Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення коштів у сумі 42363,03 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 21.04.2020 по 20.04.2023 року відповідач користувався земельною ділянкою площею 508 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , проте плату за користування такою ділянкою у встановленому порядку не вносив, чим завдав позивачу збитків на суму 42363,03 грн. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.07.2023 року призначено справу до розгляду у спрощеному провадженні з викликом сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Автозаводського районного суду м. Кременчука відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками відповідачу направлено засобами рекомендованого поштового зв`язку та повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній» За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8ст.\~178\~ЦПК України зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку Судом встановлено, що згідно із відомостями, що містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 19.02.2019 до Реєстру прав власності на нерухоме майно внесений запис [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками нерухомого майна, а саме 1/3громадського центру спілкування та бізнесу та прибудови з боку головного фасаду на земельній ділянці по [ADDRESS] . Право користування земельною ділянкою загальною площею 508 кв.м. для експлуатації та обслуговуванні комплексу будівель по [ADDRESS] , яка сформована з присвоєнням кадастрового номеру 5310436100:07:001:0024 не оформлено. Згідно зі\~ статтею 80 Земельного кодексу України\~суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні. Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями частини першої статті 21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про порушення [PERSON] наведених норм законодавства, з огляду на неоформлення ним як власником нерухомості по [ADDRESS] права користування земельною ділянкою площею 170 кв.м. у спірний період. Згідно з частиною другою\~статті 152Земельного кодексуУкраїни\~власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Предметом регулювання\~глави 83Цивільного кодексуУкраїни\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212Цивільного кодексуУкраїни\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, без належних на те правових підстав. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується\~Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга\~статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 цього Кодексу). За приписами ч. 4\~ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. За змістом\~глави 15 Земельного кодексу Україниу\~редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди. При цьому згідно зістаттею 125Земельного кодексуУкраїни\~право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Отже, за змістом вказаних норм законодавства України виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, проте з огляду на приписи частини другої\~статті 120Земельного кодексуУкраїни\~не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. Відповідачем до матеріалів справи не надано належних доказів оформлення права користування спірної земельної ділянки, зокрема, укладення відповідного договору оренди з позивачем та державної реєстрації права оренди відповідача за спірний період. [PERSON] , як власник об`єкта нерухомого майна, користувався земельною ділянкою за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування цією земельною ділянкою. Отже, відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тобто орендну плату, тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 Цивільного кодексу України. Суд зауважує, що у разі укладення відповідно до положень чинного законодавства договору оренди в ньому сторони б погодили істотні умови, в тому числі і розмір орендної плати, натомість при зверненні з вимогами за бездоговірне користування земельною ділянкою міська рада в одноособовому порядку здійснює розрахунок та визначає розмір плати за користування ділянкою. При цьому, для вирішення спору щодо стягнення з власника об`єкта нерухомого майна, безпідставно збережених коштів орендної плати згідно ізстаттями 1212-1214 Цивільного кодексу Україниза фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований необхідно, насамперед, з`ясувати: а) чи наявні правові підстави для використання земельної ділянки; б) яка площа земельної ділянки та чи є вона сформованою відповідно до вимог земельного законодавства; в) в якому розмірі підлягають відшкодуванню доходи пов`язані із безпідставним збереженням майна розраховані відповідно до вимог земельного законодавства, а саме на підставі нормативної грошової оцінки землі. При здійсненні розрахунку безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати позивачем застосовано ставку орендної плати у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки землі, що є мінімальною ставкою за вимогами податкового законодавства. Суд погоджується з розрахунком позивача, вважає, що обґрунтовано заявленими до стягнення є безпідставно збережені кошти за період з 24.01.2020 по 20.04.2023 року включно обраховані за формулою нормативна грошова оцінка земельної ділянки 1327800,24 грн. х 5 % (річна ставка орендної плати) х 0,6 = сума річного розміру орендної плати за кожний рік (. Ця сума помножується на кількість днів безоплатного користування земельною ділянкою та розділяється на загальну кількість днів у році, внаслідок чого безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати становить 42363,03 грн. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з необхідністю стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів за фактичне користування земельною ділянкою у розмірі 42363,03 грн. Судові витрати необхідно розподілити згідно статті 141 ЦПК України

Outcome: approved