Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

15.07.2021 року Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , у якому просили позбавити їх батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2007 року. Від цього шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Малолітній [PERSON] , [INFO] , з 2016 року проживав в сім`ї рідної тітки [PERSON] , за свідченнями якої мати [PERSON] не виконувала свої батьківські обов`язки відносно до новонародженого сина з 2014 року, а потім зовсім залишила дитину без батьківського піклування, зникнувши у невідомому напрямку у 2016 році. Батько дитини [PERSON] взагалі самоусунувся від утримання та виховання свого сина з самого його народження. Представник позивача вказує, що відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену житину та її доставку від 30.07.2020 року у с. Ковалівка, Богодухівського району Харківської області була знайдена малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Після чого дитину доправлено працівниками поліції до дитячого відділення КНП «Краснокутська ЦРЛ», для повного медичного обстеження. Після проходження курсу лікування, малолітній [PERSON] , був влаштований 27.08.2020 року на тимчасове виховання та спільне проживання до родини [PERSON] за її заявою, яка згодом не змогла побороти пристрасть до вживання алкогольних напоїв, відтак, 28.12.2020 року дитина була влаштована на тимчасове виховання та спільне проживання до родини [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача зазначає, що в ході проведеної бесіди начальника служби у справах дітей з громадянкою [PERSON] з`ясувалося, що малолітня дитина [PERSON] своїй рідній матері не потрібен, вона зловживає спиртним напоями та не має постійного місця проживання. Дитину забирати до себе категорично відмовилася. Громадянин [PERSON] у телефонній розмові з начальником служби у справах дітей [PERSON] повідомив, що не визнає [PERSON] рідним сином, не має до нього батьківських почуттів. Представник позивача вказує, що 30.06.2021 року на засіданні Виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області було розглянуте питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , та прийняте рішення про надання суду висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. Зазначає, що на даний час малолітній [PERSON] , влаштований на тимчасове виховання та спільне проживання до родини патронатного вихователя [PERSON] , відповідно до розпорядження Богодухівської районної державної адміністрації від 12 липня 2021 року № 133 «Про влаштування малолітньої дитини до сім`ї патронатного вихователя». Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 21.12.2021 року провадження у цивільній справі № 627/694/20 за позовом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав, було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №627/1214/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства. 25.04.2023 року ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області провадження у вказаній справі відновлено. Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 27.06.2023 року провадження у справі в частині позовних вимог Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області до [PERSON] про позбавлення батьківських прав закрито. Відтак, суд розглядає позов у межах позовних вимог заявлених щодо [PERSON] . Представник позивача - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у відкритому судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити. Зазначила, що відповідачка дитиною не цікавиться, вважає, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином згідно із вимогами ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада», а також шляхом направлення судових повісток на зареєстровану адресу місця проживання. Конверти з поштовими відправленнями - судовими повістками повернулися без вручення адресату, з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». За приписами ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач у розумінні ст. 128 ЦПК України є належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, як шляхом надіслання судових повісток, так і через оголошення, розміщені на сайті «Судова влада». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За приписами ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на наведене, беручи до уваги, що відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з`являлася в підготовчі та судові засідання по розгляду справи по суті, жодного разу не повідомила суд про причини неявки, при цьому, судом було вжито вичерпних заходів для забезпечення участі відповідача у розгляді справи та створено всі умови для реалізації нею права викласти свої аргументи та подати докази на заперечення позовних вимог, з метою додержання принципу розумності строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Представник третьої особи - Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області у відкритому судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та прохав їх задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини. Пояснив суду, що дитина перебуває на обліку Служби у справах дітей, хлопчик змінив декілька сімей, однак за весь це час мати дитини жодного разу не зверталась до соціальних служб чи Служби у справах дітей з питанням про повернення їй дитини. Вважає, що [PERSON] не виконує свої батьківській обов`язки по вихованню та догляду за дитиною. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи доходить наступного. Відповідно до преамбули Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789- ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Статті 9, 18 вказаної Конвенції також визначає, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Любівською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Батьком дитини зазначений [PERSON] /а.с.9/. Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 31.01.2023 року, яке набрало законної сили 29.03.2023 року, виключено відомості про [PERSON] як батька дитини [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження № 5 від 03 жовтня 2014 року, складеного виконавчим комітетом Любівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 03.10.2014 року /а.с.137-142/. 30.07.2020 року було проведено оцінку рівня безпеки дитини та складено відповідний акт, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Догляд за дитиною фактично здійснює рідна тітка [PERSON] . З коментаря спеціаліста вбачається, що рідна тітка разом зі своїм чоловік часто зловживають спиртними напоями, здійснюють сварки, викликають поліцію, залишають дитину в домоволодінні. На момент виїзду спеціалістів, дитина була погано одягнута та боса, спеціалістам не надавали обстежити домоволодіння. Дитину було доставлено до КНП «Краснокутська ЦРЛ». Дитина зовні здорова, ознак фізичного насильства не виявлено, тілесних ушкоджень не спостерігається /а.с.13-18/. 30.07.2020 року начальник Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області звернувся з листом до начальника служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації з проханням вжити заходів, щодо подальшого місця перебування гр. [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з яким проживає [PERSON] , [INFO] , який офіційно не працює та зловживає спиртними напоями. Вирішити питання про вилучення малолітнього гр. [PERSON] з вищевказаної сім`ї, направити матеріали, щодо позбавлення батьківських прав матері останнього /а.с.12/. 18.08.2020 року комісією у складі депутата Григоренко Л.А. у присутності сусідів: [PERSON] та [PERSON] було складено акт обстеження житлових умов за адресою: [ADDRESS] . Висновки комісії: комісія вважає, що матеріально-побутові умови сім`ї [PERSON] відповідають потребам виховання та проживання дитини [PERSON] /а.с.20/. 27.08.2020 року до начальника служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації надійшла заява [PERSON] з проханням тимчасово влаштувати її племінника [PERSON] , [INFO] , в її родину, до вирішення питання про влаштування дитини /а.с.19/. Відповідно до наказу начальника служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації № 18 від 27.08.2020 року, малолітнього [PERSON] , [INFO] , влаштовано до родини гр. [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] /а.с.21/. Відповідно до акту про факт передачі дитини від 27.08.2020 року, [PERSON] було передано в родину [PERSON] , дитина здорова /а.с.22/. 28.12.2020 року до начальника служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації звернулися [PERSON] , та [PERSON] із заявою про тимчасове влаштування на спільне проживання до їх родини малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.23/. Того ж дня, адміністрацією КНП «Краснокутська ЦРЛ» в присутності [PERSON] було складено акт про факт передачі дитини [PERSON] , [PERSON] /а.с.25/. Як вбачається з копії повідомлення [PERSON] від 05.07.2020 року складеного на ім`я начальника служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації, [PERSON] зазначає, що за час перебування малолітнього [PERSON] в їх родині, рідні батьки його долею не цікавились, про життя і здоров`я не переймались, телефонних дзвінків не здійснювали. Також сама дитина не бажає спілкуватись з батьками та тіткою [PERSON] /а.с.24/. Відповідно до розпорядження про влаштування малолітньої дитини до сім`ї патронатного вихователя № 133 від 12.07.2021 року, [PERSON] , [INFO] , з 13.07.2021 року тимчасово влаштовано на виховання та спільне проживання до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] /а.с.10/. Відповідно до акту про факт передачі дитини від 13.07.2021 року, [PERSON] було передано в родину патронатного вихователя [PERSON] , дитина відповідно до висновку - здорова /а.с.11/. Відповідно до рішення виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області № 146 від 30.06.2021 року, вирішено вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.27/. Згідно з висновком органу опіки і піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 22.03.2021 року № 01-26/30, вважається доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.30/. Допитана в судовому засіданні в якості свідка директор Комунального закладу «Краснокутський центр соціальних служб» Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області [PERSON] , пояснила, що 30.07.2020 року до них надійшов лист від Служби у справах дітей Краснокутської районної державної адміністрації, про те, що в с. Ковалівка Краснокутського району Харківської області виявлено малолітню дитину [PERSON] . Того ж дня, комісія у складі свідка, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було здійснено виїзд за адресою: [ADDRESS] в родину гр. [PERSON] , де проживав [PERSON] . Дитина була у занедбаному стані, злякана, санітарно побутові умови не відповідали вимогам. В наслідок чого дитину було відібрано та направлено до Краснокутської ЦРЛ. Акт соціальної потреби сім`ї/особи складався 30.07.2020 року за №258. Комісією так і не з`ясовано хто є батьком дитини. [PERSON] приходиться [PERSON] рідною тіткою, тобто сестрою матері [PERSON] . Місцезнаходження матері дитини тітці невідомо. Після перебування [PERSON] у Краснокутській ЦРЛ, його знову до себе забрала тітка. Відомості про батька дитини відсутні. 22.12.2020 року комісія знову прибула за місцем проживання [PERSON] , тобто до його дітки [PERSON] . Дитина знову була голодна, одяг не відповідав сезону. Дитину знову було відібрано з родини [PERSON] та направлено до Краснокутської ЦРЛ. Після чого, 28.12.2020 року [PERSON] було влаштовано в ДБСТ, а з 12.07.2021 року до патронатної родини [PERSON] , де і на тепер проживає [PERSON] . Відомості про матір відсутні. Свідок вважає, що матір ухилилася від виконання батьківських обов`язків, життям та здоров`ям дитини не цікавиться. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, свідка, дослідивши письмові матеріали на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи наступого. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167). Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини, посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини. Так, в пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Такі висновки суду повністю узгоджуються з позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 13 березня 2019 року по справі №631/2406/15-ц. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачкою не надано жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини. Беручи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що до суду надано відповідний висновок, суд дійшов висновку, що відповідач систематично, протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки, передбачені ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому в даному випадку суд вважає за доцільне застосувати такий крайній захід впливу до відповідача як позбавлення її батьківських прав. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved