Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

Позивачка через свого представника звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO] до повноліття сина у розмірі 20 000 грн. та судові витрати на правничу допомогу, які склали 4 000 грн. Позов обґрунтовано тим, що 08 жовтня 2016 року між позивачкою та відповідачем, був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №1983. За рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2017 року по справі № 496/3297/17 шлюб було розірвано. Від шлюбу є син - [PERSON] , [INFO] . Відповідач свої батьківські обов`язки належним чином не виконує, не надає матеріальної допомоги і підтримки, як це передбачено законодавством. При цьому, у відповідача є матеріальна можливість утримувати дітей, він працює моряком на судах іноземних судновласників на посаді механіка та отримує заробітну плату від 4 000 (чотирьох тисяч) до 6 000 (шести тисяч) доларів на місяць. Від своєї діяльності відповідач отримує великий дохід, який складає приблизно від 146 600 грн. до 220 000 грн. на місяць. При цьому надала розрахунок її витрат на сина за місяць, який складає близько 38 000 - 47 000 грн. на підтвердження витрат на правничу допомогу надано Договір про надання правової допомоги від 16.12.2022 року, розрахункову квитанцію від 16.12.2022 року на суму 4 000 грн. Ухвалою суду від 16.01.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, витребувано докази у справі (а.с. 31-32). Не погоджуючись із позовними вимогами, відповідач [PERSON] через свого представника адвоката Котляр Ю.О. подав до суду зустрічний позов, в якому просить залишити позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів без задоволення та прийняти до провадження і задовольнити його позов до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що нещодавно йому стало відомо про позов до нього про стягнення аліментів, однак він змушений звернутись із вказаним позовом, оскільки про існування малолітнього [PERSON] 2018 р.н. йому не було відомо, він взагалі не є його батьком. Він дійсно перебував у шлюбних стосунках з позивачкою в період з 08.10.2016 по 30.10.2017 року. 19.10.2021 року [PERSON] звернулась до Болградського районного суду Одеської області з позовом про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів (справа № 522/19981/21). У копії позовної заяви, яку отримав [PERSON] було чітко вказано, що вона завагітніла від іншого чоловіка та [INFO] народила сина, [PERSON] , а у свідоцтві про народження серії [NUMBER] в графі батько автоматично вписали ім?я [PERSON] , оскільки не минуло 10 місяців після розірвання шлюбу. Також, у позові вказано, що [PERSON] ніколи не бачив дитину, тому вважає, що вимоги позивачки повністю суперечать викладеним нею обставинам (а.с. 216-234). Ухвалою суду від 21.09.2023 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини було прийнято до сумісного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с. 239). Позивачка за первісним позовом в судове засідання не прибула, але за її підписом та підписом представника - адвоката Тищенко С.Ю. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини відповідачка за зустрічним позовом визнає, та у разі задоволення зустрічного позову не заперечує проти залишення її позову без розгляду (а.с. 236, 246). Від представника відповідача за первісним позовом [PERSON] - адвоката Котляр Ю.О. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримують, в задоволенні первісного позову просять відмовити (а.с. 248). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вважає можливим розглянути справу за наявними матеріалами. Суд, встановив наступні обставини та дійшов до висновку. Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [PERSON] (змінила прізвище згідно свідоцтва про зміну прізвища серії [NUMBER] ) та [PERSON] зареєстрували шлюбу 08.10.2016 року, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та який було розірвано рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30.10.2017 року (а.с. 7, 8 12). [INFO] народився [PERSON] , батьками в свідоцтві про народження вказано: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно витягів з реєстру Болградської територіальної громади № 2022/001917248 від 08.12.2022 року та № 2022/001917238 від 08.12.2022 року, [PERSON] та її дитина - [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 11). На підтвердження матеріальної спроможності, щодо сплати аліментів, за клопотанням позивачки судом було витребувано інформацію про наступне. Відповідно листа № 496/6467/22 ДПС України від 16.01.2023 року, [PERSON] неодноразово перетинав кордон України та 01.07.2022 року виїхав за межі країни (а.с. 46). З ПАТ «Банк ВОСТОК на оптичному носії інформації надійшла інформація по рахунках [PERSON] , яку було роздруковано та надано суду у письмовому вигляді представником позивача за зустрічним позовом, та відповідно якого [PERSON] за період з 25.04.2017 по 16.01.2023 року отримує регулярно дохід у доларовому еквіваленті (а.с. 52-53, 71-202). Відповідно копії позовної заяви [PERSON] з якою вона звернулась до [PERSON] до Приморського районного суду м. Одеса, позивачка за первісним позовом просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина та стягнути аліменти. В обґрунтування позову зазначила, що у шлюбних відносинах дітей у них не було, сімейне життя не склалось та вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. У жовтні 2017 року завагітніла від іншого чоловіка, після народження дитини відомості про батька вказанні щодо колишнього чоловіка, оскільки після розірвання шлюбу та до народження дитини пройшло менше 10 місяців (а.с. 223-235). На підставі вищевказаного, суд приходить до наступного висновку. Свідоцтво про народження дитини видано у відповідності правил ч. 2 ст. 122 СК України, а саме дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Позивач за зустрічним позовом скористався правом, що надано йому ч. 1 ст. 136 СК України, а саме особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно ч. 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, ознайомився із заявою позивача за первісним позовом [PERSON] , яка підписана нею та її представником - адвокатом Тищенко С.Ю., та якою вона визнає позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до неї про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини та приймає вказану заяву. У відповідності до частини третьої статті 13, частини другої статті 49, частини першої статті 206 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (провадження у справі). Вказана заява відповідає вимогам ст. 206 ЦПК України, однак суд позбавлений можливості роз`яснити сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, оскільки сторони подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Та зважаючи на характер заяви, [PERSON] розуміє наслідки подання такої заяви, задоволення зустрічного позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини підлягає задоволенню. При цьому, за вказаних обставин, відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною доведенню не підлягає. Згідно п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. У відповідності ст. 180 СК України, саме на батьків покладено зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки [PERSON] виключено з актового запису про народження дитини, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів не підлягають задоволенню. Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові - судові витрати покладаються на позивача. Однак, слід зазначити, що [PERSON] при поданні позову про стягнення аліментів, було звільнено від їх сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», отже судовий збір за позов про стягнення аліментів, слід віднести за рахунок держави. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи встановлено, що позивачем за зустрічним позовом при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок, сервісний збір склав 21.47 грн., що підтверджується квитанцією ТАСКОМБАНК № 32528798800007527306 від 14.08.2023 року (а.с.219). Таким чином, 50 відсотків судового збору, які складають 536 гривень 80 копійок та сервісного збору 10 гривень 74 копійок підлягають поверненню позивачу за зустрічним позовом [PERSON] з Державного бюджету України на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем за зустрічним позовом. Решта 536 гривень 80 копійок підлягає стягненню з [PERSON] на корись [PERSON] на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Щодо вимоги про стягнення [PERSON] на корись [PERSON] судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. ). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). В матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження (акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат тощо), отже вказана вимога не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial