Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

У квітні 2023 року Перещепинська міська рада в особі органу опіки та піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є матір`ю дитини - [PERSON] , [INFO] . У січні 2022 року за заявою матері, неповнолітнього [PERSON] влаштовано до Перещепинської гімназії «Родина» Перещепинської міської ради на п`ятиденне перебування та часткове державне утримання, як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах. За весь період перебування дитини в цьому закладі відповідач [PERSON] жодного разу не з`явилася до закладу, не телефонувала та не цікавилася життям, здоров`ям дитини, не виявила бажання забрати дитину, не надавала матеріальної допомоги. У березні 2022 року вихованці Перещепинської гімназії «Родина» разом із супроводжуючими були евакуйовані до Туреччини, де перебуваються по теперішній час. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків рішенням суду від 20.05.2020 відповідача позбавлено батьківських прав відносно молодшої дитини - [PERSON] , [INFO] . На теперішній час відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, за місцем проживання характеризується негативно. Профілактична робота проведена з відповідачем позитивного результату не дала, остання не змінила свого ставлення до виховання та утримання дітей. За таких обставин, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітнього сина та стягнути аліменти на дитину у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 10 серпня 2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої осіб у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). Відомості про батька дитини записані зі слів матері відповідно до ст.135 СК України, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.18). Оцінюючи доводи позивача про неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків, суд враховує наступне. Рішенням голови Перещепинської міської ради №18 від 31.01.2022 [PERSON] влаштовано до Перещепинської гімназії «Родина», як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах, на п`ятиденне перебування та часткове державне утримання з 10.01.2022 по 31.05.2022 (а.с.19). У характеристиці на учня 7 класу - [PERSON] , складену Перещепинською гімназією «Родина», останній характеризується, як дитина, що має досягнення середнього рівня при високому прагненні навчатися. Перебуває у закладі з січня 2022 року, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах, а з березня 2022 року евакуйований з групою дітей до Туреччини, як дитина, що опинилася без батьківського піклування. За час перебування дитини в закладі, мати дитини до закладу не з`являлася, не телефонувала, не цікавилася де знаходиться дитина та яка його доля, не намагалася приділити увагу вихованню, навчанню та утриманню сина (а.с.10). Наказом служби у справах дітей Перещепинської міської ради №24-в від 01.11.2022 [PERSON] , [INFO] , взято з 02.11.2022 на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків (а.с.20). У довідці - характеристиці з місця проживання [PERSON] , вказано, що остання незаміжня, ніде не працює, проживає в будинку з батьком пенсіонером. У будинку повна антисанітарія, стіни обшарпані, покриті цвіллю, по всьому будинку розкиданий брудних мотлох, постільна білизна відсутня, батько в кімнаті палить. [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно доньки, характеризується негативно, зловживає спиртними напоями (а.с.11). За даними листа КУ «Центр надання соціальних послуг» Перещепинської міської ради №23 від 19.12.2022 сім`ю [PERSON] взято на соціальний супровід 05.10.2021 року, неодноразово були проведені бесіди, зокрема і щодо підвищення рівня відповідального батьківства, по направленню [PERSON] до реабілітаційного центра лікування алкогольної залежності. Сім`я отримувала гуманітарну допомогу меблями, речами продуктами, засобами гігієни. Дитина влаштована на цілодобове перебування до Перещепинської гімназії «Родина». На час воєнного стану в Україні, був евакуйований з іншими вихованцями до Туреччини. 04.04.2022 знято сім`ю з соціального супроводу у зв`язку з переїздом отримувача послуг в іншу країну (а.с.16). 14 грудня 2022 року органом опіки та піклування Перещепинської міської ради складено висновок, у якому вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських право по відношенню до її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.22-23). Так, зі змісту вказаного висновку, серед іншого вбачається, що з січня 2022 року [PERSON] жодного разу не зверталася до закладу, де перебуває дитини з приводу відвідування сина, не цікавилася станом здоров`я та розвитком дитини, не змінила свого ставлення до виконання батьківських обов`язків, не створила необхідних умов для проживання та повноцінного розвитку свого сина (а.с.91-94). Поданий висновок органу опіки та піклування містять мотиви його прийняття, посилання на обставини справи, норми законодавства, яким керувався орган опіки та піклування та не суперечить інтересам дитини, тому із зазначеним висновкам суд погоджується. Також, в матеріалах справи міститься копія рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2020 у справі №183/2354/19, яким позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Цим же рішенням стягнуто з [PERSON] на користь дитячого закладу, де буде перебувати дитина, аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця (а.с.12-14). Оцінюючи наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як встановлено у ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалась на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (п.п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Європейський суд з прав людини зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulingerand Shuruk v. Switzerland), (заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року), що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (Конвенція ООН про права дитини) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідача виховувати неповнолітнього сина та матеріально його забезпечувати, що свідчить про фактичне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку про наявність порушення прав та інтересів дитини, свідомого ухиляння відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, невжиття протягом тривалого часу жодних заходів щодо можливості забезпечення належних умов для фізичного, духовного розвитку та виховання дитини, а тому наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав. Вирішуючи вимоги позивача в частині стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.2, 3 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідач є матір`ю неповнолітньої дитини, а позбавлення батьківських прав не звільняє її від обов`язку утримувати дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує що відповідач є працездатною, не працює, тяжкими чи хронічними захворюваннями не страждає. Також, суд враховує, що за рішенням суду у справі №183/2354/19 з відповідача стягнуто аліменти на малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця. В свою чергу, відповідач не скористалася правом на подання відзиву та доказів, які впливають на визначення розміру аліментів. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання цього позову, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2147,20 грн. на користь держави за дві задоволені вимоги немайнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial