Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

17 травня 2023 року та уточнено 03 серпня 2023 року, 21 вересня 2023 року, та 31 жовтня 2023 року [PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Криворізький завод «Універсал» (далі ТДВ «Криворізький завод «Універсал») про стягнення заборгованості невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, та відшкодування моральної шкоди. Позовна заява\~мотивована тим,\~що в\~період з\~01.04.2015\~по 04.04.2019,\~та з\~07.07.2019\~по 20.12.2021\~позивач працювала\~в ТДВ «Криворізький завод «Універсал» на посаді сторожа в службі охорони заводу, та 20.12.2021 звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КзпП України за згодою сторін. У зв`язку з систематичною невиплатою відповідачем заробітної плати в повному обсязі, на дату звільнення позивача 20.12.2021 була наявна заборгованість у розмірі 90291,86 грн. За період з 28.12.2021 по 17.04.2023 відповідачем було виплачено 24635,70 грн, та на дату подання позову сума невиплаченої заробітної плати склала 65656,16 грн виходячи з наступного розрахунку розрахункових листів: - за січень 2020 року за 15 днів роботи нараховано 6074,64 грн, утримано 1245,30 грн, належало до виплати 4829,34 грн, виплачено 1062,47 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 41053,45 грн; - за лютий 2020 року за 15 днів роботи нараховано 5452,02 грн, утримано 1117,66 грн, належало до виплати 4334,36 грн, виплачено 800 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 44587,81 грн; - за березень 2020 року за 173 години роботи нараховано 6350,20 грн, утримано 1301,79 грн, належало до виплати 5048,41 грн, виплачено 1655,05 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 47981,17 грн; - за квітень 2020 року за 165 годин роботи нараховано 5331,70 грн, утримано 1093 грн, належало до виплати 4238,70 грн, виплачено 2337,62 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 49882,25 грн; - за травень 2020 року за 180 годин роботи нараховано 5773,75 грн, утримано 1125,88 грн, належало до виплати 4647,87 грн, виплачено 2111,98 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 50306,16 грн; - за червень 2020 року за 158 годин роботи нараховано 5061,52 грн, утримано 987 грн, належало до виплати 4074,52 грн, виплачено 2111,98 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 52268,70 грн; - за липень 2020 року за 180 годин роботи нараховано 6251,98 грн, утримано 1219,14 грн, належало до виплати 5032,84 грн, виплачено 1555,30 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 57858,22 грн; - за серпень 2020 року за 180 годин роботи нараховано 5170,86 грн, утримано 1008,32 грн, належало до виплати 4162,54 грн, виплачено 3600 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 58420,76 грн; - за вересень 2020 року нараховано 5196,55 грн, утримано 1013,33 грн, належало до виплати 62427,19 грн, виплачено 4271,61 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 58155,58 грн; - за жовтень 2020 року нараховано 6129,08 грн, утримано 1195,17 грн, належало до виплати 63089,49 грн, виплачено 0,00 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 63089,49 грн; - за листопад 2020 року нараховано 7304,80 грн, утримано 1424,43 грн, належало до виплати 68969,86 грн, виплачено 0,00 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 68969,86 грн; - за грудень 2020 року нараховано 5911,24 грн, утримано 1211,80 грн, належало до виплати 4699,44 грн, виплачено 5999,94 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 67618,30 грн; - за січень 2021 року нараховано 8216,87 грн, утримано 1684,46 грн, належало до виплати 6532,41 грн, виплачено 7363,69 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 66787,02 грн; - за лютий 2021 року нараховано 6677,88 грн, утримано 1368,97 грн, належало до виплати 5308,91 грн, виплачено 5048,41 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 67047,52 грн; - за березень 2021 року нараховано 7557,70 грн, утримано 1549,34 грн, належало до виплати 5308,91 грн, виплачено 5048,41 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 68763,87 грн; - за квітень 2021 року нараховано 6734,46 грн, утримано 1380,56 грн, належало до виплати 5353,90 грн, виплачено 4647,86 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 69469,91 грн; - за травень 2021 року нараховано 7817,61 грн, утримано 1602,61 грн, належало до виплати 6215 грн, виплачено 4023,91 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 71661 грн; - за червень 2021 року нараховано 12502,84 грн, утримано 2563,08 грн, належало до виплати 9939,76 грн, виплачено 9143,68 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 72457,08 грн; - за липень 2021 року нараховано 2259,21 грн, утримано 463,14 грн, належало до виплати 1796,07 грн, виплачено 4183,22 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 70069,93 грн; - за серпень 2021 року нараховано 7606,66 грн, утримано 1559,37 грн, належало до виплати 6047,29 грн, виплачено 2466 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 73651,22 грн; - за вересень 2021 року нараховано 7042,99 грн, утримано 1443,81 грн, належало до виплати 5599,18 грн, виплачено 0,00 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 79250,40 грн; - за жовтень 2021 року нараховано 7322,55 грн, утримано 1501,13 грн, належало до виплати 5821,42 грн, виплачено 5880,37 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 79191,45 грн; - за листопад 2021 року нараховано 7389,65 грн, утримано 1514,88 грн, належало до виплати 5874,77 грн, виплачено 0,00 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 85066,22 грн; - за грудень 2021 року нараховано 9677,41 грн, утримано 1983,86 грн, належало до виплати 7693,55 грн, виплачено 7167,35 грн. Заборгованість на дату звільнення 20.12.2021 складала 90291,86 грн. Борг за підприємством на кінцевий місяць становив 85592,42 грн. Станом на лютий 2022 року заборгованість по сплаті заробітної плати ТДВ «Криворізький завод «Універсал» перед позивачем становила 77018,42 грн, та за період з 01.01.2020 по 26.04.2023 позивачу виплачено: 14.04.2022 6008,36 грн, 26.04.2023 5353,90 грн, залишок невиплаченої суми заробітної плати становить 65656,16 грн. Середньоденна заробітна плата позивача складала 474,59 грн, та за період з 20.12.2021 (наступного дня після звільнення) по 13.11.2023 пройшло 692 календарних днів, в тому числі 347 робочих днів, та загальна сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні склала 164\~682,73 грн (347 (робочих днів) х 474,59 (середньоденна заробітна плата) = 164\~682,73). В результаті протиправних дій відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яка виразилася в душевних переживаннях та стражданнях щодо позбавлення її гарантованого статтею 43 Конституції України права на заробітну плату, та своєчасне отримання винагороди, що призвело до тривалого зниження рівня життя позивача, постійного перебування в подавленому стані, не маючи засобів для забезпечення належного рівня життя. Посилаючись на вищевказані обставини позивач просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 65\~656,16 грн, середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 164\~682,73 грн, та моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] з 07.07.2019 по 20.12.2021 працювала сторожем в ТДВ «Криворізький завод «Універсал», звільнена за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.8-9). Згідно розрахункових листів ТЗВ «Криворізький завод «Універсал» визначено розмір заборгованості позивача по заробітній платі, який становить 65 656,16 грн (10-19). Частиною першою\~статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою\~статті 1 Закону України «Про оплату праці», визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі статтею 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» N 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. У Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року N 8-рп/2013 у справі N 1-13/2013 зазначено, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Відповідно до ст.\~21\~Закону України\~«Про оплату\~праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України\~у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому зарплати без обмеження будь-яким строком. Статтею 110 КЗпП України\~передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати. Аналогічна норма міститься в\~статті 30 Закону України «Про оплату праці», яка доповнена зобов`язанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Відповідно до вимог ч. 1ст.\~47\~КЗпП України на власнику або уповноваженому ним органі лежить обов`язок в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Статею 116\~КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). За змістом положень статей\~115,116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не звільняє позивача процесуального обов`язку доведення наявності права на отримання відповідних сум. Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, у разі невиплати з вини роботодавця власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) належних звільненому працівникові сум у терміни, зазначені у статті 116 КЗпП України, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні до дня фактичного такого розрахунку включно є спеціальним заходом відповідальності роботодавця. Такий захід спрямований на захист прав звільнених працівників на отримання у передбачений законом строк усіх виплат, на отримання яких працівники мають право, зокрема згідно з умовами трудового договору, та відповідно до законодавчих гарантій. При цьому здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного суду України від 21.01.2015 у справі №6-195цс14. Середньоденна заробітна плата позивача складала 474,59 грн, та за період з 20.12.2021 (наступного дня після звільнення) по 13.11.2023 пройшло 692 календарних днів, в тому числі 347 робочих днів, відповідно загальна сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні позивача склала 164\~682,73 грн (347 (робочих днів) х 474,59 (середньоденна заробітна плата) = 164\~682,73), та піддягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з частинами третьою, четвертою статті\~12, частинами першою, шостою статті\~81 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у душевних стражданнях, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг душевних страждань позивача, у зв`язку з порушенням права позивача на заробітну плату, тривалість перенесених страждань, зміни в житті, та

Outcome: partial