Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», третя особа: Реєстратор Новейко-Вадіс Оксана Георгіївна про усунення перешкод в користуванні майном. У своїй позовній заяві з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив суд усунути перешкоди [PERSON] у розпорядженні майном - автомобілем марки «TOYOTA», модель «SEQUOIA», рік випуску 2007, колір бежевий, номер об`єкта [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER] , шляхом визнання нечинним обтяження такого майна та виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження рухомого майна №27283508, накладеного 04 грудня 2019 року реєстратором Новейко-Вадіс Оксаною Георгіївною. Свою позовну заяву обґрунтував тим, що 15.03.2017 року Позивачем на підставі договору купівлі- продажу №6200/17/001053 у суб`єкта господарювання, що здійснює торгівлю транспортними засобами ТОВ «ПРОГРЕС АВТОТРЕЙД КИЇВ», який діяв від імені [PERSON] було придбано автомобіль «TOYOTA SEQUOIA» д/н [NUMBER] . Після укладення договору купівлі-продажу в територіальному сервісному центрі МВС №8046 за Позивачем було зареєстроване право власності на вказаний автомобіль. В грудні 2020 року при спробі продажу належного йому автомобіля. Позивачу стало відомо, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься запис про обтяження. Позивач вважає, що Запис про обтяження №27283508 є таким, що порушує його права та підлягає вилученню з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 лютого 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 27 квітня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», зі змісту якого вбачається, що представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. 11 травня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника [PERSON] , зі змісту якої вбачається, що останній просить задовольнити позов. Також 11 травня 2021 року на адресу суду надійшла заява про зміну предмету позову. 12 травня на адресу суду надійшла заява про залучення третьої особи від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку». Також 12 травня на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» надійшли заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року було витребувано у Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (код ЄДРПОУ 39787008, за адресою: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд.4) інформацію про дату внесення запису про припинення обтяження реєстраційний номер 14668867, контрольна сума Г2А1912БДА. 16 червня 2021 року на адресу суду надійшли заперечення на заяву про зміну предмету позову від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку». Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] (адреса місце реєстрації - [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ). Ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 29 червня 2021 року було витребувано у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (код ЄДРПОУ 21708016, адреса реєстрації юридичної особи: вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053) інформацію у письмовому вигляді чи направлялась Фондом гарантування вкладів фізичних осіб чи Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ Банк», або їх представниками заява про реєстрацію змін обтяження рухомого майна, а саме реєстрація вилучення запису про обтяження транспортного засобу, а саме: автомобіль марки TOYOTA, модель SEQUOIA, рік випуску 2007, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 5663, реєстраційний номер [NUMBER] до реєстратора Державного підприємства «Національні інформаційні системи» або до приватного нотаріуса, та документи що підтверджують ті чи інші дії, та у Регіональної філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (код ЄДРПОУ 39787008, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 4, м. Київ, 04053) інформацію у письмовому вигляді чи станом на 15.03.2017 у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був наявний запис з реєстраційним номером 14668867 (контрольна сума Г2А1912БДА) про обтяження транспортного засобу, а саме: автомобіль марки TOYOTA, модель SEQUOIA, рік випуску 2007, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] . У разі якщо запис про обтяження було вилучено (припинено) просимо повідомити підстави такого вилучення, дату вилучення та ким (реєстратор, нотаріус) було здійснено вилучення запису, та документи що підтверджують ті чи інші дії. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 грудня 2022 року було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Євгена Вікторовича (адреса: вул. Еспланадна, 32-В, м. Київ, 01001) інформацію на підставі яких документів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. 15.03.2017 були вчинені дії щодо вилучення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження №14668867 від 04.12.2014 (контрольна сума Г2А1912БДА) та надати відповідні підтверджуючі документи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 року було витребувано у Національного банку України (код ЄДРПОУ 00032106, адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд.9), як зберігача архіву документів Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК», інформацію та документи у письмовому вигляді, що стосуються договору застави автомобіля № 15/20-2008-3А від 31.07.2008 укладеного між [PERSON] та ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», а саме: чи подавались Фондом гарантування вкладів фізичних осіб чи уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК», або їх представниками чи іншими уповноваженими особами, заява віт Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК» про реєстрацію припинення обтяження рухомого майна, а саме реєстрація вилучення запису про обтяження транспортного засобу - автомобіля марки «TOYOTA», модель «SEQUOIA», рік випуску 2007, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 5663, реєстраційний номер [NUMBER] , до реєстратора державного підприємства «Національні інформаційні системи» або до приватного нотаріуса, га надати належним чином завірені копії документів що підтверджують ці чи інші дії; чи подавалась Фондом гарантування вкладів фізичних осіб чи уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК», або їх представниками чи іншими уповноваженими особами, заява від Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК» про реєстрацію змін обтяження рухомого майна №62970574 від 15.03.2017р. до реєстратора державного підприємства «Національні інформаційні системи» або до приватного нотаріуса, та надати належним чином завірені копії документів що підтверджують ці чи інші дії; чи наявна в архіві Національного банку України в документах Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК», заява Публічного акціонерного товариства «БГ БАНК» про реєстрацію змін обтяження рухомого майна №62970574 від 15.03.2017р. та інші документи, щодо уповноваження осіб для подачі даної заяви та щодо підтвердження факту подачі даної заяви до реєстратора державного підприємства «Національні інформаційні системи» або до приватного нотаріуса, та надати належним чином завірені копії таких документів. 07 листопада 2023 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» було долучено до матеріалів справи копію постанови Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року у справі №755/8766/21. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив суд розглядати справи за його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Між Відкритим акціонерним товариством «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства», що в подальшому змінило найменування на Публічне акціонерне товариство «БГ Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник або Заставодавець, або Боржник) укладено Кредитний договір № 15/20-2008 від 31.07.2008 (далі - Кредитний договір). Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 31.07.2008 між Позичальником та Банком укладено договір застави автомобіля № 15/20-2008-ЗА (далі - Договір застави), предметом застави за яким є: автомобіль марки TOYOTA, модель SEQUOIA, рік випуску 2007, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . об`єм двигуна 5663, реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований ВРЕВ-1 УДАІ в м. Києві 29.07.2008 (далі - Предмет застави), шо належить Заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого ВРЕВ-9 УДАІ в м. Києві 29.07.2008. Між Публічним акціонерним товариством «БГ БАНК» (далі за текстом - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Установа «Європейська Факторингова Компанія Розвитку» (ідентифікаційний код юридичної особи 34615314) (далі за текстом - Кредитор, Товариство) 12 жовтня 2018 року, відповідно до вимог чинного законодавства України за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2018-08-29-000130-b від 19.09.2018, був укладений Договір №102018/ПУЛ про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно з яким 12 жовтня 2018 року відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення Банком Кредитору прав вимоги за кредитним договором № 15/20-2008 від 31 липня 2008 року у (з усіма наступними змінами та доповненнями до нього), укладеним між Банком та громадянином України - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ). Така ж заміна відбулась і у відношенні Договору застави автомобіля № 15/20-2008-3А від 31.07.2008 та договорами поруки № 15/20-2008-1 від 16.09.2009 та № 15/20-2008-2 від 26.07.2010. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 200853800 від 05.08.2008 (16:00) було зареєстровано приватне обтяження (застава рухомого майна) на підставі договору застави автомобіля № 15/20-2008-3А від 31.07.2008, об`єкт обтяження: автомобіль легковий Toyota, модель Sequoia, номер об`єкта; [NUMBER],номер державної реєстрації [NUMBER] , обтяжувач: ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» код: 20717958 (правонаступником якого був ПАТ «БГ Банк»), боржник: [PERSON] (код: [NUMBER] ), термін дії запису - 05.08.2013, реєстраційний номер запису 7689656. Згідно з інформацією, яка міститься у Витязі про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 41625679 від 19.08.2013 (17:31) продовжено дію приватного обтяження на Предмет застави. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 45778717 від 04.12.2014 за Заявою Банку продовжено дію обтяження Предмету застави до 04.12.2019, реєстраційний номер обтяження: 14668867 (контрольна сума: Г2А1912БДА). Відповідно до Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 за № 830, державна реєстрація приватних обтяжень рухомого майна проводиться будь-яким нотаріусом або його помічником, які відповідно до законодавства отримали ідентифікатор доступу до Реєстру, а також адміністратором реєстру та його філіями на підставі відповідного договору. Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» 04.12.2019 у зв`язку з закінченням строку дії приватного обтяження на Предмет застави у ДРОРМ та невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за Кредитним договором повторно подано заяву про продовження дії обтяження на автомобіль марки TOYOTA, модель SEQUOIA, рік випуску 2007, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , об`єм двигуна 5663, реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований ВРЕВ-1 УДАІ в м. Києві 29.07.2008. Відповідний запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна з`явився 04.12.2019 об 17:00 год (Витяг №63513830). 04 грудня 2019 року реєстратором Новейко-Вадіс О. Г. Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внесено відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна: вид обтяження - приватне обтяження, тип обтяження - застава рухомого майна, документ-підстава обтяження - договір застави автомобіля, об`єкт обтяження - автомобіль марки «Toyota Seguoia», д.н.з. [NUMBER] , відомості про обтяження відчуження - заборона відчужувати, обтяжувач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Єврейська факторингова компанія розвитку», боржник - [PERSON] , розмір основного зобов`язання - 546820,02 дол. США, строк виконання зобов`язання - 30.07.2015, термін дії обтяження - 04.12.2024, реєстраційний номер 27283508. Вказані обставини були встановлені судом в рамках справа №755/8766/21, що підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року. За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до правового висновку, відображеного в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 18 лютого 2020 року в справі № 917/154/15, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 06 лютого 2020 року в справі № 922/5787/15, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року в справі № 911/3883/16, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі 923/1382/16 та багатьох інших: «Преюдицію утворюють ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта». Згідно з постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року в справі № 911/3883/16: «Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Преюдиціальне значення мають рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини». Так відповідно до інформації, яка міститься у Свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу Серія [NUMBER] від 29.07.2008, за [PERSON] 29.07.2008 ВРЕР-1 УДАІ в м. Києві було зареєстровано транспортний засіб, а саме автомобіль: Реєстраційний номер - [NUMBER] , Рік випуску - 2007, Дата реєстрації - 29.07.2008, Прізвише ім`я по батькові власника - [PERSON] , Адреса - [ADDRESS] , Дійсне до - Н (необмежено), Марка - TOYOTA, Модель - SEQUOIA 5.7, Тип - ЛЕГКОВИЙ УНІВЕРЄАЛ, Номер шасі (кузова, рами) (Vehicle identification number) - [NUMBER]. Повна маса - 2990, Маса без навантаження - 2500, Об`єм двигуна - 5663, Тип пального - В, Колір - БЕЖЕВИЙ, кількість сидячих місць - 7, Особливі відмітки - [NUMBER] КРЕДИТ ВАТ «УБРП». ДОВ.-РАХ. № ЦРБ284862 ВІД 18.07.2008 має право керувати [PERSON] . Таку ж інформацію містить Договір застави автомобіля №15/20-2008-3А від 31.07.2008 у розділі 3. «Опис предмету застави» та Державний реєстр обтяжень рухомого майна, що підтверджується відповідними витягами з нього, а саме: № 20085380 від 05.08.2008, № 41625679 від 19.08.2013, № 45778717 від 04.12.2014 та № 63513830 від 04.12.2019. Одночасно з цим, за матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2017 року [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу №6200/17/001053 у суб`єкта господарювання, що здійснює торгівлю транспортними засобами ТОВ «ПРОГРЕС АВТОТРЕЙД КИЇВ»", який діяв від імені [PERSON] було придбано автомобіль «TOYOTA SEQUOIA» д/н [NUMBER] . Після укладення договору купівлі-продажу в територіальному сервісному центрі МВС №8046 за Позивачем було зареєстроване право власності на вказаний автомобіль. Під час перереєстрації транспортного засобу працівниками територіального сервісного центру у відповідності з п.І5 постанови Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 року було проведено перевірку транспортного засобу на предмет відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна. За результатами такої перевірки Позивачу було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В грудні 2020 року при спробі продажу належного йому автомобіля. Позивачу стало відомо, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься запис про обтяження ( надалі-Оспорюваний Запис) наступного змісту: Зареєстровано: 04.12.2019 17:00:30 за №27283508 реєстратором Новейко-Вадіс Оксана Георгіївна, регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства "Національні інформаційні системи. Київська обл. Документ-підстава: договір застави автомобіля серія та номер: 15/20-2008-ЗА виданий 31.07.2008, видавник ВАТ Універсальний банк Розвитку та Партнерства (правонаступником якого став БГ Банк), права вимог заставодержателя належить ТОВ "Фінансова установа "ЄФКР" на підставі договору про відступлення права вимоги за договорами застави б/н від 12.10.2018р. Об`єкт обтяження: автомобіль легковий марка TOYOTA модель SEQUOIA, рік випуску 2007, колір-бежевий, номер об`єкта [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER] Відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати Боржник: [PERSON] , код [NUMBER] Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа» Європейська факторингова компанія розвитку" Розмір основного зобов`язання: 546820,02 грн. Строк виконання зобов`язання: 30.07.2015 р. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1, ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 321ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. Приписами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядженням своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 році, відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 42 Закону № 1255-IV держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Частиною четвертою статті 43 Закону № 1255-IV передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону № 1255-IV записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах: від 06 лютого 2018 року у справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19). Позивач вважає, що Запис про обтяження №27283508 є таким, що порушує його права та підлягає вилученню з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. З даного приводу суд зазначає наступне. Згідно з положеннями ст. 3 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. З аналізу положень цитованої норми вбачається, що необхідною передумовою виникнення права обтяжувача на рухоме майно є закон, договір, рішення суду та інші обставини, що спричиняють виникнення прав та обов`язків. Підставою внесення Оспорюваного Запису зазначається договір застави автомобіля серія та номер: 15/20-2008-ЗА виданий 31.07.2008. Позивач стверджує, що він не є стороною, майновим поручителем або яким-небудь іншим учасником договору застави автомобіля серія та номер: 15/20-2008-ЗА. На момент внесення Оспорюваного Запису Об`єкт обтяження знаходився у власності Позивача понад 2 роки. У свою чергу згідно з положеннями ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяжень здійснюється лише на підставі заяви обтяжувача. Крім того. Держателю та реєстраторам Державного реєстру забороняється вимагати від обтяжувача подання додаткових документів чи інформації, 2 також перевіряти достовірність і обґрунтованість відомостей, шо містяться в заяві, що робить можливим внесення записів до ДРОРМ взагалі без наявності обтяжень і наявності будь-яких правовідносин між особою, яка подає заяву для державної реєстрації обтяження і особою, відносно майна якої вноситься запис про обтяження. Суд звертає увагу, що на момент реєстрації права власності на майно жодних обтяжень такого майна в ДРОРМ зареєстровано не було, про що свідчить сам факт державної реєстрації права власності. Згідно з положеннями ст.12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Щодо посилань Відповідача на положення договору застави №15\\20-2008-ЗА, які забороняють [PERSON] відчужувати обтяжене майно, то згідно з приписами ст. 10 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», враховуючи відсутність запису про обтяження майна в Державному реєстрі, Позивач є добросовісним набувачем майна і набув таке майно без обтяжень, незважаючи на зміст кредитного договору 15/20-2008 та договору застави №15\\20-2008-ЗА, а також виконання чи невиконання сторонами цих договорів своїх обов`язків. Тобто підставою позову наразі є порушення права Позивача на користування належним йому майном, а предметом позову- захист такого права. Відносини між сторонами кредитного договору 15/20-2008 та договору застави №15\\20-2008-ЗА наразі не входять до предмету судового розгляду. На підтвердження своїх аргументів Відповідач додав до відзиву низку витягів з ДРОРМ, в яких міститься інформація про реєстрацію обтяження на належний Позивачу автомобіль. Зокрема до відзиву долучено витяг №45778717 від 04.12.2014 року, який містить інформацію про запис про реєстрацію обтяження №14668867, термін дії обтяження до 04.12.2019 року. Як вбачається зі змісту відзиву, Відповідач вважає вказаний витяг доказом чинності запису про обтяження рухомого майна №14668867 на момент реєстрації Позивачем права власності на автомобіль, тобто станом на 15.03.2017 року. Проте згідно з положеннями ст. 43 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач у будь-який час може зареєструвати зміну відомостей про обтяження шляхом подання держателю або реєстратору Державного реєстру заяви, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів і реквізити запису, що підлягають заміні. На підставі цієї заяви держатель або реєстратор Державного реєстру вносить відповідні зміни до попереднього запису про обтяження. Тобто з огляду на положення ст.43 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» витяг №45778717 є доказом чинності запису про обтяження рухомого майна №14668867 лише на момент видачі цього витягу, тобто на 10:24 04.12.2014 року. Доказів того, що вказаний запис був чинний на момент оформлення Позивачем права власності на автомобіль, тобто на 15.03.2017 року Відповідач не надав. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про припинення обтяження рухомого майна, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 908,00 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved