Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . На початку липня 2023 року, під час прибирання квартири, в якій мешкала мати позивача, він знайшов заповіт, складений [PERSON] та посвідчений 17.03.2009 року [PERSON] , державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області, згідно якого його мати заповідала йому земельну ділянку площею 5,86 га, що розташована на території Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, кадастровий номер 5124755100:01:002:0149, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний заповіт за життя спадкодавця не був змінений і не скасований. Про існування вказаного заповіту раніше позивачу нічого не було відомо. 06.07.2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Холудєєвої С.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він пропустив строк на прийняття спадщини за заповітом та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 21 липня 2023 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання та витребувано у приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Холудєєвої С.М. спадкову справу, відкриту після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . До підготовчого судового засідання позивач не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив призначити справу до судового розгляду, задовольнити позов в повному обсязі та розгляд справи проводити без його участі (а.с. 33). Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій зазначає, що погоджується з позовними вимогами позивача, проти них не заперечує, просив розглянути справу без його участі (а.с. 34). Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судом на підставі частини другої\~статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.12.2022 року (а.с. 7). Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 085567, [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, кадастровий номер 5124755100:01:002:0149, загальною площею 5,86 га. (а.с. 10). Згідно заповіту від 17.03.2009 року, [PERSON] заповідала земельну ділянку площею 5,86 га., розташовану на території Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 085567, виданого Тарутинською районною державною адміністрацією 12.08.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 70, кадастровий номер 5124755100:01:002:0149 позивачу [PERSON] (а.с. 8). Позивач звернувся до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Холудєєвої С.М. із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , але листом № 187/01-16 від 06.07.2023 року йому було відмовлено, так як позивач пропустив строк для прийняття спадщини (а.с. 11). Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно частини 1 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно положень статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані докази та аргументи є належними та допустимими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України. Таким чином, оскільки позивач був необізнаний про наявність заповіту на його ім`я, у зв`язку з чим він не мав змоги звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, тому суд дійшов до переконання, що дана обставина є поважною причиною пропуску строку. Також суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що доводи позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved