Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

Представник ТОВ «ВКФ Фарби України» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Заява мотивована тим, що 13 жовтня 2014 року між позивачемт та [PERSON] було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І. за реєстровим № 3203, відповідно до умов якого сторони зобов`язались, в строки, встановлені даним договором, укласти в майбутньому договір купівлі-продажуквартири. Так, ТОВ «ВКФ Фарби України» зобов`язалося передати відповідачу окрему квартиру, характеристики якої вказані в п. 1.3. розділу 1 цього Попереднього договору, в житловому будинку, за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язалася прийняти об`єкт та належним чином оплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 попереднього договору. Позивач вважає, що зобов`язання щодо укладення Основного договору є припиненим з 01 жовтня 2015 року в силу імперативних вимог закону, які прямо визначають припинення зобов`язання за наслідком неукладання Основного договору у встановлений сторонами строк. Позивач має право в односторонньому порядку розірвати попередній договір у зв`язку із невиконанням [PERSON] грошового зобов`язання, а тому 24.04.2021 р. таке повідомлення було направлено відповідачу. З поміж іншого [PERSON] було запропоновано узгодити дату, час та місце підписання додаткового договору щодо розірваня попереднього договору та його нотаріального посвідчення. Порушення відповідачем умов попереднього договору та подальше його ухилення від підписання та нотаріального посвідчення додаткового договору, в розумінні положень ст. 651 ЦК України, є істотним порушенням договору і дає підстави для розірвання попереднього договору у судовому порядку, що є єдиним можливим захистом прав позивача. За таких обставин представник ТОВ «ВКФ Фарби України» просить суд ухвалити рішення про розірвання попереднього договору від 13.11.2014 р., почсвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івнчик І.І., реєстровий № 3203, укладеного між ТОВ «ВКФ Фарби України» та [PERSON] та стягнути з останнього судові витрати. . Провадження у справі відкрито 14.06.2022 р., відповідно до положень ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В адресу суду 23.06.2023 надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відзиві вказано, що між ТОВ «ВКФ Фарби України» та [PERSON] укладено попередній договір від 13.11.2014 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І., реєстраційний номер в реєстрі за №3203 та відповідач належним чином виконав свої зобов`язання за попереднім договором та сплатив 27.06.2017 на користь позивача суму коштів у розмірі визначеному п.п. 2.3.1. п. 2.3. розділу 2 попереднього договору, «Про 100% фінансування згідно попереднього договору №3203 від 13.11.2014». 03 жовтня 2023 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив у якій позивачем викладеного аналогічні обставини тим, що викладені у позовній заяві та просить позову заяву задовольнити. У жовтні 2023 року [PERSON] у відповіді на відзив зазначив, що всі посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» не відповідають чиному законодавству та перекручують дійсний стан справи, тому зазначене лише підтверджує умисне ухилення останнього від виконання умов попереднього договору. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила її задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовуу зв`язку з його безпідставністю. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку наявним доказам вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, і не заперечується сторонами, що 13 листопада 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» та [PERSON] укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І., за реєстровим №3203. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору сторони взяли на себе зобов`язання в строки встановлені даним попереднім договором, укласти в майбутньому договір купівлі-продажу відповідно до якого ТОВ «ВКФ Фарби України» (в основному договорі продавець) зобов`язується передати окрему квартиру, характеристики якої вказані в п. 1.3. розділу 1 цього попереднього договору, в житловому будинку, за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] (в основному договорі покупець) зобов`язується прийняти Об`єкт та належним чином оплатити його вартість в обсязі згідно з розділом 2 Попереднього договору. Пунктом 1.2. Попереднього договору визначено, що сторони зобов`язуються укласти Основний договір в строк до 30 вересня 2015 року. Сторони встановили, що Основний договір укладається протягом п`яти календарних днів з моменту отримання [PERSON] відповідного повідомлення від ТОВ «ВКФ Фарби України». В будь-якому випадку ТОВ «ВКФ Фарби України» повинен направити [PERSON] вказане повідомлення протягом 5 робочих днів після отримання ним правовстановлюючих документів на Об`єкт та надання Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві документів, що є необхідними для належного укладення та оформлення Основного договору. Згідно із п. 2.1. Попереднього договору сторони встановили, що при укладенні Основного договору 100% ціна об`єкта (сума Основного договору) буде, разом з ПДВ складати 376 293,80 грн. Відповідно до п. 2.3. Попереднього договору сторони встановили, що виконання зобов`язання щодо укладення та виконання Основного договору, яке встановлене п. 1.1. розділу 1 Попереднього договору повинно бути забезпечене. Для підтвердження зобов`язань, що виникли у Сторін згідно з цим Попереднім договором щодо укладення та виконання Основного договору та забезпечення виконання таких зобов`язань, [PERSON] сплачує ТОВ «ВКФ Фарби України» суму грошових коштів у наступних розмірі, порядку та умовах. Згідно з пп. 2.3.1. п. 2.3. Попереднього договору [PERSON] зобов`язується сплатити забезпечувальну суму ТОВ «ВКФ Фарби України», що складає 70% - (28,819 м. кв.) - 256 489, 10 грн., в тому числі ПДВ (20%) 42 748, 18 грн. за фіксованою вартістю 1 м. кв. 8 900,00 грн. не пізніше 18 листопада 2014 року, залишок 27% (11, 1159 кв.м.), - 107 824,23 грн. в тому числі ПДВ (20%) складає 17 970,71 грн. за фіксованою вартістю 1 м. кв. 9700,00 грн. не пізніше 27 червня 2017 року та 3%- (1,2351), що становить 11980, 40 грн. в тому числі ПДВ (20%) складає 1996, 75 грн., буде повністю сплачена [PERSON] в день укладення Основного договору. Відповідно до пп. 2.3.2., 2.3.3 п. 2.3. Попереднього договору кожний платіж за цим договором сплачується відповідачем в безготівковій формі на банківський рахунок позивача, вказана сума коштів буде після її належної сплати відповідачем, зарахована до платежів за основним договором у момент укладення такого Основного договору. Згідно з п. 4.2. Попереднього договору сторони погодили, що Основний договір може бути укладений виключно у разі сплати [PERSON] повної суми коштів, що передбачена підпунктом 2.3.1 п. 2.3. розділу 2 цього Попереднього договору на банківський рахунок ТОВ «ВКФ Фарби України» у належному порядку. Відповідно до п. 4.7. Попереднього договору сторони встановили, що укладення та оформлення Основного договору, можливе лише в тому випадку, якщо сума коштів, визначена підпунктом 2.3.1. пункту 2.3. розділу 2 цього Попереднього договору, буде повністю сплачена [PERSON] на рахунок ТОВ «ВКФ Фарби України», до моменту вказаного укладення та оформлення Основного договору. Пунктом 5.3. Попереднього договору визначено, що у разі невиконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, вказаних в цьому Попередньому договорі (відмова від укладання Основного договору або розірвання цього Попереднього договору за ініціативною ТОВ «ВКФ Фарби України») та у разі розірвання (припинення) цього Попереднього договору через таке невиконання, ТОВ «ВКФ Фарби України» зобов`язана повернути на банківській рахунок [PERSON] , суму, що була фактично сплачена Ягодіним на рахунок ТОВ «ВКФ Фарби України» на виконання цього Договору, а також додаткового сплатити їй суму в розмірі 5 % від суми, вказаної у підпункті 2.3.1 пункту 2.3 розділу 2 цього Попереднього договору. Вказане в даному пунктів повернення коштів здійснюється протягом 60 календарних днів з дати розірвання цього Попереднього договору шляхом підписання та нотаріального посвідчення додаткового договору про розірвання цього Попереднього договору. Витрати на оформлення, нотаріальне посвідчення (реєстрації) такого договору про розірвання несе та сторона, з вини якої відбулося розірвання, втрата чинності або унеможливилось виконання Попереднього договору. Згідно п. 5.4. Попереднього договору у разі невиконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, які викладені в даному попередньому договорі, ТОВ «ВКФ Фарби України» має право розірвати даний Попередній договір в односторонньому порядку з вини [PERSON] . При цьому сума, що була фактично сплачена [PERSON] на рахунок ТОВ «ВКФ Фарби України» на виконання цього Попереднього договору, повертається на банківський рахунок [PERSON] , за винятком суми коштів у гривнях, що еквівалентна 5% від суми встановленої у підпункті 2.3.1. пункту 2.3. розділу 2 цього Попереднього договору, які залишаються у розпорядженні ТОВ «ВКФ Фарби України» в якості неустойки. ТОВ «ВКФ Фарби України» повідомляє [PERSON] про розірвання договору шляхом направлення поштового повідомлення (цінним листом з описом вкладеного) на адресу [PERSON] , що вказана у цьому Попередньому договорі. Даний Попередній договір є розірваним з дати направлення такого повідомлення [PERSON] . У такому разі сторони зобов`язані підписати та нотаріально посвідчити додатковий договір щодо розірвання даного Попереднього договору. Вказане в даному пункті повернення коштів здійснюється протягом 60 календарних днів з дати підписання та нотаріального посвідчення згаданого додаткового договору про розірвання цього попереднього договору. Витрати на оформлення, нотаріальне посвідчення (реєстрацію) такого договору про розірвання несе та сторона, з вини якої відбулося розірвання, втрати чинності або унеможливилось виконання Попереднього договору. Пунктом 6.2. Попереднього договору встановлено, що договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до моменту укладення Основного договору, або до моменту виконання зобов`язань за Попереднім договором щодо штрафних санкцій відповідною Стороною при розірванні Попереднього договору. 22 квітня 2021 року ТОВ «ВКФ Фарби України» було направлено засобами поштового зв`язку письмове повідомлення [PERSON] про розірвання Попереднього договору від 13.11.2014, зі змісту якого вбачається, що Основний договір в строк до 30 вересня 2015 року сторонами не укладено. Відтак, ТОВ «ВКФ Фарби України» у вказаному повідомленні стверджує, що зобов`язання за Попереднім договором є припиненими з наступного дня після строку, визначеного п. 1.2. Попереднього договору, а саме з 30 вересня 2015 року, тому пропонує [PERSON] узгодити дату, час та місце підписання додаткового договору щодо розірвання Попереднього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч. 3 ст. 635 ЦК України, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до п. 1.2. попереднього договору від 13 жовтня 2015 року, сторони обумовили, що укладення основного договору має відбутися в строк до 30 вересня 2015 року. Проте, позивачам вказано, що в зазначений строк основний договір укладений не був, доказів зворотного матеріали справи не містять . Відповідно, зобов`язання, встановлені попереднім договором від 13 листопада 2014 року були припинені з 01 жовтня 2015 року. З позовом до суду ТОВ «ВКФ Фарби України» звернулося у жовтні 2021 року, тобто після того, як попередній договір припинив свою дію на підставі ч. 3 ст. 635 ЦК України, що виключає можливість задоволення вимог про його розірвання. При цьому, пунктом 6.2 Попереднього договору передбачено, що він діє до моменту укладення основного договору, або моменту до виконання зобов`язань за попереднім договором щодо штрафних санкцій відповідною стороною при розірванні попереднього договору. Аналіз змісту вказаного пункту попереднього договору не вказує на зміну кінцевого строку укладення основного договору або на пролонгацію дії попереднього договору в зв`язку з неукладенням основного договору у строк, визначений п. 1.2 цього договору. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Оцінюючи докази, що містять матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів враховуючи, що з позовом до суду ТОВ «ВКФ Фарби України» звернулося у жовтні 2021 року, тобто після того, як попередній договір припинив свою дію на підставі ч. 3 ст. 635 ЦК України, що виключає можливість задоволення вимог про його розірвання, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Розподіляючи судови витрати суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed