Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

ТОВ «УМ Факторинг» звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира з вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначено, що 16.11.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір № 5079164 про надання споживчого кредиту. На підставі договору факторингу № 10.04./23-Ф від 10.04.2023 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «УМ Факторинг» до останнього перейшло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі і за договором про споживчий кредит № 5079164 від 16.11.2021 року. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує,\~в результаті чого загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості становить 25556,00\~грн. Посилаючись на викладене, позивач просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «УМ Факторинг» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 5079164 від 16.11.2021 року в сумі 25556,00 грн; - стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «УМ Факторинг» понесені судові витрати. Ухвалою суду від 17.07.2023 року (а.с. 21) цивільну справу № 296/5813/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Житомирського районного суду Житомирської області. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 27). Ухвалою суду від 20.09.2023 року задоволено клопотання позивача та витребувано у АТ КБ «Пиватбанк» докази (а.с. 37). Ухвалою суду від 12.10.2023 року повторно витребувано у АТ КБ «Пиватбанк» докази (а.с. 48). У судове засідання сторони не з`явились. Представником позивача подано заяву (а.с. 79), у якій просить розгляд справи здійснювати за відсутності позивача; позовні вимоги підтримав; проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачу про розгляд справи повідомлялась належним чином, однак поштові відправлення повернулись не врученим адресату з довідкою поштового відділення з позначкою: "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 40-41, 63-64). Окрім того, відповідач про розгляд справи сповіщався в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 29, 39, 53). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Судом вжито усіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак відповідач не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно договору № 5079164 про надання споживчого кредиту від 16.11.2021 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , останній був наданий кредит у сумі 8000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку, на строк 30 днів, зі сплатою відсотків за його користування (а.с. 9-11). 10.04.202 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "УМ Факторинг" було укладено договір факторингу №10.04/23-Ф, у відповідності до якого ТОВ "Авентус Україна" передало ТОВ "УМ Факторинг" належні права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами згідно з реєстром (а.с. 5-6) Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 від 10.04.2023 року до договору факторингу №10.04/23Ф від 10.04.2023, ТОВ "УМ Факторинг" набуло права грошової вимоги до відповідача\~\~ [PERSON] за кредитним договором від 16.11.2021 року № 5079164 (а.с. 7). Згідно із платіжною інструкцією від ТОВ "УМ Факторинг" сплатило ТОВ "Авентус Україна" 64508,87 грн згідно з реєстром прав вимог №1 від 25 (договір факторингу від 10.04.2023 №10.04/23-Ф) (а.с. 8). АТ КБ "Приватбанк" у відповідь на ухвалу про витребування доказів надало виписку за рахунком за карткою № [NUMBER] . Згідно з випискою за період з 15.11.2021 року по 20.11.2021 року відповідачу на карту було зараховано 7960,00 грн; протягом вказаного у виписці періоду відповідач здійснювала розрахунок картою, перекази коштів, тощо (а.с. 60). У порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує,\~в результаті чого утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 25556,00 грн, що складається з: суми кредиту = 8000 грн. (дата укладення договору 16.11.2021р.), 30 днів користування = 1,615% в день (пункт 1.5.2 договору, період 17.11.2021р.- 16.12.2021р.), 90 днів користування (автопролонгація) = 1,90 % в день (пункт 1.5.1 договору, період 17.12.2021р.-16.03.2022р.), 8000 грн.* 1,65 * 30 днів = 3876 грн. заборгованість за відсотками за 30 днів користування кредитом, 8000 грн. *1,9% * 90 днів = 13 680 грн. заборгованість за відсотками за 90 днів користування кредитом. Зазначене вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 68). Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 599 ЦК України\~зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 61 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено\~обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Стаття 626 ЦК України\~визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У\~статті 627 ЦК України\~встановлено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 8000,00 грн за тілом кредиту. Що стосується вимог позивача про стягнення відсотків у сумі 17556,00 грн, суд зазначає наступне. Як зазначено вище, строк дії позики у договорі встановлений сторонами на 30 днів, тобто до 17.06.2021 року включно. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга\~статті 1050 ЦК України). Саме за це благо\~можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу\~позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України»\~(п.п 81-85, 91). Враховуючи, що позивачем нараховані відсотки за користуванням кредиту за межами строку кредитування, відтак у задоволенні вимог позивача в частині нарахування відсотків за користування кредитом, починаючи з 17.12.2021 року, слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. Вимоги позивача про стягнення відсотків за період з 16.11.2021 року по 16.12.2021 року у сумі 3876,00 грн підлягають задоволенню, оскільки нараховані в межах строку кредитування. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу неповернуті, нарахування позивачем процентів за межами строку дії договору необґрунтоване, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за договором позики у сумі 11876,00\~грн,\~з яких:\~8000,00\~грн -\~тіло кредиту,\~3876,00\~грн -\~заборгованість за\~відсотками за\~30\~днів користування\~кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1247,27 грн.

Outcome: partial