Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

АТ «Альфа-Банк» через свого представника звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.10.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2006/13-2.06/865. Відповідно до умов вищевказаного Договору, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 29 530, 00 дол. США. Свої зобов`язання позивач виконав, надавши відповідачу грошові кошти позичальникові. В свою чергу відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повернути Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачеві кредит, однак відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28.07.2022 року має прострочену заборгованість яка в загальному розмірі становить 155 533, 11 грн., та складається з: 28 882, 05 грн. - сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість; 126 651, 83 грн. - сума заборгованості за інфляційними витратами. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених Договором, в тому числі у затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення Кредиту за Договором. На забезпечення умов виконання кредитного договору №2006/13-2.06/865 від 23.10.2006 року з [PERSON] було укладено Договір поруки №07-15/996 від 23.10.2006 року. Відповідно до умов Договору поруки, поручитель поручається за виконання боржником умов Кредитного договору власними коштами. Відповідно до умов Договору поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором поручитель разом з боржником солідарно відповідає перед позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених Кредитним договором. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачами зобов`язання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту та відсоткам. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07.12.2022 року вищевказану позовну заяву передано на розгляд за територіальною підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. 01.02.2023 справа надійшла до Деснянського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2023 розгляд даної судової справи визначено здійснювати судді Зотько Т.А. Згідно ухвали судді Деснянського районного суду м.Києва від 06.02.2023, позов прийнято до провадження та визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачам копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 155 533, 11 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 240, 50 грн. з кожного з боржників. [PERSON] в особі свого представника - адвоката Крушенівського Р.О. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2023 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді від 17.07.2023 року заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2023 року було скасовано та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 08.08.2023 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Крушенівського Р.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення проти позовних вимог з посиланням на те, що заборгованість за договором кредиту №2006/13-2.06/865 від 23.10.2006 року була сплачена відповідачем [PERSON] ще у 2017 році, та у позивача відсутні будь які підстави для нарахування заборгованості за ставкою 3% та інфляційних втрат за період з 29.07.2019 року по 28.07.2022 рік. Крім того, позивачем було пропущено строки позовної давності. Представник просив суд застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 31.08.2023 на адресу суду від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Рудаченка А.О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позовних вимог посилаючись на ті обставини, що відповідачем [PERSON] було погашено заборгованість за договором кредиту №2006/13-2.06/865 від 23.10.2006 року, що підтверджується постановою про закриття виконавчого провадження, у зв`язку з повним та фактичним погашенням заборгованості. Згідно з вимогами ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов до наступних висновків. Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Судом встановлено, що 23 жовтня 2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали Договір кредиту №2006/13-2.06/865 (додаткова угода №1 від 23.10.2006 р., додаткова угода № 1 від 23.10.2006 р. Згідно з п. 1.1 Кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 29 530,00 дол. США зі сплатою 12,45 % процентів річних. Відповідно до пп.3.3.7., 3.3.8. Кредитного договору Позичальник зобов`язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями, визначеного в п. 1.1.1. цього Договору. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору - у випадку прострочення строків повернення кредиту Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період. Відповідно до п. 4.5. Кредитного договору у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених пп.3.3.6., 3.3.7. Кредитного договору, протягом більш, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Позичальник взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором не виконав, грошові кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту та відсоткам не сплатив, чим грубо порушив умови Кредитного договору. Згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «Украсоцбанк» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,а з 10 серпня 2018 року змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», (скорочено - АТ «Укрсоцбанк»). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1.3.2. Кредитного договору в забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань перед Кредитором за цим Договором щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафу), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за цим Договором, Кредитор уклав: Договір поруки № 07-15/995 від 23.10.2006 р. (договір про внесення змін від 23.10.2006 р.) з відповідачем [PERSON] .. Згідно з пунктом 1.1. Договору поруки 1 Поручитель зобов`язується перед Кредитором солідарно відповідати за виконання Позичальником у повному обсязі зобов`язань за Договором кредиту №2006/13-2.06/865 від 23.10.2006 р., а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту. Згідно з пунктом 3.1.4. Договору поруки Поручитель зобов`язаний у разі невиконання Позичальником та Поручителем, забезпеченого порукою зобов`язання, відповідати перед Кредитором як солідарні боржники всім своїм майном, на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення. Ці пункти Договору поруки цілком відповідають ст. 554 ЦК України, в яких зазначено, що при порушенні боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна) відповідальність поручителя. Причини невиконання Позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання Поручителем зобов`язань по даному договору. Відповідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 29 530, 00 дол. США., що підтверджується копією розрахунку банку за період з 29.07.2019 по 28.07.2022 року. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наданого на відповідь на адвокатський запит від 19.06.2023 року вих..19/06/23 відповідачем листа ТОВ «ФК «ГЛОРІЯ» від 23.06.2023 року №23/06-23, 09.08.2017 року ТОВ «ФК «ГЛОРІЯ» взяло участь у електронних торгах на електронному сайті ДП «СЕТАМ», щодо придбання майнових прав на квартиру [ADDRESS] . У відповідності до протоколу проведення електронних торгів №277919 ТОВ «ФК «ГЛОРІЯ» було визначено переможцем вказаних торгів. 22.08.2017 року ТОВ «ФК «ГЛОРІЯ» здійснило оплату за придбаний лот на рахунок Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області у розмірі 570 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №45 від 22.08.2017 року. Відповідно до листа Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Міністерства юстиції України Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 28.06.2023 №55244 вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 49524338 з примусового виконання виконавчого листа № 755/24512/14-ц виданого Дніпровським районам судом м. Києва від 06.11.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошової суми у розмірі 243,60 грн. Станом на теперішній час виконавче провадження повернуто стягувачу. На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 52216859 з примусового виконання виконавчого листа № 755/24512/14-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 06.11.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошової суми у розмірі 243,60 грн. (повторно). 13.12.2017 року державним виконавцем ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням. Кошти перераховані стягувачу відповідно до платіжної інструкції №3880 від 24.10.2017 року. На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 49524382 з примусового виконання виконавчого листа № 755/24512/14-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 06.11.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошової суми у розмірі 1804,56 грн. Станом на теперішній час виконавче провадження повернуто стягувачу. На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 52216832 з примусового виконання виконавчого листа № 755/24512/14-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 06.11.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошової суми у розмірі 1804,56 грн.(повторно). 13.12.2017 року державним виконавцем ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням. Кошти перераховані стягувачу відповідно до платіжної інструкції №3879 від 24,10.2017р. На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 51911358 з примусового виконання виконавчого листа № 755/24512/14-ц виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 06.11.2014 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» грошової суми у розмірі 320 911,68 грн. 18.12.2017 року державним виконавцем ухвалено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі ст. 39 п. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням. Кошти перераховані стягуванч відповідно до платіжної інструкції № 2361 від 11.09.2017р. Доказів, які б спростовували наведені стороною відповідачів факти, позивачем не представлено, хоча під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вбачається з наданих представником відповідача [PERSON] - адвокатом Крушенівським Р.О. документів, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем була погашена згідно платіжної інструкції № 2361 від 11.09.2017 року. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Враховуючи той факт, що відповідачем [PERSON] було повністю погашено заборгованість за кредитним договором №2006/13-2.06/865 від 23.10.2006 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 2361 від 11.09.2017 року, а відтак суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність у відповідачів заборгованості перед позивачем у заявленому розмірі 155 533,11 грн. за період з 29.07.2019 по 28.07.2022, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed