Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

1. Виклад позиції позивача. Представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорноморська перлина» в особі голови правління Станіславського Андрія Миколайовича 01.11.2022 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги та судових витрат. Позов обгрунтовано тим, що 10.07.2019 в багатоквартирному будинку, розташованому по [ADDRESS] створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорноморська перлина» (далі по тексту ОСББ «Чорноморська перлина»), що здійснює функції з управління будинком через свої органи управління. В межах покладених на ОСББ обов`язків, для належного утримання будинку та прибудинкової території, загальними зборами ОСББ «Чорноморська перлина» затверджено розмір внесків на утримання будинку, обов`язкових до сплати всіма власниками квартир та нежитлових приміщень будинку. ОСББ «Чорноморська перлина» належним чином виконує зобов`язання, передбачені Статутом, зокрема в частині забезпечення комунальних послуг та інших послуг з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Відповідачу належала квартира [ADDRESS] загальною площею 96,50 кв.м. За період з 01.01.2020 по 01.08.2021 загальна сума за комплекс спожитих житлово-комунальних послуг, надання яких забезпечив позивач складає 27 327,20 грн. Відповідач не оплачує послуги, тому позивач змушений звернутися до суду та просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 34247,88 грн. Також враховуючи той факт, що боржник який прострочив виконання зобов`язання на вимогу кредитора має сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом позивач, просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення в сумі 5 159,76 грн., 3% річних в сумі 1 760,02 грн., всього просить стягнути 34 247,88 грн. Представник відповідача-адвокат Лукинюк В.В. надав відзив на позовну заяву, проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що з позовної заяви не зрозуміло за, який період позивач вимагає стягнути заборгованість за комунальні послуги, не надано детального розрахунку. Договори на електропостачання з власниками квартир у багатоквартирному будинку укладаються індивідуально та виключно між виконавцем послуг та споживачем, а договорі про участь у витратах від 01.01.2020 не є договором надання житлово-комунальних послуг. Утримання будинку та прибудинкової території відбувається силами та засобам самих мешканців. Нарахування штрафних санкцій є незаконним, оскільки на території України введено воєнний стан на підставі викладеного, просив у задоволенні позову відмовити (а.с.79-77). Представником позивача Станіславською А.В. 27.01.2023 подано до суду відповідь на відзив, письмової пояснення по справі (а.с.84-87). ІІ. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу від 01.11.2022 цивільну справу розподілено судді Петрюченко М.І. (а.с.62. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 15.11.2022 провадження у справі відкрито, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.66-67). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS] загальною площею 96,50 кв м. (а.с.19). За період з 01.12.2020 по 01.08.2021 загальна сума за комплекс спожитих житлово-комунальних послуг, надання яких забезпечив позивач складає 27 327,20 грн. Відповідач не оплачує послуги, тому позивач вимушений звернутися до суду та просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 27 327,20 грн. (а.с.17). Згідно розрахунку наведеного у позові, інфляційне збільшення скаладє 5 159,76 грн., 3% річних в сумі 1 760,02 грн., а всього просить стягнути 34 247,88 грн (а.с.8-10). Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорноморська перлина» діє на підставі Статуту, який затверджено установчими зборами співвласників багатоквартирного житлового будинку, протоколом № 1 від 30.04.2019 (а.с.51-55). Пунктом 2.1 Статуту встановлено, що метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, здійснення заходів щодо доведення прийнятого в експлуатацію будинку [ADDRESS] до стану, придатного для проживання в ньому, забезпечення його належної експлуатації та утримання, дотримання співвласниками своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Відповідно до п.3.1 Статуту, органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління та ревізійна комісія (ревізор) об`єднання. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорноморська перлина», як колективний споживач, використав своє право укладати договори про надання комунальних послуг відповідно до Статуту в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем, як це передбачено ч.3 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Позивачем здійснювався комплекс регламентних робіт з забезпечення утримання будинку та прибудинкової території на підставі укладених договорів. Забезпечення електроенергією здійснюється за договором №б/н від 01.01.2020 про участь у витратах за договором про постачання електроенергії № 03-1042-ПЦВ від 01.01.2019 укладеним з ТОВ «ООЕК» (а.с.20). Послуги з утримання сайту здійснюється відповідно до договору на інформаційно-обчислювальне обслуговування між ОСББ та ТОВ «Айдом» № 00236 від 09.01.2020 та договору на інформаційно-обчислювальне обслуговування між ОСББ та ФОП [PERSON] № 3096 від 01.04.2020 (а.с.21-24). Послуги з централізованого водопостачання та водовідведення здійснюється відповідно до договору між ОСББ та КП «Чорноморськводоканал» №79 від 11.12.20 (а.с.25-26). Вивезення сміття здійснюється відповідно до колективного договору на послуги з поводження з побутовими відходами між ОСББ та ТОВ «ТВ-Серрус» №146-ЧР від 01.01.2020 та № 193-ЧР від 01.01.2021 (а.с.27-29, 29-30). Постачання теплової енергії здійснюється згідно договору з колективним споживачем про надання послуг з постачання теплової енергії між ОСББ та ТОВ «КАЛОРЕ» №4 від 30.11.2019 (а.с.31-36). Всі укладені договори погоджені протоколами засідання правління ОСББ, а також погоджені рішенням загальних зборів ОСББ (протокол № 2 від 20.06.2020) (а.с.41). В судовому засіданні представник позивача - адвокат Станіславська А.В. підтримала позовні вимоги в повному обсязі та надала письмові пояснення із запереченнями на доводи представника відповідача. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. ІV. Оцінка Суду. Відповідно до ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено ,що суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч.2 ст.382 Цивільного кодексу України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Частиною першою статті 385 Цивільного кодексу України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (ч.1 ст.17, ст.20, ч.ч. 6,7,8 ст.22, ч.4 ст.23) встановлено обов`язок власників квартир у багатоквартирному будинку нести витрати по утриманню спільного неподільного майна, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка в загальному обсязі обов`язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі приміщень, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Частиною 10 ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено обов`язок співвласника багатоквартирного будинку своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначено відповідним договором. Враховуючи викладене суд вважає, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами факт надання йому позивачем зазначених послуг, за які останній зобов`язаний здійснювати оплату, матеріали справи також не містять доказів того, що позивачем не надавались чи не якісно надавались послуги за які відповідач повинен сплачувати кошти у встановленому розмірі. Відносно незгоди відповідача з тарифами, в даному випадку на постачання електричної енергія, суд зазначає, що розглядає справу проводиться в межах заявлених позовних вимог, оцінуючи їх на підставі наданих суду доказів, відповідно до положень ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України. Зустрічних позовних вимог відповідачем в встановлений строк не подавалися, оцінка його доводів проводиться на підставі наданих ним доказів. Судом враховується правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц, відповідно до яких споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Суд зазначає, що відповідно до положень Статуту ОСББ співвласники багатоквартирного будинку зобов`язані виконувати обов`язки, передбачені Статутом, виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, та здійснювати витрати на управління багатоквартирним будинком. Згідно положень ст.ст.68, 162 Житлового кодексу Української РСР, квартирна плата та плата за житлово-комунальні послуги сплачуються своєчасно. Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6- 2951цс15 викладеній в постанові від 20.04.2016, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача має бути стягнута заборгованість за надані послуги, відповідно до наданих позивачем розрахунків. Протилежних доводів відповідачем суду не надано та не спростовано. Також, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми інфляційних втрат в сумі 5 159,76 грн. та 3 % річних в сумі 1750,92 грн. з наступних підстав. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц вказала, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України). Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 16.12.2015 у справі №6-2023цс15, а також аналогічного правового висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 по справі № 712/8916/17 встановлено, що за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України. З огляду на те, що відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом За змістом статті 552, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником зобов`язання, його борг складає: основну суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Таким чином, в ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних нарахувань та 3% річних. Доводи та заперечення відповідача та його представника висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29). Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чорноморська перлина» до відповідача про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивач, крім заборгованості просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги та сплатою судового збору. Частиною 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових право відношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. Між позивачем та адвокатом Станіславською А.В. укладено договір про надання правової допомоги від 21.09.2022 (а.с.56-57). Відповідно до положень ст.133 та ч. ч.1-3 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, ч.2 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.8 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат, що підтверджується розрахунком витрат на послуги, надані адвокатом по даній цивільній справі (а.с.60-61). Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved