Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання між ними шлюбу, зареєстрованого 28 грудня 2018 року. Сторони спільних дітей не мають. Спільне життя не склалося через постійні сварки та конфлікти, внаслідок чого шлюбні відносини припинені з червня 2023 року, з цього часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, майновий спір відсутній. Сторони в судове засідання не з`явилися, надали заяви про підтримання та визнання позовних вимог, в яких просили розглядати справу за їх відсутності. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 28 грудня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровали шлюб, про що виконавчим комітетом Малинівської селищної ради Чугуївського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 17, на підтвердження чого надане свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] , видане 28.12.2018. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - [PERSON] , дружині [PERSON] . Сторони спільних дітей не мають. Як вбачається зі змісту позову, спільне життя не склалося через постійні сварки та конфлікти, внаслідок чого шлюбні відносини припинені з червня 2023 року, з цього часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, майновий спір відсутній. Тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Судом, в порядку ст. 111 СК України, протягом розгляду справи не вживалися заходи щодо примирення подружжя шляхом надання строку для примирення, оскільки позивач у позові зазначила, що примирення неможливе, а відповідач не заявляв клопотання про надання строку для примирення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя та збереження сім`ї неможливим, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що в даному випадку позов задоволено повністю, судовий збір у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути зі сторони відповідача на користь позивача. Таким чином, судовий збір, сплачений позивачем при пред`явлені позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі, але враховуючи, що сторони не мають неповнолітніх дітей, покласти судовий збір на сторони порівну.

Outcome: approved