Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінстраст Україна» (м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 118/2) звернулося до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ), в якому збільшивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 82044,08 грн; стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2684,00 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн. Посилаючись на невиконання відповідачем умов договору, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», до призвело до виникнення заборгованості в зазначенній вище сумі, у зв`язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Фінстраст Україна» звернулося до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~Представник позивача до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив не подала. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст.\~223, ст.ст.\~280-281 ЦПК України\~суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 28.10.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний договір №4984751 про надання споживчого кредиту. За умовами вказаного договору [PERSON] отримала на свою платіжну карту 20 000 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ». Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день і застосовується: у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4. цього Договору (07.09.2021); у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація відповідно до п. 4.3. Договору. Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», Паспорт споживчого кредиту підписано електронним підписом [PERSON] . Згідно з наданим розрахунком, [PERSON] умови договору належним чином не виконувала, через це існує заборгованість за вказаним кредитним договором : 20000 грн\~тіла кредиту та 45\~220 грн\~нараховані проценти, а всього 65\~220,00 грн. 01 грудня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 01.12/22-Ф. За умовами договору факторингу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право вимоги за Кредитним договором, укладеним з [PERSON] . Про відступлення прав грошової вимоги ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача на вказану нею електронну пошту. ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» нарахувало відповідачу і просить стягнути окрім боргу у сумі 45\~220 грн, також інфляційні втрати у сумі 14\~674,5 грн. та 3% річних у сумі 2149,58 грн. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного правового регулювання. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац другий частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідачка шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від позивача прийняла публічну пропозицію (оферту) та підписала кредитний договір, тобто договір вважається укладеним у відповідності до\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої\~статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення права вимоги позивачу до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. За правилами статей\~526,\~530,\~610 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1\~ст. 612 ЦК України). Статтею 625 ЦК України\~визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже у позивача виникло право на застосування наслідків порушення зобов`язання відповідно до положень\~статті 625 ЦК України. Враховуючи викладене, існують підстави для стягнення з відповідача вищевказаної заборгованості за наданим кредитом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до такого. Статтею 133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу віднесено до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачем при звернення до суду сплачено судовий збір 2684, грн. Також позивачем було витрачено 8000 грн на професійну правничу допомогу. Враховуючи, що позов задоволено, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір 2684 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 8000 грн.

Outcome: approved