Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. Свій позов мотивувала тим, що в червні 2018 року, будучи неповнолітньою, вона добровільно вступила з [PERSON] у статеві зносини. За даним фактом, вироком суду від 03 грудня 2021 року [PERSON] був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України. [INFO] позивачка народила сина [PERSON] , однак у зв`язку із тим, що із батьком дитини [PERSON] , шлюб зареєстровано не було, у свідоцтві та в актовому записі про народження сина зроблено запис про батька дитини за її вказівкою, відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Певний час сторони проживали разом, але на даний час стосунків не підтримують. В обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів, позивачка також вказує, що дитина проживає із нею та потребує матеріальної допомоги, однак батько дитини не допомагає їм матеріально. На підставі наведеного позивачка просила суд визнати [PERSON] батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , внести до актового запису про народження відомості про батька дитини, а також просила стягнути відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 2833 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, але від представник позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але представник відповідача подав заяву про проведення розгляду справи за їх відсутності, спір вирішити відповідно до вимог закону. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 квітня 2019 року Івано-Франківським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Івано-Франківській області, [PERSON] народився [INFO] . Батьком зазначений: [PERSON] , матір`ю: [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до актового запису про народження № 761 від 02 квітня 2019 року, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , згідно з ч.1 ст.135 СК України записані зі слів матері. Вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України. У вироку, зокрема зазначено, що 16 червня 2018 року у вечірній час доби, [PERSON] знаходячись в гостях у свого товариша [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , разом із неповнолітньою [PERSON] , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вступ із нею у природні статеві зносини, перебуваючи в одній з кімнат будинку, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за добровільною згодою, без застосування фізичного насильства та погроз, вступив у статевий акт природнім шляхом із неповнолітньою [PERSON] , достовірно знаючи, що останній не виповнилось 16 років. Продовжуючи свою злочинну діяльність, 24.06.2018 у вечірній час доби, [PERSON] знаходячись в гостях у свого товариша [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , разом із неповнолітньою [PERSON] , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вступ із нею у статеві зносини, перебуваючи в одній з кімнат будинку, діючи умисно, за добровільною згодою, без застосування фізичного насильства та погроз, вступив у статевий акт природнім шляхом із неповнолітньою [PERSON] , достовірно знаючи, що останній не виповнилось 16 років. У результаті вчинення таких дій, [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON] (а.с. 13-16). Згідно з висновком експерта за №СЕ/109/12/2-556МГ/20 від 23.12.2020, [PERSON] ., [INFO] може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого являється [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,9999 % (а.с. 17-26). Відповідно до статті 125 CК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із статтею 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п.п. 3, 5, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. При зверненні до суду особи, на утриманні якої перебуває дитина і яка не є опікуном (піклувальником), або чоловіка, котрий не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, яка (матір) померла для захисту інтересів дитини до участі у справі необхідно залучити орган опіки та піклування. Відповідно до положень пунктів 4-9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок по застосуванню статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України». Судом встановлено, що на момент народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі, а тому відомості про батька зазначені у відповідності до статті 135 СК України за вказівкою матері, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновок про те, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Таким чином, позовні вимоги про визнання [PERSON] батьком [PERSON] та внесення відповідних зміни до актового запису про народження підлягають задоволенню. Щодо частини позовних вимог про стягнення аліментів суд звертає увагу на таке. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] і перебуває на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог ч.1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, з 1 січня 2023 року, становить 2 272 грн, отже аліменти на дитину віком до 6 років не повинні бути меншими від 1136 грн. При цьому мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 2 272 грн. На підставі викладеного, зважаючи на те що обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття покладений на обох батьків, враховуючи обставини справи, те, що відповідачем не надано доказів неможливості сплати аліментів у розмірі, визначеному позивачем, суд вважає, що із відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі, у розмірі 2833 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову, а саме з 08 серпня 2023 року. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ч.3 ст.80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану, та згідно із ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно з вимогами п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому із відповідача слід стягнути у користь позивачки 1073,60 грн. судових витрат зі сплати судового збору сплаченого позивачкою при подачі позову за позовну вимогу про визнання батьківства, а також 1073,60 грн. судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved