Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Заяву мотивувала тим, що з 09.08.1986 заявник разом із [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.12.2013 у справі №127/24479/13ц. Заявник та [PERSON] є батьками трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Син [PERSON] , [INFO] , є інвалідом другої групи безтерміново, страждає на психічне захворювання (діагноз Е 20.00), потребує відновного лікування. Заявник також являється інвалідом третьої групи та хворіє на психічне захворювання (діагноз Е 22.8), потребує мирної та спокійної атмосфери. На даний час у квартирі [ADDRESS] , фактично проживає 5 осіб: заявник [PERSON] , [PERSON] , двоє синів [PERSON] , [PERSON] та невістка [PERSON] . Власниками вказаної квартири є [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Заявник вказує, що [PERSON] протягом багатьох років піднімає на неї руку, висловлюється нецензурною лайкою, завдає їй тілесних ушкоджень, погрожує, вчиняє психологічний тиск. Вказані обставини неодноразово фіксувалися, здійснювалися виклики працівників поліції. 14.09.2023 старшим інспектором Вінницького РУП було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , а саме накладено заборону у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою - [PERSON] . Постановами Вінницького міського суду Вінницького суду від 05.10.2023 у справах №127/29843/23, №127/29848/23, № 127/29850/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 21.10.2023 інспектор СПДП ВРУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Кордонець Романом Володимировичем було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства, яким [PERSON] заборонено кривднику в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] . Однак вказаний терміновий заборонний припис [PERSON] також ігнорував, внаслідок чого 30.10.2023 було винесено дві постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та невиконання термінового заборонного припису (справи №127/33484/23 та №127/33460/23). Окрім того заявник зазначила, що [PERSON] має можливість проживати у будинку [ADDRESS] . За таких обставин, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту заявника [PERSON] від повторного вчинення домашнього насильства остання просила встановити обмежувальний припис на строк шість місяців стосовно [PERSON] , визначивши наступні тимчасові обмеження: заборонити [PERSON] перебувати у місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2023 заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявниця [PERSON] вказала, що перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який наразі розірвано. [PERSON] протягом останніх двадцяти років спільного проживання вживає алкоголь та вчиняє насильницькі дії. У квартирі [ADDRESS] на даний час фактично проживають: колишній чоловік заявника - [PERSON] , заявник [PERSON] , а також їх спільний син [PERSON] . Вказала, що вона являється інвалідом третьої групи у зв`язку із психічним захворюванням, при цьому здійснює догляд та є опікуном сина [PERSON] , який є інвалідом другої групи. Представник заявника\~адвокат Вишаровська В.К., яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги №772 від 25.10.2023, також вказала, що [PERSON] \~фактично проживає\~на два\~будинки:\~у квартирі\~за місцем\~проживання заявника,\~а також\~у будинку\~ [ADDRESS] ,\~який успадковано\~ним та\~його братом\~після смерті\~їх матері.\~ [PERSON] \~не працює,\~веде антисоціальний\~спосіб життя,\~зловживає алкоголем.\~Зауважила,\~що протягом\~2023\~року [PERSON] притягувався п`ять раз до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до пунктів 3, 5-8 ч. 1 ст. Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 вказаного Закону ). Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Пунктом 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України визначено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно за висновком Верховного Суду викладеними у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 (провадження № 61-21971 св 19) тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на \~колишнє подружжя. Судом встановлено, що 09.08.1986 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який 10.12.2013 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/24479/13-ц розірвано, про що свідчать відмітки у паспортах громадян України (а.с. 6 зворот, 8). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою ОСББ «Сакура» №28 від 08.11.2023, а також відмітками у паспортах громадян України (а.с. 6 зворот, 8, 33). Згідно свідоцтва №1292 про право власності на житло від 03.04.2000 квартира, яка занходиться в [ADDRESS] за [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності по частці кожному. Зареєстровано КП «ВООБТІ» і записано в реєстр. книгу №742 реєстр №121 від 17.07.07 (а.с. 10). 17.02.2016 заявник змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (а.с. 9). Крім того, як вбачається із довідки №1-322 від 07.11.2023, виданої Виконавчим комітетом Глуховецької селищної ради Хмільницького району Вінницької області, згідно запису погосподарської книги №3, с. Непедівка, особового рахунку № [NUMBER] , за [PERSON] , яка померла [INFO] , рахується житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . У вказаному будинку проживає, але не зареєстрований [PERSON] , [INFO] (а.с. 34). Спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] є [PERSON] , про що свідчать витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі №45468258 від 19.10.2016, №45468340 від 19.10.2016 згідно яких вбачається, що останньому видано свідоцтво про право на спадщину щодо спадкового майна, а саме: земельну ділянку, площею 4,0607 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; майнового паю; грошових вкладів (а.с. 36-37). [PERSON] є інвалідом третьої групи (безтерміново), що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №079967 (а.с. 35). Разом з тим, заявником до матеріалів заяви долучено довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №022625 від 14.09.2022 щодо встановлення [PERSON] другої групи інвалідності (а.с. 21), індивідуальну програму реабілітації інваліда № [NUMBER] [PERSON] (а.с. 13), індивідуальну програму реабілітації інваліда № [NUMBER] [PERSON] (а.с. 14). Заявник [PERSON] стверджує, що постійно потерпає від насильства зі сторони [PERSON] , його поведінка негативно впливає на її здоров`я. На підтверження неодноразового вчинення [PERSON] домашнього насилля заявницею надано копії постанов про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а також термінові заборонні приписи винесені працівниками поліції відносно [PERSON] . Так,14.09.2023 було\~видано терміновий\~заборонний приписсерії\~АА №289638 стосовно кривдника [PERSON] строком на три доби з 12 год 30 хв 14.09.2023 по 17 год. 30 хв. 17.09.2023 із забороною у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] (а.с. 11). 05.10.2023 за результатами протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ №771268 від 14 вересня 2023 року згідно якого [PERSON] 14.09.2023 близько 11.30 год., за адресою [ADDRESS] вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини [PERSON] , а саме виражався нецензурною лайкою, шарпав за одяг, чим міг завдати шкоди здоров`ю потерпілої, Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/29848/23 винесено постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вказана постанова набрала законної сили 17.10.2023 (а.с. 19-20). За результатами протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ №771216 від 14 вересня 2023 року згідно якого [PERSON] 14.09.2023 близько 14.00 год., за адресою [ADDRESS] порушив винесений йому терміновий заборонний припис на заборону в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою [PERSON] , а саме знову вчинив словесний конфлікт, чим міг завдати шкоди її здоров`ю, Вінницьким міським судом Вінницької області 05.10.2023 винесено постанову по справі №127/29850/23, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вказана постанова набрала законної сили 17.10.2023 (а.с. 15-16). За результатами протоколу про адміністративне правопорушення ВАВ №772047 від 14 вересня 2023 року згідно якого [PERSON] 14.09.2023 близько 16.45 год., за адресою [ADDRESS] порушив винесений йому терміновий заборонний припис на заборону в будь-який спосіб контактувати із постраждалою особою [PERSON] , а саме знову вчинив словесний конфлікт, чим міг завдати шкоди її здоров`ю, Вінницьким міським судом Вінницької області 05.10.2023 винесено постанову по справі №127/29843/23, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вказана постанова набрала законної сили 17.10.2023 (а.с. 17-18). Також 21.10.2023 працівниками поліції було видано\~терміновий заборонний\~приписсерії\~АА №289638 стосовно кривдника [PERSON] строком на десять діб з 10 год. 30 хв. 21.10.2023 по 10 год. 30 хв. 31.10.2023 із забороною у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] (а.с. 12). За результатами протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 145136 від 21.10.2023, згідно якого [PERSON] 21.10.2023 року о 19:00 год. в [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно колишньої дружини [PERSON] , а саме вчиняв бійку, лаявся, чим порушив ТЗП серії АА № 289618 від 21.10.2023 року на 10 діб, Вінницьким міським судом Вінницької області 31.10.2023 винесено постанову по справі №127/33460/23, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с 38-39). За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 145451 від 21.10.2023, згідно якого [PERSON] 21.10.2023 року о 08:00 год. в [ADDRESS] , вчинив насильство психологічного та фізичного характеру (ображав словесно, штовхав) відносно дружини [PERSON] , що могло завдати шкоди психічному та фізичному здоров`ю, Вінницьким міським судом Вінницької області 31.10.2023 винесено постанову по справі №127/33484/23, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 40). 02.11.2023 працівниками поліції вкотре було видано\~терміновий заборонний\~приписсерії АА №317986 стосовно кривдника [PERSON] строком на три доби з 22 год. 00 хв. 02.11.2023 по 22 год. 00 хв. 05.11.2023 із забороною у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою [PERSON] (а.с. 32). Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, враховуючи ризики повторного вчинення домашнього насильства з боку [PERSON] , які він неодноразово вчиняв відносно заявника, суд вважає за необхідне з метою забезпечення ефективного захисту заявника заяву про видачу обмежувального припису задовольнити.

Outcome: approved