Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу за її відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивача [PERSON] адвокат Аждер В.А. на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: витяг № 2022/000272562 з реєстру Ренійської територіальної громади від 09.08.2022р.; витяг № 2022/006952368 з реєстру Ренійської територіальної громади від 01.09.2023р.; свідоцтво про смерть [PERSON] ; свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 09.01.1997р.; заповіт [PERSON] від 12.12.2002р.; витяг Ренійського БТІ № 2691133 від 29.01.2004р. з реєстру прав власності на нерухоме майно; договір купівлі-продажу квартири від 18.08.2022р.; акт прийому-передання за договором купівлі-продажу від 18.08.2022р.; розписка [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності, аргументуючи свої вимоги тим, що 18 серпня 2022 року між сторонами була досягнута домовленість про купівлю позивачем належної відповідачу квартири за адресою: [ADDRESS] . Того ж дня сторони уклали між собою відповідний письмовий договір, позивач передала відповідачу обумовлену суму, а відповідач надала позивачу нерухоме майно для вільного користування та володіння. Сторони також домовились про подальше нотаріальне посвідчення договору. Однак договір купівлі-продажу квартири так і не був посвідчений нотаріально, придбане у відповідача нерухоме майно не переоформлене на позивача, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального засвідчення правочину. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово звертався до відповідача, однак усі спроби були безрезультатними, а відповідач не вжила ніяких заходів щодо належного посвідчення договору. Крім того, після укладення угоди з`ясувалось що відповідач не оформила належним чином своїх прав на нерухомість у передбаченому законом порядку. При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на квартиру, позивачу було роз`яснено, що зробити це одноособово та за відсутності оформленого у передбаченому законом порядку права власності на нерухоме майно неможливо. Враховуючи вищенаведене, позивач була вимушена звернутися із позовом до суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках. Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі позивач [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про купівлю-продаж квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS] , вона не знала і не могла знати про те, що відповідач не мала права на відчуження нерухомості, так як нерухоме майно не було зареєстроване у передбаченому законом порядку. Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідача щодо квартири та встановленні права на нерухомість у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на нерухоме майно за позивачем як за добросовісним набувачем. Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.

Outcome: approved