Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

28.03.2023 року позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Тетяна Сергіївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] , [INFO] , є його рідним батьком. За сімейними обставинами вони з батьком тривалий час не спілкувалися, проживали окремо, після розлучення з його матір`ю вони з ним майже не бачилися. 16.03.2023 р. він виявив у поштовій скриньці листа від нотаріуса Білої Т.С., з якого дізнався про смерть батька, яка настала [INFO] . Лист датований 07.02.2022 р., проте на штемпелі конверту зазначено дату "07.02.23", співставлення дат свідчить, що на листі нотаріуса дату проставлено помилково. Іншим спадкоємцем 1-ої черги за законом є теперішня дружина батька [PERSON] . Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. 31.01.2023 р. в ЄДРСР була оприлюднена постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 676/47/21 (провадження № 61 -8014св22), якою заперечується правомірність застосування пункту 3 постанови КМУ № 164 як такого, що суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України. Цією постановою ВС відкинув можливість застосування 10-місячного строку на прийняття спадщини в умовах воєнного стану, і наполягає на застосуванні 6-місячного строку, встановленого ЦК України (або на внесенні необхідних змін до ЦК України). Про смерть батька позивач не знав. Зазначає, що нотаріус про це його своєчасно не повідомив, не вчинив дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі. Неотримання спадкоємцем інформації про смерть спадкодавця і відкриття спадщини є очевидно об`єктивною перешкодою для здійснення будь-яких дій щодо спадщини, адже не можна вважати провиною спадкоємця відсутність у нього передбачення смерті спадкодавця. З огляду на вищевикладене, просить визначити йому [PERSON] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , тривалістю у 2 місяці. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, третій особі для подання пояснень щодо позову. 21.04.2023 року на адресу суду, засобами поштового зв`язку надійшли письмові пояснення третьої особи приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Білої Тетяни Сергіївни, відповідно до яких третя особа не підтримує позовні вимоги та не заперечує проти них, залишаючи вирішення справи повністю на розсуд суду. В поясненнях зазначила, що із заявою про прийняття спадщини за померлим [PERSON] , який помер [INFO] , до нотаріуса 01.02.2023 року об 11-45 год. звернулася дружина відповідачка у справі. В заяві відповідачка зазначила, що окрім неї, у померлого наявний інший спадкоємець - син спадкодавця, позивач у справі. Вказану інформацію нотаріусом було перевірено та підтверджено шляхом звернення до Державного реєстру актів цивільне стану громадян. Зокрема, згідно отриманого витягу (сформовано станом на 01.02.2023 р.), було з`ясовано дату народження позивача як ознаку, необхідну для подальше встановлення його місця проживання, адже відповідачка в заяві зазначила про відсутність в неї додаткової, окрім повного імені, інформації стосовно позивача. За заявою відповідачки нотаріусом відкрито спадкову справу №3/2023. Одночасно із відкриттям спадкової справи та з метою виконання приписів частини 1 статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом було направлено запит щодо зареєстрованого місця проживання позивача до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (вих. № 20/02-14 від 01.02.2023 р.). Відповідь на вказаний запит нотаріусом було отримано 06.02.2023 року (вих. 04-07/3/1046). Наступного дня, 07.02.2023 року, на адресу позивача було направлено письмове повідомлення вих. № 30/02-14 про відкриття спадщини за його батьком, очевидно, позивачем і було виявлено в поштовій скринці. Враховуючи, що, як справедливо зазначає позивач, в вказаному повідомне нотаріусом допущено друкарську помилку стосовно дати документа (зазначено рік «2022 замість «2023»), наступного дня, 08.02.2023 року позивачеві було\~направлено повідомлення\~про відкриття\~спадщини повторно,\~однак рекомендований\~лист повернувся\~на адресу\~відправника через\~його неотримання\~адресатом.\~За таких\~обставин нотаріус\~зазначає,\~що нею\~були вжиті\~всі передбач\~законодавством дії\~стосовно повідомлення\~спадкоємців про\~відкриття спадщини,\~ причому зроблено це було в максимально короткі строки після звернення відповідачки до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 04.05.2023 року відповідачка [PERSON] надала суду відзив, відповідно до якого просила відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Вказала, що з 24.07.1992 вона перебувала у шлюбі з [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. 01.02.2023 року за поданою відповідачем заявою про прийняття спадщини приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С. відкрито спадкову справу. Окрім того, після звернення відповідача із заявою про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи нотаріусом були виконані вимоги статті 63 Закону України «Про нотаріат», а також положення пункту 2.2 глави 9 та пунктів 2.2. і 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, щодо зобов`язання повідомити інших спадкоємців про відкриття спадщини, місце проживання або роботи яких відоме. Відповідне повідомлення було направлене позивачу у межах строку для прийняття спадщини. Отримання такого повідомлення після спливу строку для подачі заяви про прийняття спадщини, як на це посилається позивач, за відсутності інших причин, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, не підтверджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини та не може бути підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Також відповідач вважає необґрунтованими посилання позивача на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №703/4978/19, від 28.10.2019 у справі № 761/42165/17, від 23.08.2017 у справі №6- 1320цс17 та від 06.09.2017 у справі №6-496цс17, оскільки правовідносини, з приводу яких надано висновки у цих справах, є відмінними від тих, що виникли. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2023 року було витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Білої Тетяни Сергіївни копію спадкової справи, після померлого [PERSON] , який помер [INFO] . 23 травня 2023 року [PERSON] надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено. Як роз`яснило Міністерство юстиції, нотаріальні дії в умовах воєнного стану вчиняються з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164 з відповідними змінами та доповненнями. Так, пунктом 3 Постанови установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Якщо керуватися положеннями постанови КМУ, строк подання заяви про прийняття спадщини закінчувався 09.03.2023 р. Зазначив, що нотаріус керувався саме цими положеннями, які і роз`яснив йому у повідомленні від 07.02.2022 р. Повідомлення нотаріуса він отримав 16.03.2023 р. Заяву про прийняття спадщини подано 24.03.2023 р. Є очевидним, що якщо відсутність відомостей про заповіт (який може бути складений і без відома спадкоємця) вважається поважною причиною, то тим більш поважною причиною є відсутність інформації про відкриття спадщини. Жоден громадянин не зобов`язаний передбачати дату смерті свого родича (спадкодавця) і відповідно відраховувати строк на подання заяви. 29.05.2023 року, на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2023 року, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Т.С. надала суду копію спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Яма Д.М. у судовому засіданні просила позов задовольнити у повному обсязі, визначити додатковий строку для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька [PERSON] , тривалістю в два місяці. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача адвокат Каракуша С.М. в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Біла Т.С. в поданих раніше письмових поясненнях просила розглядати справи без її участі. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [INFO] народився позивач [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 21.03.2023 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1073. (а.с.16) Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 29.01.1991 року, серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.15) 24.07.1992 року відповідач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видано 24.07.1992 року. (а.с.58) [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.05.2022 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №1179. (а.с.59) Відповідно до ст.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ч.1 ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, (статті 1220, 1222 ЦК України). Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого мана. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що с падкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 01.02.2023 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Білої Т.С з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка [PERSON] , в якій вказала, що крім неї ще є спадкоємець син померлого [PERSON] , місце проживання якого їй невідоме. (а.с. 83) 01.02.2023 року за поданою відповідачем заявою про прийняття спадщини приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Білою Т.С. відкрито спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71329294. (а.с. 82-110) 01.02.2023 року приватним нотаріусом було отримано інформацію з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, що у померло [PERSON] є син [PERSON] . (а.с. 93 зв. - 94). В той же день нотаріусом було направлено запит №20/02-14 від 01.02.2023 р., щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. (а.с. 97зв.) 07.02.2023 року на вказаний запит нотаріуса надійшла відповідь від 06.02.2023 № 04-07/3/1046, що [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] . (а.с. 98) 08.02.2023 року, на адресу [ADDRESS] за місцем реєстрації [PERSON] , приватним нотаріусом було направлено письмове повідомлення вих. № 30/02-14 від 07.02.2022 про відкриття спадщини після смерті його батька [PERSON] , що підтверджується фіскальним чекам . (а.с. 99 зв.- 101) Відповідно письмових пояснень приватного нотаріуса Білої Т.С., письмове повідомлення про відкриття спадщини було помилково датоване « [INFO] », але направлено 07.02.2023 року, на адресу [PERSON] . 28 березня 2023 року, засобами поштового зв`язку на адресу приватного нотаріуса\~Білої Т.С.\~надійшла заява\~[PERSON] про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] , в якій [PERSON] вказав, що 16.03.2023 року він виявив у поштовій скриньці лист від нотаріуса, з якого дізнався про смерть батька, оскільки нотаріусом під час спілкування було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, мотивуючи це пропуском строку і необхідністю звернення до суду, повідомляє, що він цією заявою приймає спадщину після смерті батька [PERSON] . (а.с. 102) Згідно листа приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Білої Т.С. №82/02-14 від 28.03.2023 року, у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини, заява [PERSON] від 24.03.2023 року, яка отримана нотаріусом 28.03.2023 року залишена без розгляду. (а.с.104) Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Ураховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У Постанові Верховного суду України від 20.09.2023 року у справі №638/16540/20, провадження №61-6761св22 колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначила наступне. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц. Крім того, у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 Верховний Суд дійшов висновку, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. При цьому, обставини, на які посилався позивач як на підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, на переконання суду, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, тобто такими, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а відтак не можуть бути визнаними об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, необхідно відмовити.

Outcome: dismissed