Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~про стягнення\~аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається на першому курсі денної форми навчання Полтавського професійного ліцею транспорту. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина та оплату його навчання, тому просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до закінчення навчання. У судове засідання позивач не з`явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач надав заяву, в якій визнав заявлені позовні вимоги частково, просив зменшити розмір аліментів, визначений позивачем, оскільки має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, на одну з яких також сплачуються аліменти. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Встановлено, що 12.09.2008 сторони розірвали шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають повнолітнього сина -\~ [PERSON] , [INFO] (а.с.5), який проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. [PERSON] навчається на першому курсі денної форми навчання Полтавського професійного ліцею транспорту (а.с.12). Статтею 199\~СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частинами першою третьою статті 181\~СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України(додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199\~цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Саме такі висновки щодо застосування статті 185\~СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 та постанові Верховного суду від 29.01.2018 року № 61-1717 св 18. Згідно зі\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача, окрім повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , є неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] (а.с.31), та [PERSON] , [INFO] ; на підставі виконавчого листа №2-2074/2011, виданого 16.01.2011 року Октябрським районним судом м. Полтави з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] у розмірі 300 (триста) гривень щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на його утримання (а.с.33). Враховуючи обставини справи, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на утримання дитини - [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу); саме такий розмір аліментів суд вважає розумним та достатнім для задоволення потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі позову щодо вимоги про стягнення аліментів позивач була звільнена від оплати судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп, тому оплату судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп, відповідно до ч. 6 ст.141ЦПК України,\~необхідно покласти на відповідача, та стягнути з нього судовий збір у вказаному розмірі в дохід держави.

Outcome: partial