Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

У лютому 2023 року позивач пред`явила позов в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] до відповідачів [PERSON] в його інтересах та в інтересах його неповнолітньої дитини [PERSON] , а також до [PERSON] , зазначивши третіми особами орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, Центр надання адміністративних послуг у Дніпровському районі Відділ ЦНАП «Правобережний» Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, на предмет визнання відповідачів такими, що фактично вибули з житлового приміщення та з дня вибуття втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] , оскільки відповідачі за власною волею залишили місце проживання у цій квартирі, не проживають у ній [PERSON] з січня 2008 року, а [PERSON] з 1999 року і по теперішній час, а [PERSON] взагалі ніколи не проживала в квартирі, однак усі відповідачі надалі залишаються зареєстрованими у квартирі, що створює для позивача перешкоди у користуванні житлом, зокрема зайве нарахування житлово-комунальних послуг, які позивач сплачує самостійно, а також в оформленні субсидії на утримання цієї квартири. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену цивільну справу розподілено 02 лютого 2023 року судді Колесніченко О.В. З відкриттям загального позовного провадження, після отримання інформації від органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідачів, за ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності у підготовчому засіданні проведена її підготовка без виникнення процесуальних ускладнень проте з потребою у витребуванні доказів та сприянні в поданні доказів позивачу, а саме з витребування від Державної прикордонної служби України відомостей щодо перетину державного кордону України [PERSON] , витребуванням від ДП «Виробниче об`єднання південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова» належним чином завірених копій ордеру та рішення про надання у користування іншої квартири, а також з витребуванням від КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР належним чином завіреної копії ордеру або рішення про надання у користування спірної квартири. 03 травня 2023 року через канцелярію суду від директора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Пономарьова Андрія надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначив, що [PERSON] не може самостійно звертатися до органу реєстрації щодо зняття з місця реєстрації відповідачів, на підставі того, що вона не є власником або основним квартиронаймачем спірного житлового приміщення та з такою заявою може звернутися [PERSON] , який є основним квартиронаймачем. Вважає, що зняття малолітньої дитини [PERSON] неможливе, оскільки зазначене є порушенням прав цієї дитини. 24 травня 2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Іваненкової Н.М. через канцелярію суду надійшов відзив на позов, в якому [PERSON] позов не визнав з підстав того, що відповідач [PERSON] не втратив інтерес до спірної квартири, проте після розірвання шлюбу з [PERSON] він, будучи зареєстрованим в спірній квартирі, зі своєю новою родиною (дружиною та неповнолітньою донькою [PERSON] ) не проживає у спірній квартирі. Так сомо і батько відповідача [PERSON] не проживає у спірній квартирі. Відповідач пропонував [PERSON] вирішити питання мирним шляхом, а саме приватизувати квартиру, продати її та поділити кошти, проте [PERSON] не погодилася. Окрім цього, у відзиві представник відповідача просила закрити провадження у зазначеній цивільній справі, з огляду на те, що позивач вже зверталася з таким самим позовом та з тих самих підстав та у справі № 203/1665/19 прийнято рішення, залишене Верховним Судом без змін, про відмову у задоволенні позову [PERSON] 12 червня 2023 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому остання посилається на обставини, що викладені у позові. Також [PERSON] у відповіді на відзив зазначила, що спірна квартира на підставі ордеру від 27 травня 2023 року належить громадянці [PERSON] , а не бабусі відповідача [PERSON] та квартира є комунальною власністю. Також [PERSON] зазначила, що в 2008 році [PERSON] створено нову сім`ю та з цього часу він не проживає в найманій квартирі, а проживає в квартирі батьків. Неповнолітня донька відповідача [PERSON] з моменту народження, тобто з 2018 року, проживає не в найманій квартирі, а в іншій квартирі зі своєю матір`ю [PERSON] . Відповідач [PERSON] свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем їх постійного проживання (перебування). Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року клопотання представника відповідача [PERSON] задоволено частково та провадження у зазначеній цивільній справі закрито на підставі . 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в частині пред`явленого [PERSON] в своїх інтересах позову. Законний представник неповнолітньої [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному та наполягала на його задоволенні з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в своїх інтересах та як законний представник малолітньої [PERSON] в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення, про що також подав письмову заяву. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Представник третьої особи органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, представник за довіреністю Шевченко Г.В. надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності представника органу опіки та піклування Центральної адміністрації ДМР, а також зазначила, що батько дитини [PERSON] [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] мати [PERSON] зареєстрована в буд. [ADDRESS] , а тому у разі втрати дитиною права на проживання, остання у відповідності до ст. 29 Цивільного кодексу України може проживати та мати місце реєстрації разом із матір`ю за місцем її реєстрації. Представник третьої особи Центр надання адміністративних послуг у Дніпровському районі Відділ ЦНАП «Правобережний» Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, представник за довіреністю Салькова І.А. надала заяву про розгляд справи за відсутності представника Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур та прийняти рішення згідно матеріалів справи, з урахуванням наданих представником цієї третьої особи письмових пояснень. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, вислухавши пояснення сторін та третіх осіб, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради м. Дніпропетровська від 15 серпня 2003 року № 499 «Про зміну договору найму кв. [ADDRESS] » вирішено переоформити особистий рахунок двокімнатної квартири [ADDRESS] (житловою площею 30, 70 кв.м., загальною площею 37,7 кв.м.) будинку [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , у зв`язку зі смертю головного квартиронаймача [PERSON] ; склад сім`ї [PERSON] (основний квартиронаймач), [PERSON] - батько). Право власності на квартиру [ADDRESS] не оформлене в порядку приватизації, за жодної особою не зареєстроване, що встановлено Дніпровським апеляційним судом в постанові від 25 травня 2021 року згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25 травня 2021 року № 258127684 і станом на 26 жовтня 2023 року вказані обставини не змінилися. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, проте рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2011 року, що набрала законної сили 02 липня 2011 року, шлюб між ними розірвано (а.с. 11 том № 1). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ від 06 грудня 2005 року серії [NUMBER] (а.с.12). Як встановлено судом і визнано сторонами у цій квартирі зареєстровані і фактично проживають : [PERSON] , [INFO] , - з 08 червня 2004 року, неповнолітня донька сторін - [PERSON] , [INFO] , - з 22 березня 2007 року, що узгоджується з довідкою № 3041 від 24 квітня 2019 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, довідкою ТОВ «Аварійна сервісна служба» № 156 від 10 листопада 2021 року, а також інформацією наданою у відповідь на запит суду Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради № 6/5-2430 від 13 березня 2023 року. Також у цій квартирі зареєстровані колишній чоловік позивача [PERSON] , [INFO] , - з 05 листопада 1992 року, його малолітня донька від шлюбу з [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , - з 23 листопада 2018 року, а також його батько [PERSON] , [INFO] , - з 25 січня 1985 року (а.с. 13,58, 71-72 том № 1). Так, відповідно до вимог ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк у випадку спору може бути продовжено судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; Відповідно до\~статті 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей\~71,\~72 ЖК України\~дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Крім цього, згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» відповідно до статті 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Так, у справі про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ житлового приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо), висновок про що зроблено Верховним Судом в постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 760/11141/19 (провадження №61-23066св19). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не користуються жилим приміщенням зазначеної квартири та не проживають у ній, зокрема, відповідач [PERSON] з 2008 року не проживає у спірній квартирі, оскільки фактично в 2008 році утворив нову сім`ю та з цього часу проживає зі своєю дружиною [PERSON] та своєю малолітньою донькою [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , що зареєстрована на праві власності за [PERSON] (сестрою [PERSON] ), громадянкою російської федерації, згідно договору дарування від 26 квітня 2006 року, за згоди сестри, а в подальшому за адресою реєстрації [PERSON] : [ADDRESS] , при цьому малолітня дитина ніколи не проживала у спірній квартирі, як і він після створення сім`ї з [PERSON] , обставини чого визнані відповідачем [PERSON] в судовому засіданні безумовно, а тому суд вважає можливим прийняти визнання позову [PERSON] , який також є і законним представником [PERSON] у відповідності з вимогами ст. 206 ЦПК України з ухваленням в частині заявлених до нею вимог рішення про задоволення позову. Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Таким чином неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного із них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежить від волі неповнолітньої дитини, а тому за своїм характером є поважними. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Отже, в даному випадку суд зазначає, що права малолітньої [PERSON] не порушують її права, оскільки фактично малолітня дитина проживає зі своїми батьками за іншою адресою: [ADDRESS] за місцем реєстрації матері [PERSON] , а тому остання у відповідності до ст. 29 ЦК України може проживати та мати місце реєстрації разом зі своїми батьками за вищевказаною адресою, з огляду на що твердження представника третьої особи щодо порушення права малолітньої не заслуговують на увагу, тому суд вважає, що уданому випадку дії законного представника не суперечать інтересами дитини, у зв`язку з чим приймає визнання позову згідно ст. 206 ЦПК України від законного представника [PERSON] її батька [PERSON] . Стосовно відповідача [PERSON] , то судом встановлено, що згідно відомостей витребуваних судом з Державної прикордонної служби України відповідач [PERSON] виїхав з України 08 грудня 2022 року та не повертався на територію України, тобто відповідач не проживає у спірній квартирі, більше шести місяців та знаючи про судові спори щодо права проживання у квартири [ADDRESS] (щонайменше у справі № 203/4183/19, оскільки є там самостійним позивачем) жодного інтересу до вказаного питання не проявляв, про поважність причин та тимчасовість вибуття з квартири не повідомляв (127, 127-128 том № 2). В той же час, [PERSON] , маючи на утриманні дитину-інваліда, самостійно займається утриманням квартири, в тому числі сплачує борги, що нараховуються з урахуванням зареєстрованих в спірній квартирі відповідачів (а.с. 18-27, 36, 63, 64 том № 1). Оскільки іншого відповідачами не доведено, то за встановлених судом обставин підстави для користування спірним житловим приміщення у квартирі [ADDRESS] , враховуючи, що відповідачі фактично вибули з цієї квартири, проживають за іншими адресами, і не користуються спірною квартирою і відсутні у спірні квартирі понад строк визначений ст. 71 ЖК України, а тому, з урахуванням повного визнання позову відповідачем [PERSON] , який діє також і як законний представник малолітньої [PERSON] , відповідачів належить визнати такими, які втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання\~публічних (електронних\~публічних)\~послуг щодо\~декларування та\~реєстрації місця\~проживання в\~Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Вказаній нормі кореспондують і положення пп.2 п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265. Відповідно, рішення суду про припинення права користування відповідачами квартирою у спосіб визнання їх такими, які втратили право користування житлом є достатньою самостійною підставою для зняття з реєстрації за місцем проживання за приписами наведеного вище Закону.

Outcome: approved