Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

10.04.2023 р. позивач Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк (правонаступник ПАТ КБ ПриватБанк) звернулося в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 23.02.2010 року в розмірі 35 868,68 грн., а також судові витрати. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач зазначив,\~що 23.02.2010 р. відповідач [PERSON] звернувся в банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим у той же день підписав заяву № б/н, на підставі якої останньому був відкритий кредитний рахунок та встановлений початковий кредитний ліміт, який у подальшому був збільшений до 33 800,62 грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" і "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 14.03.2023 року має заборгованість у розмірі 35 868,68 грн, з яких: 31 949,51 грн - заборгованість за кредитом; 3 919,17 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору, позивач був змушений звернутися з названим позовом до суду. Ухвалою судді від 21.04.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив в строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. У поштових повідомленнях від 31.05.2023 р. і 31.07.2023 р. листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що 23.02.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладений кредитний договір з [PERSON] , згідно з умовами якого останній отримав кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку", отримавши платіжну картку. Під час підписання 23.02.2010 р. Анкети-заяви, відповідачем також була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду. В Анкеті - заяві та вказаній довідці сторони узгодили між собою умови кредитування, якими, зокрема визначено: тип кредиту; суму/ліміт кредиту; розмір базової відсоткової ставки в розмірі 3%; розмір та строк щомісячних платежів тощо. Підписанням названої Анкети-заяви та довідки відповідач підтвердив, що з фінансовими умовами надання кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду і прикладами розрахунку суми платежу за використання кредитних коштів ознайомлений. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , відповідачу з 23.02.2010 р. був встановлений кредитним ліміт в сумі 2000,00 грн., який в подальшому був збільшений до 35 000,00 грн. (22.11.2021 р.). З наданого банком розрахунку у відповідача за кредитним договором № б/н від 23.02.2010 р. станом на 14.03.2023 року утворилася заборгованість у розмірі 35 868,68 грн, з яких: 31 949,51 грн - заборгованість за кредитом; 3 919,17 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. З доданого розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж на погашення кредиту відповідач здійснив 24.02.2023 року в сумі 492,46 грн. Статтею 1050 ЦК України передбачено право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно з п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 509, 524 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин, суд вважає, що оскільки відповідачем не погашено заборгованість в повному обсязі, у даному випадку мають місце порушення ним прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по договору. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2684,00 грн., а тому він підлягає до стягнення з відповідача. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved