Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що у сторін спору за час шлюбу народився син [PERSON] [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду від 16.09.2019 по справі № 127/18935/19 стягнуто аліменти з [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 700,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 10.07.2019 і до досягнення повноліття. Стягнення аліментів з відповідача [PERSON] здійснюється Шаргородським відділом Державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Хмельницький) на підставі виконавчого провадження по виконанню в/л 127/18935/19 від 01.11.2019. У відповідача існувала заборгованість у розмірі 28\~834, 06 гривень, але відповідач розрахувався з боргом єдиним платежем. Відповідач при розірванні шлюбу в 2017 році мав прізвище « [PERSON] », але в 2021 році уклав шлюб, в зв`язку з чим змінив своє прізвище на « [PERSON] ». Після ухвалення рішення суду від 16.09.2019 у позивача змінився сімейний стан. Так, 04.02.2021 вона зареєструвала шлюб та [INFO] народила дочку [PERSON] . Окрім того, [INFO] у позивача народився син - [PERSON] . Таким чином, позивач стала матір`ю трьох дітей, які перебувають на її утриманні та вихованні, та її сім`я отримала статус багатодітної родини. Стан здоров`я сина [PERSON] [INFO] , є добрим, доходу в розумінні ч. 1 ст. 188 СК України дитина не має, платник аліментів [PERSON] має добрий стани здоров`я та матеріального становища. Відповідач не має інших дітей, непрацездатних дітей, інших членів сім`ї. Наявністю інших обставин, що мають істотне значення, в тому числі наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів у відповідача, позивач не володіє. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 700,00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 10.07.2019 року і до досягнення повноліття за виконавчим листом № 127/18935/19 від 01.11.2019, виданого Вінницьким міським судом 16.09.2019; зміну способу стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1700,00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 10.07.2019 і до досягнення повноліття, та стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по одній чверті щомісячно зі всіх видів доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно із ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 19.07.2023 по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 07.08.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що заявлені позивачем позовні вимоги відповідач не визнає. Так, у сторін по справі є спільний неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2019 у цивільній справі № 127/18935/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 1\~700,00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10.07.2019 і до повноліття дитини. У зв`язку з укладенням шлюбу [PERSON] з [PERSON] відповідач змінив своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Виконавчий лист у вищезазначеній справі знаходиться на примусовому виконанні у Шаргородському відділі Державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавче провадження №60718344. Відповідач аліменти на утримання дитини сплачує вчасно, заборгованості зі сплати аліментів у відповідача не має, що підтверджується довідкою Шаргородського ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області від 24.04.2023 №650 та підтверджує сама позивач у своїй позовній заяві. Окрім сплати аліментів, які відповідач по мірі можливості сплачує і у більшому розмірі, відповідач також надає утримання спільній дитині сторін в натуральній формі, шляхом купівлі необхідного одягу, взуття дитині, мобільного телефону тощо. Також, відповідач дуже часто забирає дитину до себе, проводить із нею її вільний час та дозвілля, що також зумовлює певні додаткові витрати матеріального характеру для відповідача. Позивач як на підставу про задоволення позову зазначає, що з часу ухвалення рішення у справі в неї змінився сімейний стан, зокрема, у неї народилося двоє дітей у новому шлюбі: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а відтак вказана обставина безумовно свідчить про зміну її матеріального становища, і, відповідно, є підставою для збільшення розміру аліментів на підставі ч. 1 ст.192 СК України. А відтак, в силу ст.ст.77-81 ЦПК України сторона відповідача вважає, що позивач не надала належних, достатніх та допустимих доказів того, що у неї змінився матеріальний стан в бік погіршення, адже зміна сімейного стану безумовно не свідчить про незадовільний матеріальний стан, зважаючи також на те, що сім`я позивача є багатодітною родиною, якій держава надає пільги, соціальну допомогу в грошовій та натуральній формі. Тоді, як у відповідача також змінився сімейний стан. І окрім спільної дитини сторін у відповідача на утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Неповнолітньому сину [PERSON] відповідач за домовленістю із матір`ю дитини в добровільному порядку сплачує аліменти у розмірі 1\~700,00 гривень в місяць, а також утримує дитину в натуральній формі. З матір`ю [PERSON] - [PERSON] відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі та проживає однією сім`ю. Більше того, дружина відповідача [PERSON] , [INFO] , також перебуває на утриманні чоловіка до досягнення донькою трьохрічного віку. Таким чином, з огляду на вищевикладене, вбачається, що як у позивача, так і у відповідача змінився сімейний стан. І в позивача, і у відповідача є по троє дітей. Разом з тим, належних, допустимих та достатніх доказів, що у зв`язку із зміною сімейного стану у позивача погіршився матеріальний стан, а у відповідача покращився матеріальний стан та він може надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі, ніж 1 700,00 гривень, зважаючи на вищезазначені обставини та мінімальний гарантований розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1 416,50 гривень, позивачем не надано. 15.08.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач не визнає обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі. 18.08.2023 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких просила відмовити у задоволенні позову позивача, оскільки належних, допустимих та достатніх доказів, що у зв`язку із зміною сімейного стану у позивача погіршився матеріальний стан, а у відповідача покращився матеріальний стан та він може надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі, ніж 1 700,00 грн. позивачем не надано. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2019 у цивільній справі № 127/18935/19 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Джурин, Шаргородського району Вінницької області, ІПН [NUMBER] , який зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі - 1700 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 10.07.2019р. і до повноліття дитини. Вирішено питання судових витрат. У зв`язку з укладенням шлюбу [PERSON] з [PERSON] відповідач змінив своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Виконавчий лист у вищезазначеній справі знаходиться на примусовому виконанні у Шаргородському відділі Державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавче провадження №60718344. Заборгованості зі сплати аліментів у відповідача не має, що підтверджується довідкою Шаргородського ВДВС у Жмеринському районі Вінницької області від 24.04.2023 № 650. Після ухвалення рішення суду від 16.09.2019 по справі № 127/18935/19 у позивача змінився сімейний стан. Так, 04.02.2021 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Сім`я позивача отримала статус багатодітної родини, що підтверджується матеріалами справи. Також судом встановлено, що після ухвалення судом рішення від 16.09.2019 по справі № 127/18935/19 у відповідача також змінився сімейний стан. І окрім спільної дитини сторін у відповідача на утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Неповнолітньому сину [PERSON] відповідач за домовленістю із матір`ю дитини в добровільному порядку сплачує аліменти у розмірі 1\~700,00 грн. в місяць, що підтверджується нотаріальною заявою матері дитини [PERSON] від 25.05.2023, яка підтверджує даний факт. З матір`ю [PERSON] - [PERSON] відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі та проживає однією сім`ю. Дружина відповідача [PERSON] , [INFO] , також перебуває на утриманні чоловіка до досягнення донькою трьохрічного віку. Законодавцем у статті 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тоді як способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Відтак, відсутність судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей не є свідченням того, що він не надає такого утримання. Окрім того, частиною 1 статті 75 Сімейного кодексу України регламентовано, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч.4 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивачем суду не доведено, що матеріальний стан [PERSON] покращився з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, а у неї погіршився у зв`язку із зміною сімейного стану. Наявність спільних дітей з [PERSON] не є безумовною підставою для зміни способу стягнення аліментів, і відповідно їх збільшення. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20). Судом прийнято до уваги, що відповідач по справі на даний час має іншу сім`ю, в тому числі неповнолітню доньку від даного шлюбу. Дружина відповідача перебуває у декретній відпустці, що виключає змогу працювати. Доказів на протилежне суду не надано. Окрім того, на утриманні відповідач також перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується матеріалами справи. Також, судом враховано прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік», який з 1 січня 2023 року становить 2 833, 00 гривень. Прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, то в даному випадку аліменти визначені Вінницьким міським судом Вінницької області, з урахуванням того, що батьки мають рівні обов`язки по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, на сьогоднішній день можуть забезпечити належне утримання неповнолітньої дитини. Таким чином, суд не вбачає підстав для зміни розміру аліментів та вважає, що розмір аліментів визначений за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2019, є достатнім для утримання спільного сина, адже утримання дитини у відповідності до ст. 180 СК України є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Окрім того, судом прийнято до уваги, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Враховуючи вище викладене, а також положення ч. 1 ст. 192 СК України, суд прийшов до висновку, що підстави для зміни розміру аліментів відсутні. В ході розгляду справи судом не встановлено реальну змогу відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі більшому, ніж визначено за рішенням суду від 16.09.2019 по справі № 127/18935/19. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. На підставі викладеного, ст. 182, 192 СК України, ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed