Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Служба у справах дітей Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області звернулася до суду з позовом про відібрання дитини у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Сторожинецької міської ради №181 від 18.07.2023 року визнано доцільним відібрати дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] у їх матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Враховуючи, що внаслідок неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем, а саме відсутність елементарної турботи щодо своїх дітей, яке повинно проявлятися у забезпеченні належних умов проживання, медичного нагляду позивач просить відібрати дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] у їх матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Передати дітей до органу опіки та піклування Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена рекомендованим повідомленням. Суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наданих документів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану. 18 липня 2023 року органом опіки та піклування прийнято рішення №181 про доцільність відібрання дітей від матері [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 4 ст.155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч.1 ст.170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органу опіки та піклування. При ухваленні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. З огляду на викладене, суд зазначає, що підставою відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та тимчасове влаштування дітей до державного закладу на повне державне забезпечення є виникнення в сім`ї відповідача небезпечної для дітей обстановки: їх життя, здоров`я і морального виховання, на теперішній час мати дітей не виправила свою поведінку, характеризується негативно, не виявляють турботу про дітей, а тому суд приходить до висновку, що у [PERSON] байдуже ставлення до батьківських обов`язків відносно своїх дітей. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] , будучи матір`ю своїх малолітніх дітей, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей та байдуже відноситься до їх здоров`я. На підставі наведеного, суд вважає за необхідне відібрати [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] від матері [PERSON] [INFO] жительки [ADDRESS] без позбавлення батьківських прав та тимчасово влаштувати дітей до державного закладу на повне державне забезпечення. Разом з тим, як встановлено частиною 4 статті 170 СК України та частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», відібрання дітей у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дітей; при задоволенні позову про відібрання дітей від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дітей. В силу частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 статті 184 СК України гарантовано, що розмір аліментів, стягнутих на дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 191 СК України суд ухвалює про присудження аліментів від дня пред`явлення позову. Суд вважає, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір.

Outcome: approved