Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 20.09.2022 року позов [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Трипільської теплової електростанції (далі - відповідач, Трипільська ТЕС) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано неправомірними дії Трипільської ТЕС щодо нарахування [PERSON] плати за комунальні послуги з централізованого опалення без урахування споживачів послуги централізованого опалення в будинку [ADDRESS] , що самовільно підключились до системи опалення, зареєстрованих у будинку юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також власників та орендарів нежитлових приміщень, які під`єднані до єдиної системи опалення будинку окремими відгалуженнями. Зобов`язано Трипільську ТЕС здійснити [PERSON] помісячний перерахунок за комунальні послуги з централізованого опалення за період з 11.02.2019 року по 11.02.2022 року з урахуванням споживачів послуги централізованого опалення в будинку [ADDRESS] , що самовільно підключились до системи опалення, зареєстрованих у будинку юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також власниками чи орендарями нежитлових приміщень, які під`єднані до єдиної системи опалення будинку окремими відгалуженнями. Стягнуто з Трипільської ТЕС в дохід бюджету витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 984 грн. 80 коп. Стягнуто з Трипільської ТЕС на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000 грн. 00 коп. Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.09.2023 року у справі № 372/859/22 цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача на рішення Обухівського районного суду Київської області від 20.09.2022 року, ухвалене під головуванням судді Сташків Т.Г., у вищевказаній цивільній справі повернуто до Обухівського районного суду Київської області для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення протягом одного місяця з дня надходження справи до суду першої інстанції. Так, ухвалою Київського апеляційного суду від 26.09.2023 року встановлено, що суд першої інстанції, розглянувши справу та задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі, не ухвалив рішення стосовно третьої позовної вимоги про зобов`язання відповідача підготувати договір про надання послуг з централізованого опалення у формі типового договору з споживачами послуги централізованого опалення в будинку [ADDRESS] , що самовільно підключились до системи опалення, зареєстрованих у будинку юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також власниками чи орендарями нежитлових приміщень, які під`єднані до єдиної системи опалення будинку окремими відгалуженнями. У судовому засіданні апеляційного суду позивач вказувала на те, що заяв про зменшення або уточнення позовних вимог вона не подавала, всі три позовні вимоги підтримувала. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. За положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Звертаючись до суду з позовом до Трипільської ТЕС про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, позивач просила: визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування їй плати за комунальні послуги з централізованого опалення без урахування споживачів послуги централізованого опалення в будинку [ADDRESS] , що самовільно підключились до системи опалення, зареєстрованих у будинку юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також власників та орендарів нежитлових приміщень, які під`єднані до єдиної системи опалення будинку окремими відгалуженнями; зобов`язати відповідача здійснити їй помісячний перерахунок за комунальні послуги з централізованого опалення за період з 11.02.2019 року по 11.02.2022 року з урахуванням споживачів послуги централізованого опалення в будинку [ADDRESS] , що самовільно підключились до системи опалення, зареєстрованих у будинку юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також власниками чи орендарями нежитлових приміщень, які під`єднані до єдиної системи опалення будинку окремими відгалуженнями, виходячи з показників загальнобудинкових лічильників, норм споживання та встановлених тарифів; зобов`язати відповідача підготувати договір про надання послуг з централізованого опалення у формі типового договору з споживачами послуги централізованого опалення в будинку [ADDRESS] , що самовільно підключились до системи опалення, зареєстрованих у будинку юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також власниками чи орендарями нежитлових приміщень, які під`єднані до єдиної системи опалення будинку окремими відгалуженнями. Разом з тим, ухвалюючи рішення в даній справі про задоволення позовних вимог, суд не ухвалив рішення стосовно третьої позовної вимоги про зобов`язання відповідача підготувати договір про надання послуг з централізованого опалення у формі типового договору з споживачами послуги централізованого опалення в будинку [ADDRESS] , що самовільно підключились до системи опалення, зареєстрованих у будинку юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також власниками чи орендарями нежитлових приміщень, які під`єднані до єдиної системи опалення будинку окремими відгалуженнями. Так, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). За змістом ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку. За приписами ч. 2 ст. 7 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 « Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» затверджено: типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем; типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії; типовий договір з колективним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії; типовий колективний договір про надання послуги з постачання теплової енергії; типовий договір з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії. Вищевказані норми закону свідчать, що надання послуг з теплопостачання передбачено на договірній основі. Разом з тим, свобода договору у вказаних відносинах до певної міри врегульована законом та не є безмежною. Так, відповідно до згаданих вимог закону виконавець зобов`язаний підготувати відповідний договір (фактично договір приєднання) на основі типового договору та надіслати примірник такого договору споживачу для підписання. Споживач же зобов`язаний такий договір (на основі типового, який відповідає умовам типового та вимогам закону) підписати. Законодавець надає певну свободу вибору для споживача з метою захисту його прав та інтересів надаючи споживачеві можливість не погоджуватися із надісланим договором, у випадку якщо такий не відповідає умовам типового; надає можливість подавати свої заперечення, зауваження, тощо з цього приводу. Для цього споживачу надано місячний термін з дня внесення проекту договору. Крім цього, слід вважати, що будь-які претензії з приводу неотримання послуги, отримання послуг неналежної якості, не у повній мірі, тощо можуть бути подані відповідно до норм закону лише в межах укладеного договору, який знову ж повинен відповідати умовам типового. Отримання ж пропозиції укласти договір (його проекту), ненадання жодних заперечень з приводу отриманого проекту договору у визначений законом строк, обов`язок споживача щодо укладення договору на основі типового, відсутність претензій, заперечень з приводу отримання послуг з теплопостачання, - відповідно до вказаних вище вимог закону, зокрема, ст. 642 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), слід вважати бездіяльністю, що свідчить про бажання та прийняття пропозиції укласти договір. Вказане слід вважати виникненням між сторонами фактичних договірних стосунків на основі умов типового договору про надання послуг з централізованого опалення (теплопостачання) зі всіма наслідками договірних стосунків між сторонами. У період відсутності договірних стосунків (зобов`язань) між сторонами обов`язок доведення надання послуг з теплопостачання (централізованого опалення), надання таких відповідної кількості та якості, правильності нарахування заборгованості за надану послугу покладається на виконавця. У випадку ж виникнення, наявності договірних стосунків між сторонами обов`язок доведення неотримання послуг, отримання послуг неналежної якості чи кількості, не у відповідності із умовами договору покладається на споживача, який наділений для цього відповідними засобами, а саме вправі повідомляти про це виконавця, у різних формах, складати відповідні акти-претензії, тощо. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу. Спосіб захисту, що визначається ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має бути «ефективним» як у законі, так й на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (&75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєва проти України» від 05.04.2005 року (заява № 38722/02)). Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Право визначення способу захисту порушеного покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем способу захисту порушеного права. Невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позову. Положення ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як примусове виконання обов`язку в натурі. Обраний позивачем спосіб захисту, а саме, зобов`язання відповідача підготувати договір про надання послуг з централізованого опалення у формі типового договору з споживачами послуги централізованого опалення в будинку [ADDRESS] , що самовільно підключились до системи опалення, зареєстрованих у будинку юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також власниками чи орендарями нежитлових приміщень, які під`єднані до єдиної системи опалення будинку окремими відгалуженнями, тобто, примусове виконання обов`язку в натурі, застосовується в зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов`язана вчинити певні дії щодо позивача, але відмовляється від виконання цього обов`язку чи уникає його. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.04.2020 року у справі № 910/ 9167/19, від 12.09.2019 року у справі № 910/17324/18. З позову вбачається, що позивачем визначено предмет спору про зобов`язання відповідача підготувати договір про надання послуг з централізованого опалення у формі типового договору з іншими споживачами, тобто, позивач просить зобов`язати відповідача вчинити дії не щодо позивача, а стосовно інших осіб, які не є учасниками справи. При цьому, внаслідок таких дій у інших осіб виникатимуть зобов`язальні правовідносини з відповідачем, що вплине на їхні права та обов`язки. Водночас, така вимога позивача не спричиняє виникнення правовідносин між позивачем та відповідачем. З огляду на зазначене, виходячи з того, що процедура та порядок підготовки та укладення договору про надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та істотні умови такого договору визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», враховуючи встановлену законодавцем певну свободу вибору для сторін щодо укладення договорів, а також, враховуючи, що позивач просить зобов`язати відповідача підготувати договір з іншими споживачами послуг, при цьому позивач не є стороною такого договору, а рішення суду в разі задоволення таких вимог може вплинути на права та обов`язки інших осіб, які не є учасниками справи, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту прав у цій частині є неефективним та неналежним, а також може призвести по порушення законних прав та інтересів третіх осіб. Відтак, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача підготувати договір про надання послуг з централізованого опалення у формі типового договору з споживачами послуги централізованого опалення в будинку [ADDRESS] , що самовільно підключились до системи опалення, зареєстрованих у будинку юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також власниками чи орендарями нежитлових приміщень, які під`єднані до єдиної системи опалення будинку окремими відгалуженнями, слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для ухвалення додаткового рішення стосовно третьої позовної вимоги про зобов`язання відповідача підготувати договір про надання послуг з централізованого опалення у формі типового договору з споживачами послуги централізованого опалення в будинку [ADDRESS] , що самовільно підключились до системи опалення, зареєстрованих у будинку юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також власниками чи орендарями нежитлових приміщень, які під`єднані до єдиної системи опалення будинку окремими відгалуженнями. При цьому, з огляду на вищевказані норми матеріального права, встановлені обставини, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed