Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про стягнення нарахованої але на виплаченої заробітної плати . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у період з 29.01.1996 року по 20.12.2022 року позивач перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» обіймаючи посаду оператора ЕВМ і ВМ. 22.12.2022 року вона була звільнена з займаної посади , у зв`язку зі скороченням штату , на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. В день звільнення відповідач не провів повний розрахунок та не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, за період серпня 2022 р по грудень 2022 року. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 33416,57 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що дійсно станом на 24.10.2023 існує заборгованість ТОВ «ЗТМК» по заробітній платі перед [PERSON] , яка після вирахування податків та зборів складає 33416,57 грн., що на переконання суду є визнанням позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 29.01.1996 року по 20.12.2022 року [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» обіймаючи посаду оператора ЕВМ і ВМ, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] ( а.с. 4 ). Станом на 24.10.2023 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість по заробітній платі в розмірі 33416,57 грн., що підтверджується клопотанням ТОВ «ЗТМК» від 24.10.2023 №25-16/709 ( а.с. 22). Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче визначеної законом. Право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 94 КЗпП та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За змістом ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати (ч. 1). У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ч. 2). Факт існування даної заборгованості відповідачем не заперечується, як і не заперечується безпосередньо сума заборгованості. Таким чином, наданими належними письмовими доказами встановлений факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати, що складає 33416,57 грн. та підлягає стягненню на користь [PERSON] . Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір».

Outcome: approved