Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29\~грудня 2012\~року міським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Львівського міського\~управління юстиції,\~актовий запис\~№ 2955. Обґрунтовує позов тим, що в шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Стосунки між ними не склались, в них почали виникати непорозуміння та суперечки, що призвело до того, що вони з 2020 року припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Втратили почуття любові одне до одного. Спроби примиритись позитивних результатів не дали. Вважає подальше збереження сім`ї неможливим, просить шлюб розірвати. Ухвалою від 02.10.2023 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою від 09 жовтня 2023 року, після усунення позивачем недоліків, прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судовому засіданні позивач позовні вимоги\~підтримала повністю,\~надала пояснення\~аналогічні змісту\~позовної заяви.\~Додатково пояснила,\~що почуття\~між ними\~втрачені з\~2020\~року,\~крім цього,\~відповідач перебуває\~за кордоном,\~що унеможливлює\~подальше спільне\~проживання, просить суд позов задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову, просить розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 29 грудня 2012 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2955. В шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З`ясовано, що сторони з 2020 року не проживають разом, фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, втратили почуття любові одне до одного. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини не суперечать інтересам сторін, а відтак, шлюб слід розірвати. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., згідно з квитанції № N1АА85816М від 26 вересня 2023 року, банк отримувача Казначейство України, отримувач УКуСихів.рм.Львів, р/р UA158999980313151206000013956, МФО 899998. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 536,80 грн. На підставі ст.ст.105, 109, 112 СК України,

Outcome: approved