Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~ \~ У серпні 2023 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , просила ухвалити рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що зареєстрована за адресою квартира [ADDRESS] , в квартирі також зареєстрований її син [PERSON] , 2017 року народження та чоловік [PERSON] , який у травні 2019 року покинув місце проживання, забрав особисті речі. Місце його проживання невідоме, він не несе витрати на утримання квартири, вона не може подати документи на приватизацію квартири. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 серпня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.\~Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. В судовому засіданні допитана свідок [PERSON] повідомила, що є сусідкою позивача, відповідач більше п`яти років не проживає за вищевказаною адресою. В судовому засіданні допитана свідок [PERSON] повідомила, що є сусідкою позивача, відповідач з 2017-2018 року не проживає у квартирі. В судовому засіданні допитана свідок [PERSON] повідомила, що є сусідкою позивача, [PERSON] з 2019 року не проживає у вищевказаній квартирі. \~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно зі статтею 47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до статті 64 Житлового кодексу\~Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до статті 65 ЖК Української\~РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку. Статтею 9 ЖК Української\~РСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Стаття 71 ЖК Української\~РСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК Української\~РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Згідно акту складеного головою ОСББ «Надія» та сусідами, що у квартирі [ADDRESS] [PERSON] не проживає. Враховуючи, що відповідач без поважних причини не проживає у житловому приміщенні за адресою: квартира [ADDRESS] , понад строки встановлені законом, а протилежного суду не доведено, не несе витрат по утриманню житлового приміщення, наявність у відповідача реєстрації в квартирі порушує права позивача як наймача житлового приміщення, зокрема право користування ним, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати у вигляді судового збору, в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved