Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

21.07.2023р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради (а.с. №4-8). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 26.07.2023р. відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Цією ж\~ухвалою від третьої особи витребувано висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини (а.с. №30). 06.11.2023р. Органом опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради складено висновок №5/6-198 про визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з його батьком [PERSON] (а.с. №58-59). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2006р. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Позивач також зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося, у зв`язку з чим фактично у шлюбних відносинах вони не перебувають з лютого 2023р. та проживають окремо. З моменту припинення відносин з відповідачкою неповнолітній син проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] , що є самостійним вибором дитини та знаходиться повністю на його утриманні. В цьому будинку створені комфортні умови для гармонійного та всебічного розвитку дитини та для забезпечення усім необхідним. Позивач звертав увагу суду також і на те, що він матеріально забезпечений, має стабільний щомісячний дохід, достатній для забезпечення нормального життєвого рівня для дитини, основне грошове забезпечення в місяць складає 29 500 грн., а тому звертається до суду з даним позовом з метою визначення місця проживання неповнолітнього сина разом з батьком. Позивач [PERSON] в заяві від 13.11.2023р. просив задовольнити позов, розглянути справу без його участі. Оскільки заперечень стосовно визначення місця проживання сина з ним з боку матері не висловлено, просив ухвалити рішення суду в підготовчому засіданні (а.с. № 60). Відповідачка [PERSON] в своїй заяві від 13.11.2023р. зазначила, що не заперечує проти того, щоб неповнолітній син проживав з батьком. В цій заяві також зазначила, що не заперечує проти ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні 13.11.2023р. за її відсутності, а також без технічної фіксації, просила ухвалити рішення відповідно до вимог законодавства (а.с.№ 61). Представник третьої особи Органу опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради Якимчук В.І. в підготовче засідання 13.11.2023р. не з`явилася, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином. 10.11.2023р. до суду надійшла заяви про розгляд справи без представника третьої особи, в якій представник також позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з урахуванням висновку (а.с. №55). З урахуванням поданих суду заяв сторін та представника третьої особи, у відповідності до положень ч.3 ст. 200, ст.223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу з ухваленням рішення в підготовчому засіданні за відсутності обох сторін та представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у відповідності до положень ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст.13 ЦПК України). При розгляді справи встановлено наступні обставини справи і відповідні правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2006р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. №19). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого14.08.2007р. Жовтневим відділом РАЦС ДМУЮ Дніпропетровської області (а.с. № 22). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 201/ 8287/23 від 28.09.2023р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. № 63-64). З лютого 2023р. сторони фактично у шлюбних відносинах не перебувають, проживають окремо, ці обставини встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили 02.11.2023р. За твердженнями позивача, з моменту припинення подружніх відносин з відповідачкою і по теперішній час неповнолітній син [PERSON] проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] , що є самостійним вибором дитини, син знаходиться повністю на його утриманні. \~ \~ \~ \~По тексту позову позивач зазначає, що в цьому будинку створені комфортні умови для гармонійного розвитку дитини та для забезпечення його всім необхідним для задоволення потреб. \~ \~ \~ \~Зазначені обставини не спростовані відповідачкою, яка по тексту заяви від 13.11.2023р. зазначила, що не заперечує проти того, щоб син проживав з батьком (а.с. №61). \~ \~ \~ \~Стаття 51 Конституції України гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічна норма міститься також у ч. 6 ст. 7 СК України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братися до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» від 08.07.2003р., «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009р.). \~ \~ \~ \~Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. \~ \~ \~ \~Положеннями статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. \~ \~ \~ \~Законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України ). \~ \~ \~ \~Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. \~ \~ \~ \~Враховуючи все вищезазначене, а також те, що при розгляді цивільної справи встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та для визначення місця проживання сина [PERSON] саме з батьком. \~ \~ \~ \~У відповідності з частин 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. \~ \~ \~ \~При прийнятті\~рішення судом\~також враховано\~висновок Органу опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпропетровської міської ради від 06.11.2023р. №5/6-198 про визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з його батьком [PERSON] (а.с. №58-59). При ухваленні рішення суд також приймає до уваги положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги. При цьому, поза увагою суду не може залишитися той факт, що відповідачка будучи ознайомлена з висновком органу опіки та піклування від 06.11.2023р. (а.с. № 58-59), заперечень стосовно визначення місця проживання неповнолітнього сина саме з позивачем не висловила, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні з урахуванням положень ч.3 ст. 200 ЦПК України (а.с. № 61). Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені, судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 073грн. 60коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved