Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до суду із позовом до Уманської міської ради, третя особа Державний нотаріус Першої уманської державної нотаріальної контори Кравець Г.В. про встановлення факту, що має юридичне значення. Зазначає, що з 2006 року вона почала проживати у цивільному шлюбі з [PERSON] по [ADDRESS] . Через скрутне матеріальне становище та досить зрілий вік вона разом з чоловіком [PERSON] прийняли рішення не укладати шлюб. [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] , а вона була зареєстрована по [ADDRESS] , але проживала з чоловіком по [ADDRESS] . Під час сумісного проживання з [PERSON] за їхні спільні кошти будинок підтримувався у належному стані, а саме проводився ремонт. [INFO] [PERSON] помер. За свого життя [PERSON] так і не склав заповіт. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок вона звернулась до державного нотаріуса Першої Уманської державної нотаріальної контори, але 20.01.2023 р. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю документів, які могли б підтвердити шлюбні зв`язки із спадкодавцем. Інших спадкоємців крім неї немає. Просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву, згідно якої позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача Уманської міської ради в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву в якій вказав, що при вирішенні даної справи покладаються на думку суду. Представник третьої особи державний нотаріус Кравець Г.В. в підготовче судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.11.2021 р. Згідно довідки про склад спадкоємців за № 473/02-14 від 12.04.2023, виданої Першою уманською державною нотаріальною конторою, за матеріалами спадкової справи № 398/2021 заведеної [PERSON] після смерті [PERSON] , який на час смерті проживав по [ADDRESS] спадкова справа відкрита на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] . Інших заяв про прийняття спадщини не надходило. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області № 32 від 01.02.2023 [PERSON] з 2006 року проживала разом з [PERSON] однією сім`єю до дня смерті останнього за [ADDRESS] . Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] в будинку зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , він являється сусідом [PERSON] та може засвідчити факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю з 2006 року, які проживали по [ADDRESS] . Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовна заява підлягає до задоволення. Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У разі коли встановлення факту пов`язане з вирішенням спору про право, справа розглядається в позовному провадженні. Відповідно до п. 1Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31.03.1995р.\~№ 5\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Так, відповідно до положень ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року №7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Частиною 1статті 1296\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання [PERSON] з [PERSON] є необхідністю реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав, іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені вимоги в частині встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] , підлягають задоволенню як законні, обґрунтовані та доведені заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved