Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до Територіальної громади в особі Нікопольської міської ради та просить суд встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] , померлим [INFO] , встановивши що він приходиться позивачеві двоюрідним братом, визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірним будівлями розташований по [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його рідна тітка [PERSON] . До дня смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з: - 4/6 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок літ. А загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м. з надвірним будівлями: сарай літ. Б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г, літня кухня літ. Д, навіс літ. Е, підвал літ. Ж, душ літ. З, навіс літ. И, спорудження 1-4, І, розташованого за адресою: [ADDRESS] , частка у праві спільної часткової власності якого належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3270, а 1/6 частка у праві спільної часткової власності якого належала померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3271. За життя [PERSON] не склала заповіту, тож спадкування належного їй майна відбувалось за законом. Єдиними спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] залишились її діти - дочка [PERSON] та син [PERSON] . На час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] постійно проживали та були зареєстровані разом зі своєю матір`ю в будинку по [ADDRESS] , були співвласниками зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями, тож прийняли спадщину після смерті матері відповідно до правила п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, тобто шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] та [PERSON] після смерті своєї матері прийняли спадщину по 2/6 частки у праві спільної часткової власності на вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями. [INFO] померла [PERSON] . До дня смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: - 1/2 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок літ. А загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м. з надвірним будівлями: сарай літ. Б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г, літня кухня літ. Д, навіс літ. Е, підвал літ. Ж, душ літ. З, навіс літ. И, спорудження 1-4, І, розташованого за адресою: [ADDRESS] , 1/6 частка у праві спільної часткової власності якого належала померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3271, а 2/6 частки у праві спільної часткової власності якого була прийнята у вигляді спадщини після смерті матері [PERSON] , але на яку за життя не були оформлені спадкові права. [PERSON] не мала ані дітей, ані чоловіка, тож єдиним спадкоємцем за законом після її смерті залишився рідний брат [PERSON] . На час відкриття спадщини [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав разом з сестрою за адресою: [ADDRESS] , тож спадщину після її смерті у вигляді частки у праві спільної часткової власності на вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями прийняв відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [INFO] помер [PERSON] . До дня смерті він проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: - житловий будинок літ. А загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м. з надвірним будівлями: сарай літ. Б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г, літня кухня літ. Д, навіс літ. Е, підвал літ. Ж, душ літ. З, навіс літ. И, спорудження 1-4, І, розташований за адресою: [ADDRESS] , 1/6 частка у праві спільної часткової власності якого належала померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3271, 2/6 частки у праві спільної часткової власності якого була прийнята у вигляді спадщини після смерті матері [PERSON] , але на яку за життя не були оформлені спадкові права, а частка у праві спільної часткової власності якого була прийнята у вигляді спадщини після смерті рідної сестри [PERSON] , але на яку за життя не були оформлені спадкові права. За життя [PERSON] не склав заповіту. [PERSON] не мав дітей та дружини. Мати позивача [PERSON] , як рідна тітка [PERSON] мала б відноситись до третьої черги спадкоємців за законом після його смерті. Зважаючи на те, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] , він як двоюрідний брат [PERSON] , відноситься до третьої черги спадкоємців за законом після його смерті за правом представлення. Інших спадкоємців які б претендували на спадщину після смерті [PERSON] немає. В передбачений законом 6-и місячний строк з часу відкриття спадщини, а саме 21 квітня 2022 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Апалькова Є.В., у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 116/2022. У зв`язку з тим, що позивач не може надати всі документи які б підтвердили родинні відносини між ним та спадкодавцем [PERSON] , а також відсутністю у нього оригіналу одного з правовстановлюючих документів, а саме Свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3270, приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Апальков Є.В. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 жовтня 2022 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У зв`язку з вищезазначеним позивачеві також необхідно в судовому порядку встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] , померлим [INFO] , встановивши що він приходиться йому двоюрідним братом. З приводу родинних відносин зі спадкодавцем позивач зазначає, що є сином [PERSON] , що підтверджується його повторним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Його мати має дівоче прізвище [PERSON] , а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Її дівоче прізвище « [PERSON] » було змінено на прізвище « [PERSON] » після укладення шлюбу з батьком позивача [PERSON] 20 травня 1952 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 17 лютого 2023 року. Свідоцтво про народження матері позивача відсутнє, і зважаючи на те що мати народилася 1929 року, отримати його дублікат або витяг з актового запису неможливо. Спадкодавець [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Дівоче прізвище [PERSON] є « [PERSON] », а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Дівоче прізвище тітки було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » після укладення шлюбу з [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] . Свідоцтво про народження моєї тітки відсутнє, і зважаючи на те що вона народилася 1922 року, отримати його дублікат або витяг з актового запису неможливо. З ланцюжка документів які підтверджують родинний зв`язок позивача зі спадкодавцем [PERSON] випадають лише свідоцтва про народження його матері [PERSON] та матері спадкодавця (рідної тітки спадкодавця) [PERSON] , які б підтвердили що вони є рідними сестрами. Позивач вказує, що беззаперечним доказом наявності його родинного зв`язку зі спадкодавцем [PERSON] є однакове дошлюбне прізвище « [PERSON] », яке мають і мати позивача, і мати спадкодавця [PERSON] , а також їх однакове по-батькові « [PERSON] », що свідчить про наявність спільного батька [PERSON], а відповідно вказує на те що вони є рідними сестрами. Що стосується правовстановлюючих документів спадкодавців на вищезазначене нерухоме майно, то з двох правовстановлюючих документів позивач має на руках лише оригінал Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3271, згідно якого спадкодавці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали спадщину по 1/6 частці у праві спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Оригінал другого правовстановлюючого документу на будинок, а саме Свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3270, яким було посвідчено право власності [PERSON] на частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] , як дружини померлого [PERSON] було втрачено. Право власності спадкодавця на дану частину житлового будинку підтверджується завіреною копією Свідоцтва про право власності та Довідкою про підтвердження права власності № 41 від 09.02.2023 року виданими КП «Нікопольське районне бюро технічної інвентаризації». Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.03.2023року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, по справі призначено підготовче судове засідання (а.с.33-34). Ухвалою суду від 14.06.2023року закрито підготовче провадження по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.109-110). В судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача на адресу суду надійшла заява, згідно якої просить розглядати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Від представника Нікопольської міської ради, О.О. Мкртчян надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та прийняти рішення згідно діючого законодавства. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов до наступного висновку. На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . До дня смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з: - 4/6 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок літ. А загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м. з надвірним будівлями: сарай літ. Б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г, літня кухня літ. Д, навіс літ. Е, підвал літ. Ж, душ літ. З, навіс літ. И, спорудження 1-4, І, розташованого за адресою: [ADDRESS] , частка у праві спільної часткової власності якого належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3270, а 1/6 частка у праві спільної часткової власності якого належала померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3271. Єдиними спадкоємцями першої черги спадкування після смерті [PERSON] залишились її діти - дочка [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджено їхніми свідоцтвами про народження. На час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] постійно проживали та були зареєстровані разом зі своєю матір`ю в будинку по [ADDRESS] , були співвласниками зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями, тож прийняли спадщину після смерті матері відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, тобто шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджено довідкою з останнього місця проживання [PERSON] за № 135. [PERSON] та [PERSON] після смерті своєї матері прийняли спадщину по 2/6 частки у праві спільної часткової власності на вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями. [INFO] померла [PERSON] . До дня смерті вона проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді: - 1/2 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок літ. А загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м. з надвірним будівлями: сарай літ. Б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г, літня кухня літ. Д, навіс літ. Е, підвал літ. Ж, душ літ. З, навіс літ. И, спорудження 1-4, І, розташованого за адресою: [ADDRESS] , 1/6 частка у праві спільної часткової власності якого належала померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3271, а 2/6 частки у праві спільної часткової власності якого була прийнята у вигляді спадщини після смерті матері [PERSON] , але на яку за життя не були оформлені спадкові права. Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.). [PERSON] не мала ані дітей, ані чоловіка, тож єдиним спадкоємцем за законом після її смерті залишився рідний брат [PERSON] . На час відкриття спадщини [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав разом з сестрою за адресою: [ADDRESS] , тож спадщину після її смерті у вигляді частки у праві спільної часткової власності на вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями прийняв відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Це підтверджено довідкою з останнього місця проживання [PERSON] за № 136. [INFO] помер [PERSON] . До дня смерті він проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно: - житловий будинок літ. А загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 38,4 кв.м. з надвірним будівлями: сарай літ. Б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г, літня кухня літ. Д, навіс літ. Е, підвал літ. Ж, душ літ. З, навіс літ. И, спорудження 1-4, І, розташований за адресою: [ADDRESS] , 1/6 частка у праві спільної часткової власності якого належала померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3271, 2/6 частки у праві спільної часткової власності якого була прийнята у вигляді спадщини після смерті матері [PERSON] , але на яку за життя не були оформлені спадкові права, а частка у праві спільної часткової власності якого була прийнята у вигляді спадщини після смерті рідної сестри [PERSON] , але на яку за життя не були оформлені спадкові права. Згідно Інформаційної довідки зі спадкового реєстру заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.). Згідно копії спадкової справи наданої приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Апальковим Є.В. № 116/2022, заведеної після смерті [PERSON] , інформація про наявність у [PERSON] спадкоємців першої черги спадкування за законом (дітей, дружини, батьків) відсутня. Мати позивача [PERSON] , як рідна тітка [PERSON] мала б відноситись до третьої черги спадкоємців за законом після його смерті. Зважаючи на те, що [PERSON] померла [INFO] , він як двоюрідний брат [PERSON] , відноситься до третьої черги спадкоємців за законом після його смерті за правом представлення. Згідно наданої приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Апальковим Є.В. копії спадкової справи № 116/2022, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що в передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України 6-и місячний строк з часу відкриття спадщини позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тож є таким, що прийняв спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31 жовтня 2022 року приватний нотаріус Нікопольського районного нотаріального округу Апальков Є.В. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з причини неможливості позивачем надати всі документи які б підтвердили родинні відносини зі спадкодавцем [PERSON] , а також відсутністю у нього оригіналу одного з правовстановлюючих документів, а саме Свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3270. Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується його повторним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Його мати має дівоче прізвище « [PERSON] », а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Її дівоче прізвище « [PERSON] » було змінено на прізвище « [PERSON] » після укладення шлюбу з батьком позивача [PERSON] 20 травня 1952 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 17 лютого 2023 року. Свідоцтво про народження матері позивача відсутнє, і зважаючи на те що мати народилася 1929 року, отримати його дублікат або витяг з актового запису неможливо. Спадкодавець [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Дівоче прізвище [PERSON] є « [PERSON] », а її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Дівоче прізвище тітки було змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » після укладення шлюбу з [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] . Свідоцтво про народження моєї тітки відсутнє, і зважаючи на те що вона народилася 1922 року, отримати його дублікат або витяг з актового запису неможливо. З ланцюжка документів які підтверджують родинний зв`язок позивача зі спадкодавцем [PERSON] випадають лише свідоцтва про народження його матері [PERSON] та матері спадкодавця (рідної тітки спадкодавця) [PERSON] , які б підтвердили що вони є рідними сестрами. Позивач вказує, що беззаперечним доказом наявності його родинного зв`язку зі спадкодавцем [PERSON] є однакове дошлюбне прізвище « [PERSON] », яке мають і мати позивача, і мати спадкодавця [PERSON] , а також їх однакове по-батькові « [PERSON] », що свідчить про наявність спільного батька [PERSON], а відповідно вказує на те що вони є рідними сестрами. Що стосується правовстановлюючих документів спадкодавців на вищезазначене нерухоме майно, то з двох правовстановлюючих документів позивач має на руках лише оригінал Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3271, згідно якого спадкодавці [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали спадщину по 1/6 частці у праві спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Оригінал другого правовстановлюючого документу на будинок, а саме Свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3270, яким було посвідчено право власності [PERSON] на частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] , як дружини померлого [PERSON] було втрачено. Право власності спадкодавця на дану частину житлового будинку підтверджується завіреною копією Свідоцтва про право власності та Довідкою про підтвердження права власності № 41 від 09.02.2023 року виданими КП «Нікопольське районне бюро технічної інвентаризації». Ч. 1 ст. 529 ЦК України 1963 року передбачає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК України 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Ст. 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Ч. 1 ст. 1263 ЦК України визначає, що у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Згідно ч. 4 ст. 1266 ЦК України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року (зі змінами) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Родинні відносини (споріднення) у теорії права - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що мати позивача [PERSON] мала дівоче прізвище « [PERSON] », яке було змінено на прізвище « [PERSON] » після укладення шлюбу з батьком позивача [PERSON] 20 травня 1952 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 17 лютого 2023 року, мати спадкодавця [PERSON] [PERSON] мала також дівоче прізвище « [PERSON] », яке було змінено на « [PERSON] » після укладення шлюбу з [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] мають однакове по-батькові « [PERSON] », що свідчить про наявність спільного батька [PERSON], а відповідно вказує на те що вони є рідними сестрами та підтверджує, що позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] є двоюрідними братами. Суд також приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, а саме завіреною КП «Нікопольське РБТІ» ДОР копією Свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Лещинською О.І. від 18 вересня 1993 року, реєстровий № 2-3270 та довідкою про підтвердження права власності № 41 від 09.02.2023 року наданою КП «Нікопольське РБТІ» ДОР підтверджено, що саме [PERSON] належала частка у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] . На підставі викладеного, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved