Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

8 вересня 2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований Комунарським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №377. В обґрунтування позовної заяви, зазначено, що 18 червня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Комунарським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №377. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проте спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Позивач та відповідач втратили почуття любові один до одного. Постійні сварки та непорозуміння звели нанівець шлюбно-сімейні стосунки. Протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Позивач зазначає, що збереження сім`ї неможливе, шлюб існує тільки формально, у зв`язку з чим вона твердо вирішила його розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 8 вересня 2023 року, для розгляду зазначеного позову визначено головуючого суддю Лукач О.П. Після виконання судом вимог частини шостої, восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 4 жовтня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 09:30 6 листопада 2023 року, про що повідомлено сторін, а відповідача викликано до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також надіслано судову повістку шляхом відправлення йому смс-повідомлення на номер мобільного телефону, зазначений у позовній заяві. У призначене судове засідання сторони не з`явились, при цьому до суду надійшла заява позивача про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує, судові витрати залишає за собою. А конверт з судовою повісткою, копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, надісланий за останньою відомою адресою місця реєстрації відповідача, повернувся на адресу суду без вручення з причин «адресат відсутній за вказаною адресою». Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності сторін, суд враховує заяву позивача, положення статті 223 ЦПК України, а також вжиті судом заходи для забезпечення явки до суду відповідача та те, що відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, відповідач, з опублікуванням оголошення про його виклик до суду, вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 18 червня 2011 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №377, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, спільне подружнє життя не склалося через різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Постійні сварки та непорозуміння звели нанівець шлюбно-сімейні стосунки. Протягом тривалого часу спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Збереження сім`ї неможливе, шлюб існує тільки формально, у зв`язку з чим вона твердо вирішила його розірвати. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а відповідачем це не заперечується. Позивач скористалась наданим правом та звернулась до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу. Сторони не виявили бажання примиритись. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Позивач, подаючи позовну заяву до суду, сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 гривень та згідно поданої нею до суду заяви від 6 листопада 2023 року, судові витрати залишає за собою.

Outcome: approved