Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

30 червня 2023 року позивач [PERSON] (далі- Позивач, [PERSON] ), яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що малолітній [PERSON] є сином [PERSON] , з яким під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача стався нещасний випадок, внаслідок якого останній помер [INFO] . Зазначила, що Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з [PERSON] встановлено, що останній загинув при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача, і його смерть настала від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яке супроводжувалось множинними переломами кісток з ушкодженням внутрішніх органів та ускладнилось шоком. Також вказала, що Актом спеціального розслідування взагалі не встановлено вину [PERSON] у настанні нещасного випадку. Зазначила, що у зв`язку з передчасною смертю батька малолітньому сину - [PERSON] завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що син відчуває постійні моральні страждання, наслідком яких є порушення нормальних життєвих зв`язків, що позбавляє дитину вести повноцінний спосіб життя, син відчуває почуття розпачу та тривоги через смерть батька. Син втратив найбільш близьку людину, з яким проживав від свого народження, батько був підтримкою та опорою для сина. За життя померлий батько постійно опікував сина, і разом з позивачем займався його вихованням. Зі смертю батька, яка настала внаслідок нещасного випадку, у сина відсутня можливість зростати у повноцінній сім`ї, що призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які син мав до моменту настання нещасного випадку на виробництві, який призвів до смерті батька. Батька дитини вже неможливо повернути до життя, що завдає сину великого душевного болю та моральних страждань. Просила стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 536 000 гривень без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Ухвалою судді від 04 липня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 24 липня 2023 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін відкладено на 19 вересня 2023 року, за клопотанням представника відповідача. 17 серпня 2023 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, в обґрунтування якого зазначив, що позивачем не надано доказів того, що [PERSON] на час смерті батька [PERSON] мешкав разом із ним однією сім`єю. Також зазначив, що позивачем не надано доказів, якими б підтверджувався факт моральної шкоди, крім того не обґрунтував належним чином розмір моральної шкоди в сумі 536 000 гривень, не надав відповідних висновків медичних установ, які можуть бути підставою для відшкодування моральної шкоди. Ухвалами суду від 19 вересня 2023 року, 12 жовтня 2023 року розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи було відкладено за клопотаннями представника позивача, представника відповідача, відповідно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві. Суду пояснив, що загиблий [PERSON] та малолітній [PERSON] в інтересах якого діє мати [PERSON] на час смерті батька дитини проживали однією сім`єю. Зазначив, що [PERSON] зверталась до суду із позовом про стягнення моральної шкоди завданої саме їй смертю чоловіка. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмовому відзиві на позов. Пояснила, що з приводу загибелі [PERSON] порушено кримінальне провадження, і триває досудове розслідування. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24 лютого 2016 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.14). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого в свідоцтві про народження вказані: батько- [PERSON] , мати- [PERSON] (а.с.10). [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, і 07 жовтня 2022 року припинені трудові відносини в зв`язку зі смертю [PERSON] , згідно п.8-2 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 18-21). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) виданого 11 жовтня 2022 року, актовий запис №1625, [PERSON] помер [INFO] у віці 38 років (а.с.15). Згідно лікарського свідоцтва про смерть від 11 жовтня 2022 року за №2458 встановлено, що причиною смерті [PERSON] , померлого [INFO] , є зачеплення, роздавлення, стискування або зацеплення в об`єкті або між об`єктом (а.с.16). 07 жовтня 2022 року о 03:00 годині з [PERSON] , під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача, стався нещасний випадок внаслідок якого він помер, що підтверджується копією Акту спеціального розслідування нещасного випадку (а.с.22-35). Згідно п. 5 Акту встановлено, що причинами настання нещасного випадку з [PERSON] є: основна - порушення технологічного процесу; супутні- невиконання вимог інструкції з охорони праці, невиконання посадових обов`язків. Також вказано, що небезпечним виробничим чинником є робота підвищеної небезпеки. Відповідно до п.7 Акту встановлено, що нещасний випадок зі смертельним наслідком з в.о. майстра гірничого дільниці №5 шахти «Козацька» [PERSON] пов`язаний з виробництвом. Згідно п.8 Акту особами, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, відповідно до п.1 Акту встановлено, що [PERSON] на час настання нещасного випадку не перебував в стані алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння. Статтею 3 Конституції України передбачається, що Людина , її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю. Так, ч.2 ст. 1168 ЦК України свідчить, що до суб`єктів, яким компенсується моральна шкода внаслідок смерті, відносяться діти потерпілого. При цьому в ч.2 ст. 1168 ЦК України не деталізуються, що до них належать зачаті, але не народжені діти потерпілого. Проте, з урахуванням справедливості та розумності (ст. 3 ЦК України), до суб`єктів, яким компенсується моральна шкода внаслідок смерті потерпілого, потрібно віднести зачатих дітей, але народжених після смерті потерпілого. Протилежний висновок ставив би в нерівне положення зачатих дітей, але народжених після смерті потерпілого, стосовно дітей, народжених на час смерті потерпілого, і суперечив принципу верховенства права (ст. 8 Конституції України). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи. Позивач ставить питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної її сину смертю фізичної особи, тому право на відшкодування зазначеної шкоди виникло у малолітнього сина позивача на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї. Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). На думку суду відповідач АТ «КЗРК» є юридичною особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди малолітньому сину померлого, оскільки у зв`язку зі смертю [PERSON] внаслідок нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків, син померлого переносить моральні страждання, він переносить психоемоційний стрес і усвідомлення безповоротності втрати батька завдає малолітній дитині душевного болю. Син позивача залишився без турботи і піклування батька, смерть батька беззаперечно спричиняє йому хвилювання, оскільки син втратив батька. Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Так, син позивача втратив батька, його смерть спричинила психологічну травму сину позивача. Смерть батька однозначно спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який поновлений бути не може та відповідно завдає довготривалих та глибоких душевних страждань. Малолітньому сину позивача завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, порушено його нормальний спосіб життя, що потребує докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту малолітнього сина позивача. Враховуючи наведене, а також виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених сином позивача моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму його життя, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 350 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, тим самим задовольняючи позов частково. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3500 гривень.

Outcome: partial