Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 24.07.2023 позивачка [PERSON] звернулась до суду через свого представника [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності шляхом одержання грошової компенсації. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона успадкувала після смерті [INFO] матері [PERSON] 1/4 частку житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Власником решти, 3/4 частин цього житлового будинку, є її рідний брат, відповідач у справі [PERSON] . Зважаючи на неможливість реального поділу спільного часткового майна з виділенням часток у натурі, позивачка звернулася 17.12.2019 до відповідача з вимогою виплатити їй грошову компенсацію за належну 1/4 частку вищевказаного будинку. Посилаючись на ігнорування відповідачем [PERSON] її звернення та не сплати ним добровільно компенсації, це і змусило позивачку звернутися до суду з вказаним позовом, згідно з яким вона просила припинити її право власності на свою 1/4 частку спірного житлового будинку та стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості цієї частки, що згідно висновку експерта, складає 47\~328 грн 25 коп. та понесені нею судові витрати на оплату судового збору. Присутні у судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] , посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] під час судового розгляду справи пред`явлений до нього позов визнав повністю, не заперечував проти сплати позивачці компенсації за належну їй 1/4 частину житлового будинку у вищевказаному розмірі. Фактичні обставини встановлені судом. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Після смерті\~останньої\~її\~діти,\~зокрема дочка,\~позивачка\~у\~справі,\~ [PERSON] \~та\~син,\~відповідач у\~справі [PERSON] ,\~успадкували належний\~матері житловий\~будинок з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~що розташований\~по [ADDRESS] . Насамперед, [PERSON] успадкувала 1/4 частину цього будинку, а [PERSON] решту 3/4 його частин (а.с.7). Ставши власницею меншої частки цього житлового будинку, позивачка 17.12.2019 звернулася до співвласника більшої частки цього майна з тим, щоб останній виділив їй належу частку у натурі або ж сплатив їй грошову компенсацію вартості своєї частки. Але отримавши таке звернення позивачки 19.12.2023, відповідач [PERSON] на нього ніяк не зреагував (а.с. 10,11). Згідно рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області, ухваленого 11.11.2022 по цивільній справі № 193/101/20, [PERSON] виділено у натурі у власність 1/4 (одну четверту) частку згаданого вище житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (а.с.40-41). Дніпровський апеляційний суд своєю постановою від 22.03.2023 назване рішення суду першої інстанції скасував і ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності\~(а.с.42-46). Судом апеляційної інстанції також роз`яснено позивачці, що оскільки згідно висновків будівельно-технічної експертизи № 5504/5505-20 від 10.02.2021 технічно неможливо поділити у реальних частках спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами відповідно до часток сторін, то [PERSON] вправі звернутися до суду з новим позовом з вимогами щодо матеріальної компенсації вартості її частки в спірному майні. Крім того,\~у рамках\~цієї цивільної\~справи (№193/101/20)\~Дніпропетровським НДІСЕ\~було проведено\~21.01.2022\~судову оціночно-будівельну\~експертизу за\~№2016-21,\~згідно якої\~ринкова вартість\~житлового будинку\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~розташованого по [ADDRESS] складає 189\~313,00 грн (а.с.27-38).. Відтак, грошова компенсація частки житлового будинку позивачки визначена останньою вірно і становить 47\~328 грн 25 коп. (189\~313 грн : 4). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Предметом позову [PERSON] є вимоги про стягнення грошової компенсації частки будинку із іншого співвласника\~ [PERSON] . Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 4\~ст. 41 Конституції України, ч. 1\~ст. 321 ЦК України). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 2\~ст. 356 ЦК України). Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до ч. 1\~ст. 358 ЦК України\~повинні здійснювати за взаємною згодою. Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна. Згідно з ч. 1, ч. 2\~ст. 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2\~ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно. Разом з тим, за положеннями ст.\~21,\~41 Конституції України, ст.\~319,\~358 ЦК України\~усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Крім того, відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Тлумачення ч. 3\~ст. 358 ЦК України\~свідчить, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності. Випадки, коли співвласник майна у порядку поділу спільного майна бажає отримати за належну йому частку в спільному майні, шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно, врегульовані\~ст. 364 ЦК України. Висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4цс14 та від 13 січня 2016 року та у справі № 6-2925цс15. Так, у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року в справі № 6-2925цс15 зроблено висновок, що з врахуванням закріплених в п. 6\~ст. 3 ЦК України\~засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивач у частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до ч. 3\~ст. 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Отже при вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки будинку, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаних спеціальних норм\~Цивільного кодексу\~суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників, принципу пропорційності цивільного судочинства та дотримання розумного балансу між приватними інтересами фізичних осіб. Відтак,\~зважаючи на\~те,\~що за\~висновками будівельно-технічної експертизи № 5504/5505-20 від 10.02.2021 технічно неможливо поділити у реальних частках спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами відповідно до часток сторін, відповідач [PERSON] має у власності більшу частку цього житлового будинку (3/4) у порівнянні з позивачкою [PERSON] , яка володіє рештою 1/4 його частиною, з огляду на те, що відповідач все життя мешкав у вказаному будинку та проживає у ньому разом зі своєю сім`єю і на час розгляду справи, приймаючи до уваги те, що сторони хоча є ріднею між собою, проте на протязі останніх декількох років мають напружені та неблизькі відносини між собою, що унеможливлює їх спільне проживання у належному їм житловому будинку, тому суд вважає, що доводи позивачки, щодо способу виділу їй частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, саме шляхом одержання грошової компенсації вартості частки, за наведених обставин, є доцільним і підлягає застосуванню. При цьому, суд вважає, що позивачкою належними та допустимими доказами підтверджена вартість житлового будинку, а відтак і вартість належної їй частки у ньому. Судом з`ясовано, що відповідач спроможний, принаймні частинами, як він стверджував під час розгляду справи, сплатити позивачці компенсацію вартості належної їй частки цього будинку. Водночас, варто зауважити, що факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам по собі не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати. Якщо у цього відповідача будуть відсутні кошти, зокрема регулярні доходи, для реального виконання рішення суду, за яким на користь позивача треба виплатити компенсацію, то під час виконавчого провадження виконавець може звернути стягнення на майно відповідача, у тому числі на присуджену йому річ (стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Виручені від реалізації кошти спрямовуються на задоволення вимог стягувача, сплату виконавчого збору, відшкодування витрат виконавчого провадження тощо. Згідно вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оскільки відповідач повністю визнав пред`явлений до нього позов і позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі і жодним чином не порушують прав та інтересів інших осіб, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. \~При цьому,\~варто\~зауважити,\~що\~згідно правової позиції, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21) (п. 50), згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої\~статті 71 СК України\~згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої\~статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18,\~Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду\~від3 лютого 2020 року у\~справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного судувід 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19). Крім того,\~за висновками\~Великої Палати\~Верховного суду,\~висловлених під\~час ухвалення\~вже згаданої\~вище постанови,\~зазначено,\~що коли\~особа\~звернулася\~до суду\~за\~захистом\~її порушеного,\~невизнаного\~чи\~оспорюваного права\~або\~інтересу,\~а\~суд\~позов задовольнив,\~то\~виконання\~його рішення\~має\~бути\~настільки,\~наскільки\~це\~можливо,\~щоб\~відновити\~стан позивача,\~який\~існував\~до порушення\~його\~права\~та інтересу,\~чи\~не допустити\~таке\~порушення.\~Судове\~рішення\~не повинне\~породжувати\~стан невизначеності\~у\~відносинах позивача\~з\~відповідачем\~і вимагати\~від\~них\~подальшого вчинення\~узгоджених\~дій\~для вичерпання\~конфлікту. Це відповідатиме принципу процесуальної економії,\~згідно з\~яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (про що вже згадувалося у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)). З огляду\~на це,\~зважаючи,\~що позивачці\~присуджено грошову\~компенсацію вартості належної їй\~1/4\~частки житлового\~будинку, то право власності останньої на цю частину належить припинити і визнати водночас право власності на цю частину будинку за відповідачем, який за цим рішенням, власне, повинна сплатити [PERSON] відповідну компенсацію, і у підсумку, стане єдиним власником згаданого житлового будинку. Розподіл судових витрат. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються у тому числі з судового збору. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1\~ст. 141 ЦПК України). Оскільки позов [PERSON] задоволено повністю, то понесені нею витрати на оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на її користь у повному обсязі.

Outcome: approved