Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Сторони перебувають в шлюбі, котрого зареєстрували 16 травня 2015 року у відділі державої реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складений відповідний актовий запис № 171. Від спільного подружнього проживання у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Представник позивача вказує, що перші роки спільного життя у сторін були хорошими.У новоствореній сім"ї панувала турбота та взаєморозуміння. Однак пізніше, між позивачкою та відповідачем почались непорозуміння, їхні погляди на життя виявилися занадто різними, які призвели до розпаду сім"ї. Відповідач поїхав на роботу за межі України, де знаходиться по даний час. Позивач стверджує, що вони разом з відповідачем вже тривалий час проживають окремо,їх фактично нічого не об"єднює. Надії на відновлення гармонійних сімейних відносин між ними немає. Позивач [PERSON] бажає щоб дитина проживала разом з нею, відповідач [PERSON] не заперечує проти проживання дочки із позивачкою. Позивач [PERSON] не заперечує, щоб відповідач брав участь у вихованні їх спільної дочки та допомагав матеріально та стверджує, що наразі спору щодо цього у них немає. Також, спір щодо спільного майна між позивачкою та відповідачем на даний час є відсутнім, дане питаня останні вирішуватимуть у позасудовому порядку. Примирення між позивачкою та відповідачем є неможливе та недоцільним. Після розірвання шлюбу позивачка бажає мати дошлюбне прізвище " [PERSON]". Можливості зберегти їхній шлюб немає. Просить шлюб розірвати, малолітню [PERSON] , [INFO] - залишити проживати з нею, позивачем по справі. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, у позовній заяві вказали клопотання, в якому представник позивача просить справу розглянути без участі представника позивача та позивача, позов задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, та відзиву не подав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Врахувавши подану заяву позивача, вивчивши матеріали даної справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 травня 2015 року у відділі державої реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складений відповідний актовий запис № 171, що стверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] (а. с. 6). Сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Згідно з ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, оскільки між сторонами немає взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного, подальше спільне проживання і збереження сім`ї суперечить її інтересам. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Згідно ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, дітей, суд доходить висновку, що сім`я розпалася, тому шлюб слід розірвати, малолітню [PERSON] , [INFO] слід залишити проживати при матері. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то суд зазначає: Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Позивачем долучено до матеріалів справи договір доручення на ведення справ в державних органах, органах місцевого самоврядування, слідчих та судових органах від 06.07.2023 р., ордер на надання праничої (правової) допомоги від 18.07.2023р., акт виконаних робіт за договором від 06.07.2023 р. та квитанція серії ААІ №473408 на суму 6000 грн. Враховуючи визначені ч.4-6 ст. 137 ЦПК України критерії, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1073,00 грн. На підставі наведеного та ст.ст.109,110,112,160 СК України,

Outcome: partial