Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 11 жовтня 2021 року між позивачем та відповідачем за допомогою веб-сайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», було укладено електронний договір №0819-2064 про відкриття поновлювальної кредитної лінії. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А963 для підписання кредитного договору №0819-2064 від 11 жовтня 2021 року та підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Згідно умов кредитного договору позивач, як кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, за таких умов: сума кредиту 10000 грн. 00 коп., строк кредитування 300 днів, заявлений строк 21 днів, знижена процентна ставка 2,00 % в день, стандартна процентна ставка 3,00 % в день. При цьому заявлений строк це обраний позичальником в момент укладання кредитного договору строк користування кредитом протягом якого: 1. може бути використано право користування кредитом за зниженою процентною ставкою, 2. в останній календарний день заявленого строку позичальник зобов`язується сплачувати нараховані проценти за користування кредитом. Позивач виконав всі передбачені кредитним договором зобов`язання, але відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 07 вересня 2023 року в нього виникла заборгованість в розмірі 70700 грн. 00 коп., яка складається з 10000 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом та 60700 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за процентами. Оскільки відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, тому, позивач змушений звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості за кредитним договором. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, згідно позовної заяви не заперечував проти заочного розгляду справи (а. с. 5). Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, поважної причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим, суд постановив проводити заочний розгляд справи (а. с. 54). Суд з`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до таких висновків. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11 жовтня 2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір №0819-2064 про відкриття кредитної лінії (а. с. 9-12). Предметом договору сторони зазначили, що кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 2.1 договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту 10000 грн. 00 коп. Згідно п. 2.4 заявлений строк користування кредитом складає 21 календарних днів, заявлений строк це обраний позичальником в момент укладання кредитного договору строк користування кредитом протягом якого може бути використано право користування кредитом за зниженою процентною ставкою. Також п.п. 2.4.1, 2.4.2, 2.4.4 в договорі сторони визначили, що дата початку заявленого строку/дата видачі кредиту 11жовтня 2021 року, останній календарний день заявленого строку/дата першої сплати процентів за користування кредитом 31 жовтня 2021 року, нараховані проценти за користування кредитом у заявлений строк 4200 грн. 00 коп. Згідно довідки позивача про перерахування суми кредиту №0819-2064 від 11\~жовтня 2021 року відповідачу було перераховано кошти за договором на платіжну карту № [NUMBER] в розмір 10000 грн. 00 коп. 11 жовтня 2021 року (а. с. 21). Як вбачається з довідки про укладений договір станом на 07 вересня 2023 року, відповідач за договором №0819-2064 від 11 жовтня 2021 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 70700 грн. 00 коп., яка складається з 10000 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом та 60700 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за процентами (а. с. 22). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З`ясувавши обставини, якими обґрунтовує свої вимоги позивач, та дослідивши докази подані позивачем на їх підтвердження, суд вважає, що між позивачем та відповідачем виникли кредитні правовідносини, за якими відповідач отримав кошти в кредит від позивача і своєчасно, тобто в строк до 31 жовтня 2021 року їх не повернув, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми простроченої заборгованості за договором в розмірі 14200 грн. 00 коп., а саме 10000 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом та 4200 грн. 00 коп. заборгованості за процентами станом на 31 жовтня 2021 року , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] простроченої заборгованості з процентів в розмірі 56500 грн. 00 коп. за період 9 01 листопада 2021 року по 07 вересня 2023 року то суд зауважує таке. Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки\~прострочення грошового\~зобов`язання\~(коли\~боржник повинен\~сплатити грошові\~кошти,\~але неправомірно\~не сплачує\~їх)\~також урегульовані\~законодавством. У випадках,\~коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Такі висновки суду відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду викладені в постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. Оскільки, згідно позовної заяви нараховані проценти в розмірі 56500 грн. 00 коп. за користування кредитом відповідачу після здійснення ним прострочення зобов`язання щодо його повернення з 01 листопада 2021 року, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача прострочених процентів передбачених договором з 01\~листопада 2021 року по 07 вересня 2023 року, є безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду пропорційно до задоволених вимог (а. с. 8, 33). На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 536, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК України;

Outcome: partial