Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

У червні 2023 позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 11.10.1986 у Виконавчому комітеті Василівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 5, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позову вказано, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, повнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони втратили почуття взаємної поваги та любові, мають різні погляди на життя та життєві цінності, ведення домашнього господарства. Збереження шлюбу та спільне проживання стало неможливим і суперечить їх інтересам. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 25.08.2023 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)\~ учасників справи у відкритому судовому засіданні 29.09.2023, копії ухвали надіслані сторонам. 29.09.2023 позивачем подано через канцелярію суду заяву, в якій вона просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного рішення, судові витрати залишає за собою. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 11.10.1986 сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Василівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 5, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Матеріали справи не містять відомостей про спільних неповнолітніх дітей, про що вказано у позовній заяві. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що з позовом про розірвання шлюбу позивач звернулась у червні 2023, підтримала вимоги в заяві від 29.09.2023, будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи до суду не надходило. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved