Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 01.05.1982 року в Монастириському районному відділі ЗАГС Тернопільської області, актовий запис № 28, посилаючись на те, що між ними втрачено взаєморозуміння та почуття любові, однією сім`єю вони не проживають, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюб існує лише формальною. З огляду на наведене, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, разом із\~позовом подала\~заяву про\~розгляд справи\~за її\~відсутності.\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав та не заперечив проти розірвання шлюбу. Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності сторін, що не суперечить вимогам ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. У ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до п. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.05.1982\~року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.05.1982\~року в Монастириському районному відділі ЗАГС Тернопільської області, актовий запис № 28. Водночас судом установлено, що у паспорті громадянина України серії [NUMBER] від 27.02.1999 року позивач зазначена як [PERSON] , у паспорті громадянина України серії [NUMBER] від 24.01.1998 року відповідач зазначений як [PERSON] , а у свідоцтві про укладення шлюбу сторони вказані як [PERSON] та [PERSON] відповідно. Як убачається з матеріалів справи та слідує з письмових пояснень позивача, у сторін немає спільних неповнолітніх дітей, сторони не проживають однією сім`єю, позивач не має намірів відновлювати стосунки. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом на підставі викладених у позовній заяві обставин, які відповідач [PERSON] не заперечив, та поданої письмової заяви відповідача про визнання позову установлено, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Outcome: approved