Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

У вересні 2023 з позовною заявою до суду звернувся [PERSON] який просив стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики в розмірі 11576 доларів США. Мотивував заявлені вимоги тим, що [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики. Згідно даного договору позивач надав відповідачу кошти у сумі 11576 дол. США, які останній зобов`язався у встановлений термін повернути. На підтвердження договору [PERSON] надав розписку. У встановлений термін борг [PERSON] не повернув, що і стало причиною звернення до суду із позовом. Ухвалою суду від 18.09.2023 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявна заява якою він просить розгляд справи здійснити у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що [PERSON] (позикодавець) уклав договір позики №17/10/22 від 17.10.2022 року із [PERSON] (позичальник). Згідно договору сторони погодили, що позикодавець надав позичальнику безвідсоткову позику у сумі 11576 дол. США, останній зобов`язався повернути вказані кошти у визначений термін. Строк позики склав 161 день з моменту реальної передачі всієї суми коштів. Підтвердженням отримання позики є розписка видана позикодавцю. [PERSON] надав розписку [PERSON] якою підтвердив, що він отримав від позивача у борг гроші у сумі 11576 доларів США. Зобов`язався повернути позику в строк до 03.04.2023, зазначивши, що розписка написана власноручно 17.10.2022 року при свідках [PERSON] та [PERSON] . 22.06.2023 року [PERSON] направив на адресу [PERSON] вимогу про сплату боргу, проте вказана вимога залишилася проігнорована відповідачем. Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та у порядку, що передбачені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з чинним законодавством гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Тому як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з того, що між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти отримані у позику в сумі 11576 доларів США у встановлений строк не повернуто, враховуючи встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у валюті, визначеній згідно розписки від 17.10.2022. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, які той поніс у сумі 4233,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved