Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки і піклування - виконавчий комітет Наркевицької селищної ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 12 серпня 2016 року був укладений шлюб між нею та [PERSON] . Від шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . З моменту свого народження і до дати звернення до суду з вказаною заявою, малолітня донька ні разу не бачила відповідача, оскільки останній умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо нехтує ними. 20 грудня 2021 року шлюб між ними розірвано. З [PERSON] на утримання дитини за судовим наказом стягуються аліменти в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2020 року і до повноліття дитини. Однак, станом на дату звернення до суду з зазначеним позовом, відповідач аліментів не сплачує, тому станом на 09 лютого 2023 року має заборгованість в сумі 65 462,83 грн. Відповідач не виявляє щодо доньки батьківського піклування від дня її народження, жодного разу не цікавився станом здоров`я дитини, її матеріальним забезпеченням, матеріальної допомоги не надає. Крім того, двічі був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 185 КК України з призначенням відповідних строків покарання. На даний час відповідачу оголошену про підозру за ч. 1 ст. 296 та ч. 1 ст. 263 КК України. Тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їхньої доньки [PERSON] . Ухвалою суду від 23 березня 2023 року по справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 16 червня 2023 року ухвалою суду підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання 08 листопада 2023 року представник позивача подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності. Позивач, будучи присутньою в попередніх судових засіданнях пояснила, що відповідач від народження доньки не цікавиться нею, не спілкується, не здійснює її виховання та належне забезпечення, усі обов`язки по вихованню та належному матеріальному забезпеченні здійснює вона, хоча жодних перешкод для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків вона не чинить. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав та про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи: орган опіки і піклування - виконавчий комітет Наркевицької селищної ради у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій справу просить слухати у її відсутності, щодо вирішення позову покладається на думку суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 09 жовтня 2023 року пояснила, що вона [PERSON] знає давно, спілкуються часто і близько. Батько дитини - [PERSON] ніякою участі у вихованні дитини не приймає. Коли дитина хворіє, то вона ніколи не чула про його допомогу. В розмові ніколи не розказувала, що [PERSON] наполягав на зустрічах з дитиною. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 09 жовтня 2023 року пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] , знає її з дитинства і у них гарні сусідські відносини. [PERSON] ніколи не бачила, хоча в розмовах [PERSON] казала, що не проти того, що батько спілкувався з дитиною. [PERSON] з дитиною бачить дуже часто і при зустрічах дівчинка ніколи батька не згадує, про неї піклується лише мати. Стосунки дитини з матір`ю дуже гарні. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, враховуючи пояснення позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01 вересня 2020, виданим виконавчим комітетом Наркевицької селищної ради Волочиського району Хмельницької області. Відповідно до довідки № 5/5554 від 05 грудня 2018 року, виданої ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» [PERSON] був засуджений за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та довідки № 25.10-22/1583 від 09 лютого 2023 року про наявність заборгованості зі сплати аліментів станом на 09 лютого 2023 року наявна заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] в сумі 65462,83 грн. Відповідно до висновку від 23 лютого 2023 року виконавчого комітету Наркевицької селищної територіальної громади, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , [INFO]. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. У відповідності з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, який вказує на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини. Сам відповідач не з`явився ані до суду для розгляду цієї справи, ані до комісії з питань захисту прав дитини. На думку суду, така його поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі дитини. Тому, після повного, всебічного та об`єктивного встановлення обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає необхідним позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки, оскільки з народження дитини, якій вже на даний час 3 роки, не здійснює її виховання, не піклується про її фізичний та моральний розвиток, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини про, що свідчить його заборгованість по аліментах, не має жодного зв`язку із дитиною, що в умовах сучасних можливостей для комунікації свідчить про його свідоме ухилення та небажання виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню та розвитку дитини, а тому суд приходить до висновку, що така поведінка відповідача є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав. При цьому судом враховується, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу та допускається при наявності вини в його батька/матері, які належно не виконують своїх батьківських обов`язків. Суд роз`яснює, що згідно ч. 1 ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн. судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved