Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивачка, [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва, з позовом, в якому просить суд: 1)визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, укладений 15.07.1994 та зареєстрований на Київській універсальній біржі, реєстраційний №3024/1647, а саме квартири [ADDRESS] між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , і зареєстрований Київським міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за №3247; 2)визначити розмір часток у праві спільної сумісної власності, визнав їх рівними, тобто по частині за кожним співвласником - [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.07.194 на Київській універсальній біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомості - квартири [ADDRESS] . Продавцем виступив [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , а покупцями - [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Вказаний договір був підписаний в присутності уповноваженої посадової особи та на підставі статті 15 Закону України від 10.12.1991 «Про товарну біржу» був зареєстрований на КУБ (Київській Універсальній біржі), реєстраційний номер 3023/1647. Оплата за договором була проведена повністю 22.07.1994 та квартира [ADDRESS] була Київським міським бюро технічної інвентаризації зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що було записано в реєстрову книгу за №3247. Пунктом 2 Договору передбачено, що квартира складається з двох кімнат, загальною площею 43 кв.м., в тому числі жилою площею 27,20 кв.м., що також підтверджено виготовленим на замовлення [PERSON] технічним паспортом. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.09.2010, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.09.2015, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Київська універсальна біржа» є Товарна біржа «Київська універсальна біржа». [INFO] помер [PERSON] , після його смерті була відкрита спадкова справа в Броварській міській державній нотаріальній конторі Київської області №7/2014. Спадщину після нього за законом прийняла дочка [PERSON] , однак їй було 25.01.2022 постановою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири під номером [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ не відповідає вимогам законодавства та неможливо встановити склад спадкового майна, а саме - яка частка вищезгаданої квартири належала спадкодавцеві. Відповідно до отриманої на запит нотаріальної контори Інформаційної довідки від 07.05.2014 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи неможливість оформлення спадкового майна без визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним та визначення часток співвласників, [PERSON] змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2023 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копія вказаної ухвали суду разом з копією позовної заяви з додатками третьою особою, Товарна Біржа «Київська Універсальна Біржа», було отримано 11.04.2023, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового повідомлення. Відповідачами, копію ухвали суду від 24.03.2023, разом із копією позовної заяви з додатками, отримано не було, поштові повідомлення повернулись до суду із відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». 11.04.2023 до суду від відповідачки [PERSON] надійшла заява про визнання позову відповідачем, у якій остання вказала, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Не заперечує проти визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним та розподілу часток по кожному. 11.04.2023 до суду від відповідачки [PERSON] надійшла заява про визнання позову, у якій остання вказала, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі. Не заперечує проти визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним та розподілу часток по кожному. Вказала, що саме таким чином фактично і було розподілене право власності між ними. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.07.2023 клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про залучення до участі у справі співвідповідача задоволено та залучено до участі в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Товарна Біржа «Київська Універсальна Біржа», про визнання договору дійсним, визначення часток у спільному сумісному майні - в якості співвідповідача - [PERSON] . 31.08.2023 до суду від представниці позивачки [PERSON] - [PERSON] надійшли клопотання про долучення доказів. 06.09.2023 до суду представницею позивачки [PERSON] - [PERSON] було подано заяву, у якій остання просить суд проводити підготовче судове засідання у її відсутність, позовні вимоги підтримує, уточнень до позову не має, мирову угоду укласти не бажає, клопотань про витребування доказів, виклик свідків та ін. не має, нею повідомлені всі обставини, які їй відомі. Інших заяв по суті справи від учасників у справі до суду не надійшло. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.09.2023 закрито підготовче провадження у цій цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті, в судове засідання викликано сторони по справі. У судове засіданні сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. 02.11.2023 до суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява у якій остання просить суд проводити розгляд справи без її, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивачки, її представниці, відповідачів та ухвалити рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного. За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. За приписами ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Судом встановлено, що 15.07.1994 між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, та [PERSON] , [PERSON] від свого імені та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , на Київській універсальній біржі, було укладено договір купівлі-продажу нерухомості, а саме квартири [ADDRESS] , зареєстрований за № 3024/1647 (а.с. 8-9). 15.08.1994 Київським міським бюро технічної інвентаризації було видано реєстраційне посвідчення № 3247, яким засвідчено, що квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською універсальною біржою 15.07.1994 та записано у реєстрову книгу за № 3247 (а.с.10). Згідно інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації КВ-2014 №59484 від 07.05.2014, згідно з даними Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована на ім`я: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (рос.) на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Київській універсальній біржі, 15.07.1994 р. № 3024/1647 (а.с.15). [PERSON] народилась [INFO] у м. Києві, батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23.02.1991 серія [NUMBER] (а.с.19). [PERSON] народилась [INFO] у м. Києві, батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 25.01.1994 серія [NUMBER] (а.с.20), прізвище якої у подальшому було змінено на [PERSON] , у зв`язку із державною реєстрацією шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23.09.2015 серія [NUMBER] (а.с.21). Поряд з цим, 04.09.2010 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що 04.09.2010 в Книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було зроблено відповідний актовий запис за № 1205. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.22). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31.12.2013 серія [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.23). Постановою нотаріуса Броварської міської ДНК Журавскої В.В. від 25.01.2022 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири під номером [ADDRESS] [PERSON] було відмовлено, через те, що правовстановлюючий документ не відповідає вимогам законодавства та неможливо встановити склад спадкового майна, а саме - яка частка квартира належала спадкодавцеві (а.с.17-18). З урахуванням наведеного, судом встановлено, що квартира за договором купівлі-продажу від 15.08.1994, який був укладений на Київській універсальній біржі придбавалась родиною [PERSON] , яка складалась з чотирьох осіб - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відомості про що були внесені до реєстрових книг Київського міського бюро технічної інвентаризації, без визначення відповідних часток, при цьому договір купівлі-продажу від 15.08.1994 не був нотаріально посвідчений. У відповідності до статті 5 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України), що набрав чинності 01.01.2004, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки договір купівлі-продажу укладений та зареєстрований на Київській універсальній біржі 15.08.1994, то при вирішенні даного спору підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР), Закон України «Про власність», Закон України «Про товарну біржу». Відповідно до статті 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Згідно із статтею 1 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції на час укладення договору купівлі-продажу квартири) товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того, статтею 2 Закону встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. На товарних біржах здійснюються біржові операції, які повинні відповідати сукупності вимог, установлених статтею 15 Закону, згідно з якою угода вважається укладеною на біржі: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Згідно зі статтею 41 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Відповідно до статті 42 ЦК Української РСР угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Водночас згідно зі статтею 47 ЦК Української РСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. За змістом статей 128, 153 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК Української РСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції на час укладення договору купівлі-продажу квартири) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Так, частиною другою статті 220 ЦК України встановлено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 389/122/16ц (провадження № 61-12634св18) зазначено, що для визнання судом угоди дійсною повинен мати місце не лише факт повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також факт ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, судом встановлено, що всі умови сторін договору купівлі-продажу були виконані, проведені відповідні розрахунки, а покупці набули у власність зазначене майно, яким донині користуються. Крім того, у подальшому у встановленому законом порядку, зареєстрували своє місце проживання за цією адресою та право власності в органах державної реєстрації прав у відповідності до закону чинного на час проведення такої реєстрації. Вказане у сукупності свідчить, що сторонами були виконані усі істотні умови договору, а волевиявлення сторін договору відповідало їх справжній волі, відтак усі дії сторін договору купівлі-продажу від 15.07.1994 спрямовані на реальне настання правових наслідків, що свідчить про повне виконання сторонами умов договору. Разом з цим, нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від 15.07.1994 та визначення відповідних часток у спільному майні не вдається за можливе у досудовому порядку, з огляду на смерть одного із співвласників, що підтверджується матеріалами справи, відтак суд доходить до висновку про доцільність задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Товарна Біржа «Київська Універсальна Біржа», про визнання договору дійсним, визначення часток у спільному сумісному майні. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Товарна Біржа «Київська Універсальна Біржа», про визнання договору дійсним, визначення часток у спільному сумісному майні, оскільки вважає позовні вимоги обґрунтованими. На підставі викладеного та

Outcome: approved