Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

01.02.2022 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша київська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності, у якому просить визнати недійсним заповіт, складений 26.09.2007 р. [PERSON] , [INFO] , який посвідчено державним нотаріусом Першої київського державної нотаріальної контори Гапонюк Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 15-1080, а також визнати за нею право власності на 1/3 частки будинку [ADDRESS] . Ухвалою від 19.06.2023 р. задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] , залучено до участі у справі [PERSON] як правонаступника позивача [PERSON] , закрито провадження у справі в частині вимог до відповідача [PERSON] . Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що [PERSON] належав на праві власності будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.08.2007 р. Головним управлінням житлового забезпечення м.Києва та зареєстрованого 04.09.2007 р. в БТІ за реєстровим № 11976. 26.09.2007 р. [PERSON] за своє життя складено заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Гапонюк Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 15-1080, згідно з яким [PERSON] заповів своїй дружині [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а доньці [PERSON] квартиру [ADDRESS] і 1/5 частину квартири [ADDRESS] та доньці [PERSON] квартиру [ADDRESS] у цьому будинку. [PERSON] і [PERSON] квартиру [ADDRESS] та [ADDRESS] у цьому будинку. Позивачка, [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] звернулись до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі яких 29.03.2019 р. заведено спадкову справу № 401/2019. Разом з тим, державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори було видано постанови від 24.11.2021 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на те, що спадкоємцями не надано документів, які підтверджують право власності спадкодавця на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , при цьому зазначено, що державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори було посвідчено заповіт з порушенням вимог ст. 1257 ЦК України та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5. Посилаючись на те, що під час посвідчення оспорюваного заповіту державним нотаріусом порушено вимоги закону, позивачка вважає, що за таких обставин заповіт підлягає визнанню недійсним, у зв`язку з чим за нею необхідно визнати право власності на 1/3 частки будинку [ADDRESS] , а тому звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою від 21.02.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 04.10.2022 р. задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою від 17.01.2023 р. зупинено провадження у справі на шестимісячний строк з часу відкриття спадщини для прийняття спадкоємцями спадщини та залучення їх до участі у справі як правонаступників позивача, а саме до 17.06.2023 р. Ухвалою від 04.09.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в позові та інших поданих нею заявах по суті справи. Відповідачка та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, однак на адресу суду від кожного з них надійшло письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] є власником будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 28.08.2007 р. Головним управлінням житлового забезпечення м.Києва та зареєстрованого 04.09.2007 р. в БТІ за реєстровим № 11976. [INFO] [PERSON] помер в м.Києві, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є: - дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] ; - донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] ; - донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Позивачка, [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] звернулись до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі яких 29.03.2019 р. заведено спадкову справу № 401/2019, що підтверджується матеріалами відповідної спадкової справи. Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2007 р. [PERSON] за своє життя складено заповіт, який було посвідчено державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Гапонюк Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 15-1080, згідно з яким [PERSON] заповів своїй дружині [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а доньці [PERSON] квартиру [ADDRESS] і 1/5 частину квартири [ADDRESS] та доньці [PERSON] квартиру [ADDRESS] у цьому будинку. 24.11.2021 р. [PERSON] та [PERSON] звернулись до державного нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановами державного нотаріуса від 24.11.2021 р. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на те, що спадкоємцями не надано документів, які підтверджують право власності спадкодавця на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , при цьому зазначено, що державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори було посвідчено заповіт з порушенням вимог ст. 1257 ЦК України та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5. Згідно зі ст.ст. 1233 - 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначених у статтях 1251-1252 ЦК України. Порядок посвідчення оспорюваного заповіту станом на дату його складення - 26.09.2007 р. регламентувався ст. 1248 ЦК України, Законом України «Про нотаріат» та Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5 (далі - Інструкція № 20/5). Згідно з п.161 Глави 17 «Посвідчення заповіту» Інструкції (в редакції чинній на дату складення заповіту), заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Як вбачається зі змісту заповіту, що будинок [ADDRESS] , який заповів [PERSON] містить три окремі квартири, при цьому кватира [ADDRESS] у цьому будинку повністю заповідана [PERSON] , разом з тим 1/5 її частина також заповідана [PERSON] . Разом з тим, як вбачається з довідки № 062/14-13343 (И-2020), виданої 03.12.2020 р. КП КМР «КМБТІ», в інвентаризаційній справі на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відсутні документи щодо можливості поділу будинку на окремі об`єкти нерухомого майна, відсутній проект поділу будинку, відсутній документ, що підтверджує присвоєння поштової адреси окремим квартирам у цьому будинку. Оскільки будинок [ADDRESS] є цілісним об`єктом нерухомості, то має спадкуватись виключно у частинах, при цьому одразу двом спадкоємцям заповідано квартиру [ADDRESS] та [ADDRESS] її частину, тому суд вважає, що вказані обставини з врахуванням змісту оспорюваного заповіту перешкоджають спадкоємцям у реалізації своїх спадкових прав. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що оспорюваний правочин (заповіт) складений таким чином, що розпорядження заповідача викликає незрозумілості, а також суперечки між спадкоємцями, про що свідчить даний позов, а також суд вважає, що він не спрямований на реальне настання правових наслідків, які ним обумовлені, зокрема унеможливлює набуття спадкоємцями права власності на визначене у заповіті спадкове майно, а тому суд приходить до висновку, що позов у частині вимоги про визнання заповіту недійсним є обґрунтованим та підлягає задоволенню, у зв`язку з чим вважає за необхідне визнати недійсним заповіт складений 26.09.2007 р. [PERSON] , [INFO] , який посвідчено державним нотаріусом Першої київського державної нотаріальної контори Гапонюк Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 15-1080. Разом з тим суд вважає, що вимога про визнання права власності на спадкове майно задоволенню не підлягає, оскільки вказана вимога є передчасною з тих підстав, що внаслідок визнання заповіту недійсним позивачка має право на спадкування за законом на загальних підставах, й тільки у разі наявності перешкод для оформлення права на спадкове майно в нотаріальному порядку, може звернутись до суду з відповідним позовом для захисту своїх прав.

Outcome: partial