 СК України, по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Мати визначила ім`я дитини - [PERSON] . Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - територія м. Брянка, Луганської області, Україна визнана тимчасово окупованою територією. Діяльність державних органів влади України, в т.ч. органів державної реєстрації актів цивільного стану України припинена та фактично не здійснюється на тимчасово окупованій території. Згідно з ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав та свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий незаконними органами та/або особами незаконних органів на тимчасово окупованій території є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublic o f MoldovaandRussia», «Ila§cuandOthers v. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Тобто, документи, видані органами чи установами (зокрема, лікарняними закладами, відділами реєстрації актів цивільного стану), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Підставою звернення до суду є неможливість реєстрації факту народження дитини у зв`язку з тим, що офіційні документи, що посвідчують зазначений факт, завірені органом окупаційної влади, які діють на неконтрольованій Україною території. В силу положень Закону України Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Виходячи з викладеного, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що заявник не може у інший спосіб реалізувати свої права на реєстрацію факту народження дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви, доведеність факту народження дитини, в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved