Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Охтирська окружна\~прокуратура звернулася\~до суду\~в інтересах\~держави в\~особі в\~органу,\~уповноваженого здійснювати\~відповідні функції\~у спірних\~правовідносинахГоловного управління Держгеокадастру в Сумській області з позовом до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки з кадастровим номером 5921283600:09:006:0331, загальною площею 0,1732 га сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить відповідачу на праві власності. В обґрунтування позову зазначила, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 жовтня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №1052 спадкоємцем майна [PERSON] 09.08.1916 року є [PERSON] . Право власності на земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. [PERSON] являється громадянином рф. З моменту отримання у спадщину земельної ділянки по даний час вказана земельна ділянка перебуває у приватній власності іноземного громадянина. Заходи спрямовані на їх відчуження [PERSON] не вжито, що свідчить про порушення вимог чинного законодавства. Вказана вище земельна ділянка не може перебувати у власності [PERSON] , який є іноземним громадянином. Тому Охтирська окружна прокуратура вважає, що земельна ділянка підлягає конфіскації на користь держави, а судові витрати, що складаються з судового збору сплаченого при зверненні до суду з даною позовною заявою та заявою про забезпечення позову підлягають стягненню з відповідача. В судовому засіданні прокурор Скоромний О.М. позовні вимоги підтримав та обґрунтував обставинами викладеними в позовній заяві. Крім того просить провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Представник Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи в його відсутності та направив письмові пояснення в яких просить позовні вимоги задовольнити. В поясненні зазначає, що відповідачем у продовж строку встановленого ч.4 ст.81 ЗК України не відчужено належну йому земельну ділянку, а тому відповідно ст.145 ЗК України дана земельна ділянка підлягає конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області Відповідач [PERSON] є громадянином рф, належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у відповідності до ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.\~ У зв`язку зі збройною агресією росії проти України та введенням у зв`язку з цим в Україні воєнного стану, який неодноразово був продовжений та триває на даний час, виконання в повному обсязі зобов`язань за міжнародними договорами України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах унеможливлено до повного припинення посягання на суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість України. На даний час будь-яке листування з державою агресором не здійснюється. Таким чином, направлення будь-яких документів до компетентних органів російської федерації не вбачається можливим. Щодо порядку повідомлення відповідача, який проживає в рф, суд додатково враховує позицію Верховного Суду (постанова від 14 квітня 2022 року по справі №308/9708/19 (провадження №61-18782св21). Зокрема, при розгляді справи щодо юрисдикційного імунітету, що немає потреби додатково повідомляти відповідача рф, у зв`язку з вчиненням останньою збройної агресії проти України та запереченням нею суверенітету Української держави. Відомості про зазначені процесуальні рішення оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відомості якого є загальнодоступними у мережі Інтернет. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до\~ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до\~ст.280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але не бажає з`являтися до суду, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, згідно ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно ст.23 Закону України «Про прокуратуру представництво інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом». Ч.3, 4 ст.56 ЦПК України\~передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених\~ст.185 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 жовтня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за №1052 (спадкова справа №180 від 20 липня 2004 року) спадкоємцем майна, а саме земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,1732 га, що знаходиться на території Великописарівської селищної ради [PERSON] , яка померла [INFO] є її син [PERSON] , громадянин російської федерації та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків: [NUMBER] (а.с.24-51). Згідно витягу з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомості від 16 серпня 2023 року земельна ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5921283600:09:006:0331 площею 0,1732 га перебуває у власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , національний паспорт іноземця: серія та номер: [NUMBER] , виданий 25 квітня 2002 року Грайворонським РВВС Бєлгородської області, країна громадянства: російська федерація, право власності зареєстровано 07 листопада 2017 року (а.с.15-16). Нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 5921283600:09:006:0331 складає 669,55 гривень, що підтверджується витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с.19). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 5921283600:09:006:0331 слідує, що дана земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності приватна, площа 0,1732 га, нормативно-грошова оцінка -669,55 грн. На земельну ділянку виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 18 жовтня 2017 року, зареєстрована 02 листопада 2017 року Відділом у Великописарівському районі Міжрегіонального управління у Великописарівському та Краснопільському районах Головного управління Держгеокадастру у Сумській області. Право власності за [PERSON] зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Державним нотаріусом Прелік Т.М. 05 жовтня 2017 року, зареєстровано в реєстрі за №1052; рішення місцевого органу державної виконавчої влади Великописарівська районна державна адміністрація Сумської області від 06 листопада 2017 року 392-ОД (а.с.20-23). За змістом положень ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі ст.319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.5 ст.22 Земельного Кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст.130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно\~ст.80 Земельного Кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Одночасно за змістом ч.4 ст.81 Земельного Кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно пункту «е» ч.1 ст.140 Земельного Кодексу, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч.2, 4\~ст.145 Земельного Кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч.1 ст.346 ЦК України\~визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із\~ст.356 ЦК України\~до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про підставність заявленого позову та можливість його задоволення. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст.1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами Згідно розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право» положеннями Цивільного Кодексу України, Земельного Кодексу України . Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Відповідно до ч.1 ст.39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Якщо спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна (ч.1 ст.181 ЦК України), знаходяться на території України, то на них поширюється дія права України. За таких обставин суду приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог судові витрати в розмірі\~2684,00 грн.

Outcome: approved