Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

У жовтні\~2023\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача про\~розірвання шлюбу,\~обґрунтовуючи вимоги\~тим,\~що з\~26\~грудня 2015\~року перебуває\~з відповідачем\~у зареєстрованому\~шлюбі,\~від якого\~подружжя дітей\~не має,\~однак сімейне\~життя з\~відповідачем перестало\~складатись через\~ те, що у подружжя різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння, зникли почуття любові та поваги один до одного. Спільне сімейне життя подружжя припинило з 20 липня 2023 року, коли відповідач виїхала за межі України. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання не з`явився, 13 листопада 2023 року через канцелярію суду його представник [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності, в якій також зазначив, що позов підтримують у повному обсязі та наполягають на його задоволенні. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, у поданій 13 листопада 2023 року на електронну пошту суду заяві просила суд розглядати справу у її відсутності, позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 26 грудня 2015 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1246, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 07 жовтня 2023 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сімейне життя\~не склалося\~через те, що у подружжя різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння, зникли почуття любові та поваги один до одного. Спільне сімейне життя подружжя припинило з 20 липня 2023 року, коли відповідач виїхала за межі України, обставини чого зазначені у поданих сторонами заявах від 13 листопада 2023 року. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~ дружина\~ та\~ чоловік\~ зобов`язані\~ спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~ членами\~ сім`ї\~ на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження,\~в тому числі примушування до статевого\~зв`язку за\~допомогою фізичного\~або психічного насильства,\~є порушенням права\~дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу,\~суд зважає\~на особливий\~характер сімейних\~відносин та\~їх об`єктивну\~недоступність для\~оточуючих,\~при цьому,\~бере до\~уваги наявність\~у подружжя\~малолітньої дитини,\~враховує також\~її інтереси\~та зазначає\~про те,\~що задля\~охорони їх\~інтересів є\~кращим проживання\~в повній\~родині,\~проте зауважує,\~що зазначені\~вище та\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~категоричне заперечення\~як позивача\~так і\~відповідача проти\~збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та, відтак, можливість прийняти визнання позову відповідачем. Судові витрати у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved