Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Позивачка просить суд встановити факт родинних відносин з померлою [PERSON] та визнати право власності на спадкове майно, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що померла доводиться їй двоюрідною сестрою. Позивачка та померла спадкодавиця кожного року їздили одна до одної у гості, підтримуючи так зв`язок. У 2021 році [PERSON] через погане самопочуття приїхати до двоюрідної сестри у Волинську область не змогла, згодом вона перестала відповідати на телефоні дзвінки. Близьких родичів, через яких можна було б зв`язатися з нею, вона не мала. Довідавшись про смерть своєї двоюрідної сестри позивачка влітку 2022 року з метою прийняття та оформлення спадщини звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріусу Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Т.В. Постановою від 16.08.2022 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку зпропуском строку для прийняття спадщини та відсутністю доказів фактичного прийняття спадщини. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року, яке набрало законної сили 04 квітня 2023 року позов [PERSON] задоволено, останній визначено додатковий строк тривалістю в 3 (три) місяці для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідної сестри [PERSON] , померлої [INFO] . При повторному зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] нотаріусом не було встановлено родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON] , про що 01 травня 2023 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Позивач зазначає, що є двоюрідною сестрою померлої [PERSON] , однак надати усі документи, що підтверджують родинні зв`язки між їх батьками, отримати їх дублікати не є можливим у зв`язку з тим, що вони народилися на території села Гостовиці Снинського округуПряшівського краю Словаччини, яка у 1915 році була у складі Австро-Угорської імперії, а у 1920 році у складі Чехословаччини відповідно. Аргументи учасників справи Представник позивача адвокат Касьян М.С. під час судового розгляду підтримав позовні вимоги, покликаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Додатково пояснив, що позивачка є особою похилого віку та через стан свого здоров`я не змогла одразу приїхати з смт. Турійськ Ковельського району Волинської області, де вона зареєстрована і проживає, до м. Кривий Ріг. Довідавшись про смерть своєї двоюрідної сестри позивачка влітку 2022 року відкрила спадкову справу у приватного нотаріусу Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавської Т.В. Представник позивача також зазначив, що [PERSON] , та померла [PERSON] , є двоюрідними сестрами, адже [PERSON] , 1915 року народження є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. В свою чергу, [PERSON] , 1920 року народження є батьком померлої [PERSON] , що підтверджується архівним витягом та рідним братом [PERSON] , однак документи, що підтверджують родинні зв`язки між братами, не збереглися. Разом з тим, [PERSON] (батько позивача та дядько померлої) помер [INFO] , інших родичів померла [PERSON] не мала, а відтак позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті двоюрідної сестри [PERSON] . Відзив на позовну заяву відповідач не надав. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В. було заведено спадкову справу №112/2021 (а.с.13) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, склад якої нотаріусом не встановлювався у зв"язку з відмовою у видачі свідоцтва на право на спадщину з підстав недоведення факту родинних відносин. Встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини [PERSON] пропустила, проте рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року, позивачу визначено додатковий строк тривалістю в 3 (три) місяці для подання заяви про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідної сестри [PERSON] померлої [INFO] (а.с.15). Під час розгляду справи про надання додаткового строку для прийняття спадщини, [PERSON] , як особа, що також звернулась із заявою про прийняття спадщини, позовні вимоги визнав, заперечень не надав (а.с. 80). У встановлений судом додатковий строк [PERSON] через свого представника - [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.50). Через відсутність достатніх доказів на підтвердження родинних відносин в досудовому порядку свідоцтво про право на спадщину нею отримано не було, на підставі чого, 01 травня 2023 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В. було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.69). Як слідує зі спадкової справи №112/2021 від 17 вересня 2021, заведеної приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В., після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] . Постановою нотаріуса від 17.09.2021 року позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки згідно даних Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилася. Заповіту від імені [PERSON] , [INFO] , немає. Згідно з матеріалами спадкової справи 17 вересня 2021 року із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] , 08 серпня 2022 року надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] . Інші спадкоємці із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини не звертались (а.с.69). Із відомостей, які містяться у спадковій справі №112/2021 судом встановлено, що родинні відносини між [PERSON] та померлою [PERSON] належними та допусимими доказами не підтверджуються. Так само у справі відсутне рішення суду, яке б доводило факт проживання осіб однією сім"єю впродовж п"яти років. Довідки про те, що [PERSON] був опікуном чи піклувальником померлої також відсутні. Судом встановлено, що [PERSON] , 1915 року народження є батьком, а [PERSON] - матір"ю позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.17, 61, 73-74) Відповідно до свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 10 липня 1975 року , [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та у зв"язку з укладанням шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 60 зворот). Вказані обставини також підтверджуються та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 75-76) Батьками померлої [PERSON] являлись [PERSON] , 1920 року народження та [PERSON] , що підтверджується архівним витягом №227/407/01-40 від 09.12.2022 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.19, 57-59). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відносно померлої [PERSON] ( [INFO] ) вбачається, що у останньої є брат [PERSON] , [INFO] , сспадкоємець другої черги, який із заявою про прийняття спадщини впродовж шестимісячного строку для прийняття спадщини не звернувся, на момент смерті із спадкодавцем не проживав. Тобто, спадщину не прийняв. [PERSON] та [PERSON] , які могли бути спадкоємцями третьої черги, померли, що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть (а.с. 20, 21, 72). Спадкоємці пе ршої черги відсутні, оскільки батьки [PERSON] померли до відкриття спадщини. Допитана під присягою в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивач [PERSON] являється сестрою її подруги [PERSON] .. З [PERSON] свідок працювала у школі тривалий час, тому знає про її особисте життя, вони товаришували на роботі. У померлої дітей не було. Окрім сестри [PERSON] , у [PERSON] був брат, [PERSON] , який давно виїхав до рф, і в Україну не повертався. Свідок провідувала померлу з чоловіком, коли хворіла [PERSON] , в неї часто бувала її сестра - [PERSON] . Останнім часом [PERSON] та [PERSON] хворіли, та не так часто, як раніше їздили одна до одної. Також свідку відомо, що на теперішній час [PERSON] хворіє, має інвалідність, та проживає в іншому місті. Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України). За життя [PERSON] , [INFO] заповіт не склала. Згідно з матеріалами спадкової справи 17 вересня 2021 року із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] , 08 серпня 2022 року надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON] . Інші спадкоємці із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини не звертались. Суд враховує, що акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками, а саме односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця. Факт прийняття спадщини одним із спадкоємців породжує правові наслідки лише безпосередньо для даної особи і жодним чином не впливає на юридичне положення інших спадкоємців. Риса універсальності прийняття спадщини стосується не лише прийняття спадщини за однією підставою - за заповітом або за законом, але також поширюється і на випадки закликання спадкоємця до спадкування одночасно і за заповітом, і за законом (в тому числі в порядку спадкової трансмісії). Якщо спадкоємець здійснює волевиявлення щодо прийняття спадкового майна, залишеного на його користь за заповітом, це означає, що до нього автоматично переходить також спадщина за законом. Для придбання права на таку спадщину він не повинен її приймати яким-небудь особливим актом. Встановлено, що на момент смерті спадкодавця [PERSON] ( [INFO] ) остання була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] - сама, що інші зареєстровані особи - відсутні. Тобто судом не встановлено осіб, які в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України прийняли спадщину, та які є спадкоємцями першої черги. За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Позивачка, згідно з статті 1265 ЦК України є спадкоємцем п"ятої черги, оскільки у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідач у справі [PERSON] не є спадкоємцем першої, другої, третьої чи четвертої черги. Відповідач у справі [PERSON] обізнаний про те, що наявні спадкоємці з кола родичів померлої, до суду не представив доказів, що він є спадкоємцем за законом попередньої черги. Інших спадкоємців судом не встановлено. Крім того, з матераілів спадкової справи вбачається, що спадкоємці, які мають право на обов"язкову частку в спадщині - відсутні. Щодо вимог про встановлення факту родинних відносин: Із системного аналізу частини шостої статті 294, статті 315 ЦПК України вбачається, що за наявності спору про право суд в порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факти родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення. Справи про спадкування повинні розглядатися судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Юридичні факти цеобставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. При цьому, позивачем підтверджується, що в позасудовому порядку вирішити питання щодо підтвердження факту родинних стосунків між позивачем та її померлою двоюрідною сестрою неможливо. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення та необхідно для оформлення спадщини. Для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); сімейних відносин; відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини). Позитивні юридичні факти, тобто ті, які повинні існувати на час відкриття спадщини і можуть зумовлювати, за передбачених у ЦК України умов, виникнення права на спадкування за законом. Аналіз положень глави 68 ЦК України дозволяє стверджувати, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); квазіродинних відносин (усиновлення спадкоємця чи спадкодавця); сімейних відносин (шлюб зі спадкодавцем; проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини); відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини). Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Відповідно до частин першої-другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частинами першою-другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини другої статті 77, частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Оцінивши надані позивачем докази, а саме свідоцтво про народження позивача, архівні довідки, записи актів громадянського стану та повні витяги до них, показання свідків та рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] та померла [PERSON] , який помер [INFO] , є двоюрідним сестрами. Суд вважає, що у матеріалах справи є достатні, належні та допустимі докази, які підтверджують факт того, що [PERSON] , 1915 року народження та [PERSON] , 1920 року народження, враховуючи збіг прізвищ, по-батькові, місця народження, є рідними братами, а від так їхні діти [PERSON] та [PERSON] (дівоче - [PERSON] ) відповідно до ступенів кровного споріднення являються між собою двоюрідними сестрами. Отже, найближчим родичем [PERSON] та спадкоємцем п`ятої черги є саме позивач, як двоюрідна сестра, інших спадкоємців судом не встановлено. Надані письмові докази , показання свідків є достатніми та достовірними доказами, та в своєму взаємозв`язку згідно з практикою ЄСПЛ щодо урахуванням принципу «балансу вірогідностей» підтверджують правдивість обставин, на які посилався позивач на обґрунтування своїх позовних вимог, свідчать про доведеність родинних відносин між позивачем та померлою особою, а тому позовні вимоги в частині встановлення факту родиннних відносин підлягають задоволенню. Позивач є двоюрідною сестрою померлої спадкодавці, у встановлений судом додатковий строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Інших родичів померлої, які б звернулись із заявами про прийняття спадщини на квартиру не має. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Виходячи з вищенаведеного, вважаємо, що позивачем доведено своє право на спадкування за законом за своєю померлою двоюрідною сестрою. Щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Відповідно до статті 3 ЦПК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. З огляду на наведене суд, вирішуючи спір, повинен встановити факт порушення, невизнання або оспорювання прав чи інтересів цієї особи, а також перевірити, чи залучений у справі відповідач є відповідальним за такі порушення. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В той же час, ані матеріали справи, ані надана суду копія спадкової справи не містить відомостей про склад спадкового майна, зокрема відсутні відомості про те, що за життя [PERSON] належала на праві приватної власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому, підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії в даному випадку слугувало відсутність родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, а склад спадкового майна не визначався. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності,

Outcome: partial