Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна про встановлення факту прийняття спадщини. В своєму позові зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка була давньою знайомою матері позивачки. На момент її смерті родичів в живих у неї не залишилося, тому вона часто провідувала [PERSON] , намагалася допомогти їй продуктами харчування та речами. [PERSON] проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] . Вказана квартира належала їй згідно свідоцтва про право власності на житло від 06 листопада 1998 року, виданого державним житлово-комунальним підприємством «Південне» та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія [NUMBER] , зареєстровано в реєстрі за №4-3398 від 18.12.2008 року, видане П`ятою дніпропетровською нотаріальною конторою, [PERSON] успадкувала частку квартири після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Як зазначає позивачка, [PERSON] наголошувала, що бажає скласти заповіт на ім`я [PERSON] . Однак, за життя [PERSON] не встигла звернутися до нотаріуса для оформлення заповіту, а позивачка на цьому не наполягала. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., яка постановою від 18.07.2023 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки пропущено строк для прийняття спадщини та не надано доказів у підтвердження родинних зв`язків зі спадкодавцем або рішення суду, що набрало законної сили, у підтвердження факту сумісного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років як спадкоємець четвертої черги, а також не надані правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке входить до складу спадщини. Тому просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 07 вересня 2023 року указану позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою судді від 13 вересня 2023 року було відкрито провадження у даній справі. 22 вересня 2023року відповідачка [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю. 29 вересня 2023 року [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, просила встановити факт її, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю з січня 2016 року по [INFO] , тобто до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила наступне. [INFO] померла [PERSON] , яка була рідною тіткою по матері однокласниці позивачки за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] , з якою вона була подругами починаючи з 1964року. Оскільки [PERSON] не мала дітей і проживала лише з чоловіком [PERSON] , то вони були постійними бажаними гостями у сім`ї [PERSON] . Після закінчення школи та інституту [PERSON] та [PERSON] продовжували дружити і спілкуватися з [PERSON] , бо [PERSON] була єдиною близькою родичкою [PERSON] . Оскільки [PERSON] за сімейними обставинами переїхала проживати до петербурга, то опікуватися тіткою та її чоловіком, вона доручила саме [PERSON] , як близькій подрузі. Отже впродовж багатьох років вона спілкувалася та опікувалася [PERSON] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті вона допомогла [PERSON] поховати його та в подальшому оформити після його смерті спадщину. Після смерті свого чоловіка [PERSON] стала відлюдкуватою, не довіряла людям, навіть сусідам. Коло її спілкування було досить вузьким - [PERSON] та давня приятелька з дочкою [PERSON] . Впродовж з 2008року по 2015рік вона разом з [PERSON] не проживала, бо мала опікуватися своїми хворими батьками, але наприкінці 2015року [PERSON] зателефонувала [PERSON] і наполягала на тому, щоб остання більше уваги приділяла її тітці, бо вона потребувала допомоги та опіки, тому за згодою [PERSON] позивачка на початку 2016року переселилася проживати до неї, оскільки працювала неподалік і мала можливість надавати допомогу тітці своєї подруги, яка зазначила їй на тому, що в разі її згоди опікуватися її родичкою, вона не буде претендувати, як єдина близька родичка, на спадщину після її смерті і саме позивачка зможе успадкувати ту нерухомість , яку має [PERSON] , а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . З січня 2016року до 22 січня 2022року позивачка [PERSON] проживала разом з [PERSON] , вела спільне господарство, опікувалась нею, лікувала, бо вона страждала хворобою серця, доглядала, сплачувала комунальні послуги. А в подальшому саме вона поховала [PERSON] . Після смерті [PERSON] , яка сталася [INFO] , відкрилася спадщина, що складалася з квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала їй : частка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 листопада 1998 року, виданого державним житлово-комунальним підприємством «Південне», та частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія ВМА №958582, зареєстровано в реєстрі за №4-3398 від 18.12.2008 року, видане П`ятою дніпропетровською нотаріальною конторою, [PERSON] успадкувала 1/2 частку квартири після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.11.2008 року. Оскільки саме вона поховала [PERSON] , що підтверджується довідкою про причину смерті № 187 від 31.01.2022 року, та лікарським свідоцтвом про смерть за № 187 від 31.01.2022року, виданим КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», довідкою про поховання від 03.02.2022 року, виданою ритуальною службою ФОП « [PERSON] », квитанцією про сплату ритуальних послуг на суму 17000 грн., виданою ритуальною службою ФОП « [PERSON] », то після її смерті залишилася проживати у вказаній квартирі згідно до домовленості з рідною племінницею померлої. Звернувшись до нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , вона дізналася, що спадкова справа була відкрита у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М., куди вона і звернулася з відповідною заявою, де дізналася що з аналогічною заявою звернулися і відповідачі [PERSON] та [PERSON] , якого вона взагалі не знала. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. від 25.07.2023 року за вих №110, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки пропущено строк для прийняття спадщини та не надано доказів у підтвердження родинних зв`язків зі спадкодавцем або рішення суду, що набрало законної сили, у підтвердження факту сумісного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років як спадкоємець четвертої черги, а також не надані правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке входить до складу спадщини. Тому просить, з урахуванням уточнень, встановити факт її, [PERSON] , [INFO] , рнокпп [NUMBER] , постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю з січня 2016 року по [INFO] , тобто до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 25 вересня 2023 року зустрічний позов [PERSON] прийнятий до спільного провадження до первісного позову [PERSON] , оскільки обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. У судове засідання позивач \~ \~ \~ \~ за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом [PERSON] не з`явилась, про час та дату повідомлена належним чином, представник позивача адвокат Опара Г.В. надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, у зустрічному позові [PERSON] відмовити. У судове засідання відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] , не з`явилась, про час та дату повідомлена належним чином, представник позивача адвокат Сорока Т.В. надала суду заяву, в якій підтримала зустрічні позовні вимоги, просила їх задовольнити, у первісному позові просила відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату повідомлений належним чином, відзиву та заяв не надавав. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна у судове засідання не з`явилась, про час та дату повідомлена належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази та пояснення свідків, допитаних у судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , зареєстровано Соборним районним у м.Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідний актовий запис №301. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06 листопада 1998 року, виданого державним житлово-комунальним підприємством «Південне» [PERSON] належала частка квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно із до свідоцтвом про право на спадщину за законом, серія ВМА №958582, зареєстровано в реєстрі за №4-3398 від 18.12.2008 року, видане П`ятою дніпропетровською нотаріальною конторою, [PERSON] належала частка квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.11.2008 року [PERSON] належала в цілому квартира за адресою: [ADDRESS] . Також судом було витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. спадкову справу, відкриту після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Оглянувши у судовому засіданні спадкову справу, заведену після смерті [PERSON] яка померла [INFO] , суд встановив, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. від 18 липня 2023 року відмовлено [PERSON] у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] Підставою чого є відсутність підтвердження родинних стосунків зі спадкодавцем. Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. від 25 липня 2023 року відмовлено [PERSON] у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , оскільки пропущено строк для прийняття спадщини та не надано доказів у підтвердження родинних зв`язків зі спадкодавцем або рішення суду, що набрало законної сили, у підтвердження факту сумісного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років як спадкоємець четвертої черги, а також не надані правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке входить до складу спадщини. Відповідно до акту від 11.05.2023 року, складеного сусідами по будинку, вбачається, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] з січня 2016 року по день смерті, вели спільне господарство та жили однією сім`єю. Відповідно до довідки про поховання, виданої 03.02.2022 року ФОП [PERSON] поховання [PERSON] здійснила [PERSON] за власні кошти. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знає сім`ю [PERSON] і [PERSON] з 2016 року, бо винаймає квартиру [ADDRESS] . Спочатку знайомства взагалі вважав, що це мати та дочка. [PERSON] впродовж всіх років проживала разом з [PERSON] , піклувалася і доглядала за нею, купували ліки, продукти, і все необхідне, сплачувала комунальні послуги, поховала останню у січні 2022року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знає сім`ю [PERSON] і [PERSON] з кінця 2016 року, бо декілька разів займався сантехнічним ремонтом у квартирі за адресою: [ADDRESS] , бачив що [PERSON] та [PERSON] живуть як родина. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), про що зазначено у ст. 1216 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. А відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Згідно до\~ ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець,\~який \~постійно проживав\~разом зі\~спадкодавцем \~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого ст.\~1270\~ЦК України,\~він не\~заявив \~про відмову\~від неї. Відповідно до ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.\~3\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Пунктом 6 цієї ж статті передбачено, що реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Сама по собі реєстрація місця проживання спадкодавця за іншою адресою на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 2 ст.\~1268\~ЦК України про неприйняття спадщини спадкоємцями, які на час відкриття спадщини фактично проживали разом зі спадкодавцем у одному будинку за однією і тією ж адресою. У відповідності до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 17\~Закону України\~від 23\~лютого 2006\~року №3477-IV\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.6\~Європейської конвенції\~з прав\~людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою №48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Згідно ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.\~ Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Згідно ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст.\~124\~Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою вибраний заявлені вимоги не підтверджені належними, достовірними та достатніми доказами. Натомість зустрічні позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати розподілити в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved