Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із заявою, в якій, з урахуванням заяви про уточнення вимог, просить визнати недієздатною [PERSON] та призначити його опікуном. Заява мотивована тим, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №242351. Інвалідність встановлена внаслідок захворювання із клініко - функціональним діагнозом та кодом МКХ-10 - Р-20 (шизофренія). З 05.06.2020 по 30.06.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні в 5-му психіатричному відділенні КІШ «ТОКПЛ» ТОР із діагнозом гострий поліморфічний психотичний розлад з симптомами шизофренії, що підтверджується випискою з історії хвороби №04058. З 25.03.2021 по 07.04.2021 перебувала на стаціонарному лікуванні в 4-му психіатричному відділенні КНП «ТОКПЛ» ТОР із діагнозом маячний розлад, то підтверджується випискою з історії хвороби №3543. Також, неодноразово проходила лікування у психіатричних відділеннях КНП «ТОКПЛ» ТОР. однак виписки не збереглись. Вся інформація про лікування [PERSON] міститься в її історії хвороби. Заявник [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою, що підтверджується їх свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Заявник [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом із ним за вказаною адресою проживає його сестра [PERSON] та здійснює за нею догляд. Стан здоров`я [PERSON] не дає їй можливості самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Ухвалою суді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 20023 року відкрито провадження по справі та призначено судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою від 07 вересня 2023 року відновлено провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року із занесенням до протоколу судового засідання прийнято заяву про уточнення позовних вимог та направлено справу в орган опіки і піклування для підготовки подання про призначення опікуном. Ухвалою суду від 10 жовтня 2023 року суд ухвалив залучити адвоката з метою представлення інтересів [PERSON] . В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заяву. Зазначив, що його сестра зараз не працює через хворобу. Була одружена, від шлюбу 2 дітей. Змінилася у поведінці 2020 році коли стала говорити сама до себе. Перестала спати, не виконувала хатню роботу поведінка і відповіді були дивакуваті. Погіршення стану в квітні 2020 році призвело до госпіталізації в КНП ТОКПЛ ТОР. З того часу систематично і постійно приймає атипсихотичні препарати, але захворювання протікає без ремісійно. Періодично стаціонарно лікувалася в ТОКПЛ. Остання виписка - 23.05.2023. Вдома приймає амбулаторне лікування. Пояснив, що таке захворювання наявне також в інших родичів. На цей час інші особи, які б могли опікуватися сестрою відсутні. Їх матір вже тривалий час перебуває за кордоном, також серйозно хворіє. Представник заявника підтримала заяву. [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти того, щоби її брат був її опікуном. Представник [PERSON] не заперечив проти задоволення заяви. Розглянувши заяву, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. [PERSON] є рідним братом [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та серії [NUMBER] . Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №242351, індивідуальної програми реабілітації інваліда №415, [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи, інвалідність встановлена внаслідок захворювання із клініко - функціональним діагнозом та кодом МКХ-10 F-20 (шизофренія). Як видно із виписок з історії хвороби №04058, 3543, 6120, [PERSON] : - з 05.06.2020 по 30.06.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні в 5-му психіатричному відділенні КНП «ТОКПЛ» ТОР із діагнозом гострий поліморфічний психотичний розлад з симптомами шизофренії; - з 25.03.2021 по 07.04.2021 перебувала на стаціонарному лікуванні в 4-му психіатричному відділенні КНП «ТОКПЛ» ТОР із діагнозом маячний розлад; - з 13.03.2023 по 04.04.2023 перебувала на стаціонарному лікуванні в 6 відділенні КНП «ТОКПЛ» ТОР із діагнозом параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, стабільний дефект зі змішаним типом, що сягає рівня соціально-трудової дезадаптації; - з 03.05.2023 по 23.05.20023 перебувала на стаціонарному лікуванні в 6 відділенні КНП «ТОКПЛ» ТОР із діагнозом параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, стабільний дефект зі змішаним типом, що сягає рівня соціально-трудової дезадаптації. Згідно висновку судово-психіатричного експерта Тернопільської філії судово-психіатричної експертизи ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України» №534 від 29.08.2023 [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, стабільний змішаний дефект психіки, що досягає рівня хронічного психозу. Внаслідок даного захворювання [PERSON] не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. [PERSON] , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, стабільний змішаний дефект психіки, що досягає рівня хронічного психозу, що істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Питання стороннього догляду та нагляду, не входить в компетенцію судово-психіатричної експертизи. Згідно висновку експертами досліджувалися дані анамнезу, матеріали цивільної справи і результати обстеження психічного стану підекспертної під час експертизи. Встановлено, що [PERSON] народилась в сім`ї робітників, старшою із 2-х дітей. Росла і розвивалась в задовільних умовах. Закінчила педагогічний університет - вчитель молодших класів. За спеціальністю не працювала. Працювала прибиральницею, зараз не працює через хворобу. Одружена, від шлюбу 2 дітей. Зараз проживає з братом. ВГ, туберкульоз, інфекційні захворювання заперечує. Змінилася у поведінці 2020 році коли стала говорити сама до себе. Відмічала,що кругом камери, що слідкують за нею, їжа і вода...все кругом заражено коронавірусом, все зроблено спеціально безпідставно ревнувала чоловіка, перестала спати, не виконувала хатню роботу поведінка і відповіді були дивакуваті. Хоча чоловік запримітив дивності у поведінці приблизно з 2018 року, коли хвора періодично ставала підозрілою, дратівливою, усамітнювалася і не адекватно відповідала на зауваження. Але ці стани минали самостійно. У зв`язку із захворюванням змушена була покинути роботу, оскільки конфліктувала із співробітниками через відчуття, що їй хочуть пошкодити. Погіршення стану в квітні 2020 році призвело до госпіталізації в КНП ТОКПЛ ТОР. З того часу систематично і постійно приймає антипсихотичні препарати, але захворювання протікає без ремісійно. Періодично стаціонарно лікувалася в 4, 5 та 6-му психіатричних відділеннях ТОКПЛ. Остання виписка - 23.05.2023. Вдома приймає амбулаторне лікування. З 2023 інвалід II групи по психічному захворюванню. Дослідивши психічний стан [PERSON] , експерти встановили, що свідомість ясна. Орієнтована в повному об`ємі, часі, просторі, власній особі. Доступна мовному контакту. Відповідає не по суті, мова напориста, швидка на підвищених тонах. При розмові хвора перебуває у світі своїх переживань. Внутрішньо-напружена, підозріла, схильна до конфліктів, легко підвищує голос, не тримає дистанцію. Слухові галюцинації заперечує. Мислення тахіфренічне, зісковзуюче, паралогічне. Епізодично висловлює маячні ідеї впливу, стосунку. Хвора вказує на наявність відчуття відкритості її думок для стороннього впливу. Емоційно лабільна, нестійка, дратівлива, гіпертимічна. Афекти загострені, вольові ослаблені, увага сконцентрована на своїх хворобливих переживаннях. Критика до свого стану хвороблива. Великогаївська сільська рада, на підставі рішення виконавчого комітету від 27 вересня 2023 року №191 та висновку опікунської ради звернулася із поданням про призначення опікуном [PERSON] її брата [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників, дослідивши докази, суд доходить такого висновку. Відповідно до частини першої\~статті 29 Конституції України\~кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених\~Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 32 Конституції України). Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) передбачено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. У відповідних положеннях підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг. Згідно із статтею 3\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до частини першої статті 39, частини першої статті 40 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша третя\~статті 41 ЦК України). Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Відповідно до\~Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 2-рп/2016\~за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності\~Конституції України\~(конституційності) положення третього речення частини першої\~статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~(справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод; хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Серед фундаментальних цінностей дієвої конституційної демократії є свобода, наявність якої у особи є однією з передумов її розвитку та соціалізації. Право на свободу є невід`ємним та невідчужуваним конституційним правом людини і передбачає можливість вибору своєї поведінки з метою вільного та всебічного розвитку, самостійно діяти відповідно до власних рішень і задумів, визначати пріоритети, робити все, що не заборонено законом, безперешкодно і на власний розсуд пересуватися по території держави, обирати місце проживання тощо. Право на свободу означає, що особа є вільною у своїй діяльності від зовнішнього втручання, за винятком обмежень, які встановлюються Конституцією та законами України. Європейський суд з прав людини визначив вимоги, яких необхідно дотримуватися під час розгляду такої категорії справ, вказавши, що сама сутність того, в чому слід переконати компетентні державні органи - наявність психічного розладу, що вимагає об`єктивної медичної експертизи (пункт 39 рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24 жовтня 1979 року). Європейський суд з прав людини також вказав, що ця процедура повинна мати судовий характер. (пункт 40 рішення у справі «Горшков проти України» від 8 листопада 2005 року). Відповідно до частини першої\~статті 296 ЦПК України\~заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Частиною третьою статті 297\~ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до частини першої статті 298\~ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи необхідно робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Дослідивши наявні докази, суд вважає, що в своїй сукупності вони не свідчать достовірно, що [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, які наслідки своєї поведінки він не усвідомлює тощо. Заява та висновок містить загальні формулювання, які не дозволяють встановити хронічний стійкий психічний розлад [PERSON] , не викладені обставини, які свідчать про те, що вона не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, які наслідки своєї поведінки вона не усвідомлює тощо. У висновку №534 вказано, що [PERSON] виявляє ознаки психічного захворювання, проте така відповідь очевидно не дає підстав для визнання її такою, що особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Так, допитана в судовому засіданні [PERSON] логічно, послідовно та адекватно надавала відповіді на всі запитання, жодних ознак психічного захворювання при спілкуванні із нею не виявлено. Тому, є сумнів, щодо належності та допустимості висновку судово-психіатричної експертизи. Крім того, суд вважає, що звернення із заявою про призначення опікуном брата, який є особою призовного віку, за наявності інших осіб, які мають змогу опікуватися [PERSON] має ознаки зловживання з метою уникнення від призову на військову службу. Тому, суд доходить остаточного висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed