Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

У серпні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що 05 червня 2008 року розірвано шлюб між батьками позивача [PERSON] та [PERSON] . Від цього шлюбу колишнє подружжя мають повнолітнього сина - позивача [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що на даний час досяг повнолітнього віку та навчається на денній формі за контрактом в Національному університеті фізичного виховання і спорту України на тренерському факультеті, та не має змоги самостійно себе забезпечувати. Термін навчання з 15.09.2022 року по 30.06.2026 року. Відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає Це, зокрема, виявилося, в тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на його утримання, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, допомоги з оплатою навчання, кошти витрачає на свої потреби, а інтересами позивача не цікавиться. Позивач повністю знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON] . Відповідач має добрий стан здоров`я, не перебував на обліку в жодній медичній установі, а тому в змозі сплачувати аліменти. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.ст. 199-201 СК України, просить стягнути із [PERSON] на його користь аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. 00 коп. Ухвалою судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 25.08.2023 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 14-15). Позивач у судове засідання не з`явився, проте 03.11.2023 року через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд слухати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 32). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, повторно не з`явився в судове засідання, причин неявки суду не повідомив, відзив не надав (а.с. 24-26, 29-31).\~\~ Ухвалою суду від 03.11.2023 року постановлено проводити заочний розгляд справи. В силу ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 05.06.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис за № 46 (а.с. 5). Від шлюбу вони мають дитину повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис за №18, виданого 05 квітня 2005 року (а.с. 3). Відповідно до довідки, виданої Національним університетом фізичного виховання і спорту України від 17 серпня 2023 року №878, [PERSON] дійсно є студентом 2 курсу ступеня бакалавра денної форми навчання тренерського факультету. Термін навчання з 15.09.2022 року по 30.06.2026 року (а.с. 6). Згідно Відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків від 23.08.2023 року № 0217-23-01951 інформація про [PERSON] за період з 1 кварталу 2023 року по 2 квартал 2023 року відсутня (а. с. 9). 23.08.2023 року Пенсійним фондом України позивачу видано Довідку про відсутність індивідуальних відомостей про особу [PERSON] в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а. с. 10). У відповідності до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як роз`яснено в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі №308/4214/18. Стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обовязок із доказування обставин. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують. Позивачем надано докази, які підтверджують позовні вимоги, пов`язані із його навчанням у Національному університеті фізичного виховання і спорту України на денній формі навчання та відсутність у нього доходів. Разом із тим, відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували його спроможність сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, чи підтверджували б ту обставину, що надання ним такої матеріальної допомоги становитиме для нього надмірний тягар. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що із [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , слід стягнути аліменти в розмірі 3000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до припинення ним навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Такий розмір стягування аліментів суд визначає, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, що не суперечитиме чинному законодавству, інтересам сторін та дитини. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~430\~ЦПК України\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~частин 1,\~2\~ст.\~133\~ЦПК України\~судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про судовий збір" визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. В силу п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом частин 1, 3 ст. 9 ЗУ "Про судовий збір" кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення. Зважаючи на те, що внаслідок розгляду даної справи державою Україна понесено певні матеріальні витрати, які полягають у неодержаному судовому зборі, який мав би бути спрямований на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, то держава Україна є особою, яка понесла судові витрати, в розумінні норми ч.6 ст.141 ЦПК України. Пунктом 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Отже, позов про стягнення аліментів за своєю правовою процесуальною природою є позовом майнового характеру. За змістом підпункту 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана до суду фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відтак, зважаючи на задоволення позовної вимоги майнового характеру, та ураховуючи, що відповідно до положень ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2023 року становить 2684 грн. 00 коп., з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Outcome: approved