Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 1/2 частини боргу за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії у сумі 30866,39 грн та 1/2 частину витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 1342,00 грн; стягнути з [PERSON] на користь Позивача Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради 1/2 частини боргу за спожиті послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії у сумі 30866,39 грн та 1/2 частину витрат на оплату судового збору за подання позовної заяви у сумі 1342,00 грн. В обґрунтування вимог вказано, що квартира [ADDRESS] є спільною частковою власністю: [PERSON] (1/2 частки квартири на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18.05.2017 № 295/14266/16-ц), [PERSON] (1/2 чистки квартири на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18.05.2017 № 295/14266/16-ц). Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якої є відповідачі забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. З 01.01.2016 по 01.07.2023 відповідачі не сплачують в повному обсязі за надані послуги. Внаслідок порушення Відповідачами свого обов`язку щодо оплати наданих послуг за вказаний період в нього утворилась заборгованість в розмірі 61732,78 грн, що підтверджується розрахунком нарахувань по особовому рахунку. 27.09.2023 представник [PERSON] адвокат Дмитрієва Ж.А. подала до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з 01.01.2016 по 01.07.2023. Вказує, що [PERSON] є власником частини квартири [ADDRESS] з 18.05.2017. позивач ніколи не перебував з [PERSON] у договірних відносинах, останній не приймав не себе жодних зобов`язань перед ним, тому вважає, що не має нести відповідальність про стягнення оплати за послуги теплозабезпечення. Крім того, позивачем не надано до суду розрахунку про розмір заборгованості в межах 3-х річного строку позовної давності, що унеможливлює надання [PERSON] відповідного заперечення з приводу суми, яку позивач просить стягнути. 02.10.2023 представник позивача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що якщо квартира належить на праві приватної власності декільком особам, то позовні вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги мають бути пред`явлені до кожного з них у розмірах, що відповідають їх часткам у праві сумісної/часткової власності на квартиру. Зважаючи на те, що квартира [ADDRESS] є в спільній частковій власності [PERSON] (1/2 частки квартири на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18.05.2017 № 295/14266/16-ц), [PERSON] (1/2 чистки квартири на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18.05.2017 № 295/14266/16-ц), співвласники не звертались до КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з письмовою заявою про визначення уповноваженого власника квартири, а також не надали будь-який письмовий договір про управління належним їм майном вважаємо, що позовні вимоги до кожного з співвласників визначено правомірно. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, строк дії якого неодноразово продовжувався та на час ухвалення рішення у справі карантин в Україні продовжено до 31.12.2022 року. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Тобто, з 12 березня 2017 року і до скасування карантину 30 червня 2023 року, строки позовної давності продовжились. У зв`язку з тим, що позов було подано 25 липня 2023 року, строк позовної давності було пропущено на 24 дні, тому він повинен рахуватись з 05 квітня 2017 року. Станом на 05 квітня 2017 заборгованість відповідачів становила 9544,98 грн, тобто позивачем пропущено строк позовної давності на частину заборгованості [PERSON] у сумі 4772,49 грн. Крім того, після відкриття провадження у справі та до проведення першого судового засідання, яке було призначене на 13 вересня 2023 року, відповідач [PERSON] сплатив 4000,00 грн в погашення заборгованості. Зважаючи на викладене, вважає, що до стягнення з [PERSON] підлягає 22093,90 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подала до суду заяву, у якій він просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] адвокат Дмитрієва Ж.А. просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являлася, ухвала про відкриття провадження по справі, позовна заява з додатками, судові повістки, направлені відповідачам поштовим зв`язком, повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою», окрім того судом було зроблено оголошення на сайті у зв`язку із чим, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленою про розгляд справи. Заслухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що за адресою [ADDRESS] оформлено в КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради особовий рахунок № [NUMBER] (404693) в зв`язку з наданням послуг централізованого опалення та постачання теплової енергії. Згідно розрахунку заборгованості за період 01.01.2016 по 01.07.2023 по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 61732,78 грн. Згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 339602174 від 19.07.2023, № 34 по [ADDRESS] є спільною частковою власністю: [PERSON] (1/2 частки квартири на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18.05.2017 № 295/14266/16-ц), [PERSON] (1/2 чистки квартири на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18.05.2017 № 295/14266/16-ц). Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення та споживачем - фізичною особою регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~(№1875-IV від 24 червня 2004 року та №2189-VIII від 9 листопада 2017 року),\~Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до положень\~ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(№1875-IV від 24 червня 2004 року) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з частиною 1\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до частини 3\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, частини 2\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статей\~19,\~25 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Частиною 1 статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст. 360 ЦК України). Згідно із ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Окрім того, згідно із ч. 2 ст. 317 ЦК України визначено, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як передбачено ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання, згідно із ч.1 ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі не здійснюють оплату наданих їм послуг з централізованого опалення, мають заборгованість по оплаті вартості наданих позивачем та отриманих відповідачами послуг. При вирішенні справи судом враховується посилання представника відповідача [PERSON] зазначеного у відзиві від 27.09.2023 т про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, строк дії якого неодноразово продовжувався та на час ухвалення рішення у справі карантин в Україні продовжено до 31.12.2022 року. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи, межі заявлених КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради позовних вимог, заяву про застосування позовної давності, продовження визначеного статтею\~257\~ЦК України строку на строк дії карантину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за період з 05.04.2017 (3 роки до встановлення карантину з 12.03.2020) до 01.07.2023 в сумі 22093,90 грн. Відповідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При подачі позову до суду, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн згідно платіжного доручення № 25423 від 22.06.2022. Разом з тим, на підставі ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача\~судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial