Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами в яких просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо доньки, [PERSON] , [INFO] , та призначити опікуном малолітньої бабусю дитини - [PERSON] . Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що [PERSON] , народилась [INFO] , батьками дитини є [PERSON] і [PERSON] 30 жовтня 2012 Суворовським районним судом м. Одеси було розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 26.02.2011 року Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції актовий запис №99. З того часу та до своєї смерті, яка настала [INFO] , [PERSON] повністю матеріально утримувала, виховувала та піклувалася про свою доньку [PERSON] , [INFO] , разом зі своєю старшою дочкою від першого шлюбу [PERSON] . Зі сторони батька [PERSON] будь-якої допомоги своїй доньці не надавалось і він жодної участі у її вихованні він не приймав. 27.11.2012 року Суворовським районним судом міста Одеси було видано виконавчий лист, яким присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 жовтня 2012 року і до її повноліття, а саме до [INFO] , однак [PERSON] жодним чином даний наказ про стягнення аліментів не виконував та не виконує до сьогоднішнього дня та ніякої матеріальної допомоги доньці не надає. Як зазначила позивачка у своєму позові, протягом останніх років [PERSON] жодного разу не навідався до дитини, не бачив її, не приймав участі у її вихованні. Відповідно до пояснювальної записки голови правління ЖБК «Приморський-30» [PERSON] та сусідки [PERSON] , яка проживає у сусідній квартирі по [ADDRESS] , зазначають, що [PERSON] не мешкає за адресою [ADDRESS] , особисто вони його ніколи в будинку не бачили і стверджують, що за останні 7 років він жодного разу не провідував свою доньку [PERSON] . Таким чином, [PERSON] умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно доньки, оскільки ніколи не піклувався про фізичний, моральний, та духовний розвиток дитини, не утримував її матеріально. Його взагалі не цікавили інтереси дитини, про що свідчить ті обставини, що він не бажає бачити свою доньку. Після смерті матері дитина [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та рідною сестрою [PERSON] , які піклуються та дбають про дитину. У відповідності до Довідки виданої [PERSON] , РНОКПП № [NUMBER] , вона працює в Одеський ордена «Знак Пошани» завод продовольчого машинобудування підприємство з колективною власністю з 20.10.1980 року. На даний момент займає посаду Начальника відділу. Дохід за період з 01.07.2020 р. по 31.12.2020 р. склав 30 763,90 грн. Також, бабуся дитини забезпечена власним житлом, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло у якому зазначається, що [PERSON] належить право загальної власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . Враховуючи зазначене в позовній заяві та інших документах по суті справи, позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача та призначити її опікуном малолітньої [PERSON] . На адресу суду 05 лютого 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON] , про позбавлення батьківських прав на призначення опікуна. 22 лютого 2021 р. (л.с.107) провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідачем 11 березня 2021 року надано відзив на позовну заяву. (л.с. 109-113). Позивачем 09 квітня 2021 року надано відповідь на відзив. (л.с. 118-121). 19 квітня 2021 року стороною позивача надано на адресу суду додаткові пояснення (л.с. 150-154). 01 червня 2021 року третя особа [PERSON] надала письмові пояснення щодо позову (л.с. 164-165). 28 липня 2021 року третя особа орган опіки та піклування Пересипської (на той час Суворовської) районної адміністрації Одеської міської ради надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, окрім того надано Висновок №01-05-3/174вх. від 26 липня 2021 року. Ухвалою суду від 14 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: орган опіки та піклування Пересипської (на той час Суворовської) районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна. Також, ухвалою суду від 08 серпня 2023 року викликано в судове засідання малолітню [PERSON] , [INFO] , з метою заслухати думку дитини. Позивачка та її представник - адвокат Кічук І. Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення позову, підтримав подані раніше заперечення в вигляді відзиву на позовну заяву та інших заперечень. Також зазначив, що в подальшому буде виконувати обов,язки батька в житті своєї доньки [PERSON] . Третя особа [PERSON] підтримала письмові пояснення від 01 червня 2021 року та також просила задовольнити позовні вимоги [PERSON] . Представник третьої особи, органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, в судовому засіданні підтримав Висновок №01-05-3/174вх. від 26 липня 2021 року просив винести рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. З`ясував обставини справи, вислухав пояснення позивачки [PERSON] і відповідача [PERSON] , третіх осіб [PERSON] і представника райадміністарції Позднякову О.О. , заслухав думку малолітньої [PERSON] в присутності психолога [PERSON] і представника органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації ОМР Позднякової О.О., дослідив та проаналізував матеріали справи, встановив факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народилась [INFO] . Мати дитини, [PERSON] , померла (a/з про смерть від 18.01.2021 року №119 складено Лиманським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), перебувала в зареєстрованому шлюбі з батьком дитини, [PERSON] . Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16.10.2012 року шлюб було розірвано. (а.с. 9, 15, 22). Батько дитини, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 97). Після смерті матері дитина [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та рідною сестрою [PERSON] , які дійсно піклуються та дбають про дитину. 27.11.2012 року Суворовським районним судом міста Одеси було видано виконавчий лист, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 жовтня 2012 року і до її повноліття, а саме до [INFO] . (а.с. 10). Матеріали справи не містять доказів того, що у відповідача [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів. Окрім того, постановою державного виконавця Першого Суворовського ВДВС ГТУЮ в Одеській області Буюклі О. О. від 29 серпня 2019 року виконавчий документ №1527/15867/12 повернуто стягувачу. Також в зазначеній постанові зазначено, що згідно заяви стягувача заборгованість відсутня та аліменти отримує щомісячно без затримок. (а.с. 133 на звороті). Як зазначено в висновку наданого органом опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 26 липня 2021 року №01-05-3/174вх. відповідач [PERSON] проти позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , надав органу опіки документи що підтверджують його участь у вихованні дитини, повідомив, що після розлучення з [PERSON] , виплачував аліменти та підтримував стосунки з [PERSON] , іноді забирав її на вихідні. Згідно з наданими [PERSON] характеристиками з попереднього місця роботи ПП «Яна», фактичного місця проживання - Дачненської сільської ради, Біляївського району Одеської області, та від сусідів, [PERSON] характеризується позитивно. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 02.04.2021 року, наданого Дачненською сільською радою, умови проживання родини [PERSON] задовільні, для дітей створені всі умови для розвитку та виховання. Згідно з листом Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління поліції в Одеській області від 30.03.2021 № 960.3/3379, [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності не притягувався. Згідно з листом КНП «Дитяча міська поліклініка № 2» від 30.03.2021 року № 233 малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку КНП «Дитяча міська поліклініка №2» Одеської міської ради з народження, декларацію з лікарем-педіатром укладено. На прийом до лікаря в поліклініку дитина приходила з матір`ю. Після смерті матері, дитину на медичний огляд двічі приводила старша сестра - [PERSON] . Батько з дитиною в поліклініку на прийом не звертався. Відповідно до листа Одеської загальноосвітньої школи №17 І-ІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської ради Одеської області від 05.04.2021 №362, малолітня [PERSON] , [INFO] , навчалась у 3-Г класі. З першого класу будь-які питання відносно навчання та виховання дитини вирішувалися матір`ю - [PERSON] . Вперше класний керівник познайомилася з батьком [PERSON] - [PERSON] на початку другого семестру 2020-2021 навчального року. Батько підтримує зв`язок із школою, цікавиться шкільним життям доньки. На даний час, малолітня [PERSON] навчається у Одеській ЗОШ№14 ОМР Одеської області, згідно довідки від 07.10.2022р. №549. Малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті матері, проживає разом з бабусею з боку матері, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка виявила бажання встановити опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] . Згідно ухвали суду від 08.08.2023р. , за клопотанням позивачки [PERSON] , суд заслухав думку малолітньої [PERSON] , яка пояснила, що нею опікується та утримує бабуся [PERSON] разом з старшою сестрою [PERSON] . За останній час, за період розгляду справи , батько- [PERSON] фінансово не допомагав бабусі утримувати доньку, хоча обіцяє це робити. Дівчинка бажає постійно проживати разом з бабусею, в звичній обстановці, а до батька приїжджати у гості. [PERSON] сподівається що батько налагодить відносини з нею і в її житті буде батько, який буде приймати участь в її матеріальному утриманні , іншій підтримці і батьківській опіки , тому на даний час вона не бажає щоб її батька позбавили батьківських прав. [PERSON] ще, пояснила, що бабуся і сестра роблять все для її всебічного розвитку, але батько в цьому не приймає участь, і якщо в подальшому батько і далі не буде повністю опікуватись нею, то вона погодиться на позбавлення батьківських прав щодо свого батька - [PERSON] [PERSON] , працює на заводі «Продмаш» на посаді начальника відділу збуту та перебуває на обліку в Суворовському об`єднаному управлінні ПФУ в м. Одесі в Одеській області, отримує пенсію за віком, матеріально та житлом забезпечена. 08.07.2021 року відбулося засіданні комісії з питань захисту прав дітей Суворовської райадміністрації ОМР на якому було розглянуто питання доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав, призначення опікуна над дитиною, в присутності батька дитини, [PERSON] , та бабусі дитини, [PERSON] , які надали свої пояснення та висловили свою думку з даного питання. [PERSON] не довела членам Комісії обставини, які б стали законною підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] , позбавляючи дитину батьківської любові, піклування, тим самим захищаючи права та законні інтереси [PERSON] , 2011 р.н. Згідно висновку наданого органом опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 26 липня 2021 року №01-05-3/174вх., служба у справах дітей вважає недоцільним позбавляти батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , та недоцільним призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном над дитиною. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Пунктом 15 онодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав; нормативно-правовий акт № 3 від 30.03.2007">Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його доньки [PERSON] ґрунтуються на ухиленні відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки (пункт 2 частини 1 статті 164 СК України). З огляду на зміст п. 2 ч. 1 ст. 162 СК України, позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України. За змістом частин 4-6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Матеріали справи не містять негативних характеристик, доказів винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки. Сам факт несистематичного надання матеріальної допомоги не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення особи батьківських прав з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом для впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків. Таким чином позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідач умисно та злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Даних щодо застосування заходів впливу у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків та їх безрезультатності матеріали справи також не містять. Обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, а саме: невиконання батьком батьківських обов`язків, не знайшли свого беззаперечного доведення. Такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 331/5427/17, провадження № 61-12023св18. Демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином, держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції. Щоб втручання було визнано «необхідним у демократичному суспільстві», воно повинно бути обґрунтовано «гострою соціальною необхідністю». Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи. З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки [PERSON] суд вважає, що відсутні підстави для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав як гострої соціальної необхідності у застосуванні такого втручання у права, захищені статтею 8 Конвенції. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] та призначення опікуна, з урахуванням думки малолітньої [PERSON] , 2011 року народження, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed