Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 18 травня 2019 року шлюбу з [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що подружні відносини з відповідачем фактично розірвані, спільного господарства не ведуть, шлюб має лише формальний характер. За таких обставин позивачка вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечитиме її інтересам та унеможливлює примирення з відповідачем. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 19 вересня 2023 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 27 жовтня 2023 року відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що вимоги визнає в повному обсязі та просить розірвати шлюб. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 18 травня 2019 року у Володимир-Волинському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, актовий запис №86. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідження змісту позовних вимог та їх обґрунтування приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ч.1 ст.24, ст.112 СК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивачка заявила вимогу про залишення шлюбного прізвища у рішенні суду має бути зазначено про вибір прізвища після розірвання шлюбу. Отже, після розірвання шлюбу позивачці слід залишити надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Згідно зі ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. При цьому у зв`язку з визнанням позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету, решту 50 відсотків стягнути з відповідача.

Outcome: approved