Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

19.06.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] .. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що у шлюбі з відповідачкою перебувають з 18.05.2018 року. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалося, вони фактично припинили шлюбні відносини з початку 2023 року. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Причиною таких відносин, що мають місце стали їх різні погляди на життя, подальше їх спільне проживання, як подружжя є неможливим та суперечить особистим інтересам кожного із них. У них відсутнє спільне бажання на відновлення шлюбних відносин. Спору про місце проживання сина та його утримання між ними немає. Просив шлюб розірвати Провадження у справі відкрито 26.06.2023 року з призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] 19.10.2023 року звернулася до суду з заявою про визнання позову, справу просила розглянути за її відсутності. Просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони у справі 18 травня 2018 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позовної заяви в суді, примирення між сторонами не відбулось. Відповідачка повідомила суд про визнання позову [PERSON] , просила шлюб розірвати, відновити їй її дошлюбне прізвище. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін фактично розпалась, сумісне проживання подружжя є неможливим, шлюб сторін існує формально. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до правил ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що за зазначених вище обставин збереження сім?ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний, у зв`язку з чим позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Правилами статті 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне. За даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 18 травня 2018 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві дошлюбне прізвище відповідачки у справі [PERSON] - [PERSON] . Наразі, заява відповідачки [PERSON] про відновлення їй її ж дошлюбного прізвища підлягає задоволенню судом. Понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору при зверненні до суду з позовом не відшкодувати за рахунок відповідачки відповідно до правил статті 141 ЦПК України, оскільки позивач, звертаючись до суду з позовом, не просив суд про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved