Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають в шлюбі, котрого зареєстрували 07 жовтня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис 515. Під час спільного проживання у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що з початку спільного проживання у сторін склались нормальні сімейні відносини, але з часом такі погіршилися. Позивач зрозумів, що у нього з відповідачем різні погляди на життя, а також вирішення питань, що виникають у їхньому сімейному житті. Позивач неодноразово просив відповідача змінити своє ставлення до нього, ставитись до нього як до чоловіка, поважати та цінувати, зважати на те, що він людина, і потребує уваги, розуміння, нормальних сімейних відносин, а не тільки використовувати його як «гаманець» але це не дало жодних результатів. Зневага відповідача викликає в нього, позивача, почуття низької самооцінки. Позивач зазначає, що морально виснажений жити в такі обстановці, в таких умовах та з таким відношенням щодо себе. Вказує, що з квітня місяця 2023 року остаточно припинили будь які стосунки та проживають окремо, сім`я перестала існувати. Примирення між сторонами неможливе. Вважає, що сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та інтересам спільних дітей. Просить, постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 07 жовтня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Коломиї Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №515. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, в якому прохав розгляд справи проводити без його часті, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідачем [PERSON] подано клопотання, в якому не заперечила щодо даного позову, просила його задоволити та розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 07 жовтня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис №515, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.4). У шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцв про народження (а.с.5,6). 25 січня 2013 року відповідач змінила прізвище на « [PERSON] », що стверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 25 січня 2013 року (а.с.14). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1. ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи, судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, втрачено взаєморозуміння, сторони сімейних відносин не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбних відносин суперечить інтересам сторін. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася і шлюб існує формально. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей». В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене та з урахуванням положень частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Оскільки відповідач вже змінила своє прізвище, то після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище " [PERSON] ". На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved