Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, посилаючись на наступне. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла\~ [PERSON] ,\~яка до\~дня смерті\~була зареєстрована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~а фактично\~проживала за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Після смерті\~ [PERSON] залишилось\~спадкове майно\~у вигляді\~кооперативної квартири, загальною площею 30,6 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] в повному обсязі сплатила пайовий внесок за дану квартиру, що підтверджується довідкою, виданою головою ОСББ «Райдуга» від 15.08.2017 року. Пайовий внесок за дану квартиру [PERSON] було внесено єдиним платежем в грудні 1985 року в сумі 2 745,19 грн. Сума паєнагромадження склала 2 745,19 грн. Частина 3 ст.384 ЦК України передбачає, що, у разі викупу квартири, член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно ст.15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. [PERSON] , сплативши свій пайовий внесок в повному обсязі, фактично набула права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Комунальне підприємство «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» виготовило на дану квартиру технічний паспорт станом на 16.08.2017 року. Отримання вищезазначеної довідки про сплату пайового внеску та замовлення технічного паспорта на квартиру було обумовлено бажанням [PERSON] зареєструвати своє право власності на кооперативну квартиру, але, у зв`язку з погіршенням стану її здоров`я та тим, що, у зв`язку з хворобою, вона була прикута до ліжка, її право власності на даний об`єкт нерухомого майна за життя не було зареєстровано. За життя, а саме - 13 липня 2009 року, [PERSON] склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла йому. Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маєвською О.Ю. за реєстровий № 961. Зазначений заповіт за життя спадкодавця не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , немає. Постійне місце проживання [PERSON] було зареєстроване в належній їй квартирі, розташованій по [ADDRESS] , але з 2008 року, у зв`язку з тим, що [PERSON] була паралізована та прикута до ліжка, її постійним фактичним місцем проживання був належний йому житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , тобто на час відкриття спадщини, він постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Це підтверджується Актом про фактичне проживання, складеним його сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 09 червня 2023 року та засвідченим головою квартального комітету № 31 Дубовик Н.А. Зважаючи на цю обставину, він вважав, що спадщина прийнята ним шляхом постійного проживання з померлою на час відкриття спадщини. Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою реєстрації спадкодавця. Адже, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Додатковим доказом того, що [PERSON] не мала можливості пересуватись та проживала разом з нею в будинку по [ADDRESS] , є довіреність [PERSON] , видана на її ім`я, яка була посвідчена приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Книгіною О.А. від 17 листопада 2014 року за реєстровим № 741, в якій зазначено, що, у зв`язку з хворобою, [PERSON] не може особисто з`явитись до робочого місця приватного нотаріуса, тому, на її прохання та в присутності, довіреність посвідчена за місцем проживання довірителя за адресою: [ADDRESS] . Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про свою відмову від спадщини, а, отже, згідно з ч.3 ст.1286 ЦК України, він, як спадкоємець за заповітом, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкова справа за його заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] була відкрита у приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Апалькова Є.В. 06.06.2023 року за № 134/2023. У зв`язку з його зверненням до нотаріальної контори після спливу 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця та відсутності зареєстрованого права власності спадкодавця на кооперативну квартиру, приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Апальков Є.В. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 червня 2023 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та рекомендував для оформлення своїх спадкових прав звернутись до суду. Ст.5 ЦПК України визначає, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Звертаючись до суду з даним позовом, він обирає спосіб захисту свого майнового права, визначений п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, визнання права. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.54). Представник відповідача проти задоволення позову не заперечувала (а.с.56-57). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкоємця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до\~ч.3\~ст.1268\~ЦК України,\~спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Як встановлено\~в судовому\~засіданні, [INFO] померла\~ [PERSON] (а.с.3),\~яка до\~дня смерті\~була зареєстрована\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~(а.с.7-9),\~а фактично\~проживала за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~(а.с.12).\~Після смерті\~ [PERSON] залишилось\~спадкове майно\~у вигляді\~кооперативної квартири, загальною площею 30,6 кв.м., житловою площею 16,3 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] в повному обсязі сплатила пайовий внесок за дану квартиру, що підтверджується довідкою, виданою головою ОСББ «Райдуга» від 15.08.2017 року (а.с.6). Пайовий внесок за дану квартиру [PERSON] було внесено єдиним платежем в грудні 1985 року в сумі 2 745,19 грн. Сума паєнагромадження склала 2745,19 грн. Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України, у разі викупу квартири, член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно ст.15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Як встановлено судом, [PERSON] , сплативши свій пайовий внесок в повному обсязі, фактично набула права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Комунальне підприємство «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» виготовило на дану квартиру технічний паспорт станом на 16.08.2017 року. Отримання вищезазначеної довідки про сплату пайового внеску та замовлення технічного паспорта на квартиру було обумовлено бажанням [PERSON] зареєструвати своє право власності на кооперативну квартиру, але, у зв`язку з хворобою, її право власності на даний об`єкт нерухомого майна за життя не було зареєстровано. За життя, а саме - 13 липня 2009 року, [PERSON] склала заповіт, згідно якого все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла позивачу (а.с.4-5). Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Маєвською О.Ю. за реєстровим № 961. Зазначений заповіт за життя спадкодавця не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Позивач по справі є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] судом не встановлено. Постійне місце проживання [PERSON] було зареєстроване в належній їй квартирі, розташованій по [ADDRESS] , але з 2008 року [PERSON] за станом здоров`я постійно фактично проживала в належному позивачу житловому будинку, розташованому по [ADDRESS] (а.с.12). На день смерті [PERSON] , тобто, на час відкриття спадщини, позивач постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до роз`яснень Пленума Верховного Суду України в пункті 23 Постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Додатковим доказом того, що [PERSON] не мала можливості пересуватись та проживала разом з нею в будинку по [ADDRESS] , є довіреність [PERSON] , видана на ім`я позивача, яка була посвідчена приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Книгіною О.А. від 17 листопада 2014 року за реєстровим № 741, в якій зазначено, що, у зв`язку з хворобою, [PERSON] не може особисто з`явитись до робочого місця приватного нотаріуса, тому, на її прохання та в присутності, довіреність посвідчена за місцем проживання довірителя за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Протягом шести місяців з часу відкриття спадщини позивач не заявив про свою відмову від спадщини, а, отже, згідно з ч.3 ст.1286 ЦК України, він, як спадкоємець за заповітом, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкова справа за його заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] була відкрита у приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Апалькова Є.В. 06.06.2023 року за № 134/2023 (а.с.35-48), однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] нотаріус відмовив позивачу та рекомендував для оформлення своїх спадкових прав звернутись до суду. Ст.5 ЦПК України визначає, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved