Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальності «Кларікс Елеон» (далі - відповідач), у якому просив суд стягнути з останнього на свою користь грошові кошти у сумі 277 417,28 грн., кошти моральної шкоди у сумі 10 000,00 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3 847,77 грн. та на правову допомогу, докази понесення яких будуть надані після винесення судового рішення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.11.2022 року між [PERSON] та ТОВ «Авто ВС», яке змінило назву на ТОВ «Кларікс Елеон», укладено договір поставки №121. У відповідності до додатка до вказаного договору, сторони погодили за рахунок замовника здійснити покупку та доставку транспортного засобу марки «Kia Sportage», 2015 р.в. у строк до 12.02.2023 року. Виконавши всі умови договору, у тому числі здійснивши оплату, автомобіль позивач так і не отримав. Так, 14.11.2022 року позивач сплатив відповідачу 14 624,00 грн. 17.11.2022 року в офісі компанії відповідача сплачено 5 355 доларів США за купівлю автомобіля на аукціоні та в якості оплати за аукціонний збір. Крім того, 29.12.2022 року передано кошти представнику компанії у сумі 4 855 доларів США за брокерські послуги, послуги за доставку, розмитнення, залишок за послуги компанії, стоянку у порту, доставку авто до міста замовника, сертифікацію та поставку на облік транспортного засобу. Оскільки робітник компанії обманув позивача, останній звернувся із заявою у поліцію. 26.04.2023 року позивачу повернуто 3 022 доларів США. На думку [PERSON] , йому має бути повернуто ще 7 588 доларів США, що еквівалентно становить 277 417,28 грн. Також позивач вказує, що внаслідок не поставки товару йому було заподіяно моральну шкоду, яка ним оцінюється у 10 000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 14.06.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2023 року було задоволено клопотання сторони про проведення розгляду справи 01.11.2023 року о 10 го. 30 хв. з представником позивача [PERSON] в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 14.11.2022 року між ТОВ «Авто ВС» (постачальник) та [PERSON] (замовник) укладено Договір поставки №121 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався за винагороду здійснити за дорученням замовника логістичні, консультаційні та юридичні дії від свого імені, але за рахунок замовника, або від імені та за рахунок замовника (а.с. 14-18). Згідно даних Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Авто ВС» має назву ТОВ «Кларікс Елеон». За умовами п. 1.5 договору, постачальник зобов`язався за дорученням замовника організувати покупку, транспортування та юридичний супровід щодо розмитнення транспортного засобу. Згідно п.3.4. договору, постачальник зобов`язався здійснити доставку ТЗ до портів Європи в загальний термін, що не перевищує 90 днів з моменту отримання від замовника коштів, підписання договору, та доручення. В окремих випадках термін може бути збільшено чи зменшено, про що постачальник повинен повідомити замовника. У відповідності до Доручення №341 як Додатку №1 до Договору поставки від 14.11.2022 року (далі - доручення), замовник доручив постачальнику організувати покупку та доставку транспортного засобу «Kia Sportage», 2015 р.в., розмір шасі (кузова, рами) [NUMBER] , розмір внеску (передоплати) за ТЗ 400 доларів США (а.с. 19). На підтвердження отримання постачальником коштів наявні відмітки на вказаному дорученні про отримання коштів у сумі 5 355,00 доларів США без значення даних особи, що їх отримала, від кого та дати отримання коштів. Як вбачається із Додатку №2 до Договору поставки від 14.11.2022 року (План-схема платежів щодо купівлі ТЗ), перший платіж у розмірі 400 доларів США, другий платіж - купівля автомобіля на аукціоні + оплата за аукціонний збір, інші платежі - по факту прибуття автомобіля до портів Європи (а.с. 20). На підтвердження отримання постачальником коштів наявні відмітки на вказаному плані про отримання коштів від [PERSON] у сумі 4 955,00 доларів США без значення даних особи, що їх отримала та дати отримання коштів. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 1 та ч. 2 ст. 712 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За змістом ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Отже, закінчення строку дії договору не є підставою для припинення передбачених ним зобов`язань, оскільки приписами законодавства визначено такою підставою його виконання, проведене належним чином. У даній справі між сторонами виникли договірні відносини щодо поставки (купівлі-продажу) товару, а тому до таких відносин підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 693 ЦК України, згідно з якими у випадку, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Приймаючи рішення по суті спору, суд має зазначити про застосування положень цивільного процесуального законодавства щодо змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства. Так приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Одним із предметів спору в даній справі є факт отримання чи неотримання відповідачем оплати за договором від позивача, про що надані докази у вигляді відміток про оплату. Як зазначалось вище, на підтвердження отримання постачальником коштів наявні відмітки на дорученні про отримання коштів у сумі 5 355,00 доларів США без зазначення даних особи, що їх отримала, від кого та дати отримання коштів, а також на плані про отримання коштів від [PERSON] у сумі 4 955,00 доларів США без зазначення даних особи, що їх отримала, від кого та дати отримання коштів. Так, за положеннями ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. Оскільки із відміток про отримання коштів на документах неможливо встановити осіб, що їх отримували, а також дати отримання коштів, суд приходить до висновку, що вказаний факт недоведено позивачем належними засобами доказування. Щодо наявності кримінального провадження №12023041780000048 від 15.01.2023 року суд враховує, що воно відкрито за заявою [PERSON] за фактом заволодіння грошовими коштами останнього невстановленою особою, тобто дані про здійснення розслідування щодо службових осіб ТОВ «Кларікс Елеон» відсутні (а.с. 30). До матеріалів справи не додано вироку в рамках вказаного кримінального провадження, який за встановлених обставин може бути доказом у порядку ч. 6 ст. 82 ЦПК України. Позивач надав лише протоколи допиту потерпілого [PERSON] (а.с. 25-29). Надана пояснювальна записка [PERSON] від 11.01.2021 року також на думку суду не є належним доказом передачі коштів, оскільки джерело її походження встановити не можливо (а.с. 24). Вказану особу не було допитано ні в рамках вищевказаного кримінального провадження, ні у порядку даного цивільного процесу, оскільки відповідного клопотання заявлено не було. Крім того, досліджуючи зміст викладених у вказаній записці пояснень, [PERSON] не зазначає ні про те, що передав кошти ТОВ «Авто ВС» або ж ТОВ «Кларікс Елеон», ні про те, що отримав кошти від [PERSON] . Таким чином, оскільки позивачем недоведено належними та допустимими доказами обставин передачі уповноваженим представникам відповідача коштів, вимога про їх повернення не підлягає задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Тобто, вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від основних вимог, за встановлення факту поправності дій відповідача. Оскільки у даному випадку такі обставини встановлено не було, вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі матеріалів, позов не підлягає задоволенню. Згідно приписів ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed