Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

23.02.2023 представник ТОВ «ФК» «ЄАПБ» за довіреністю Стадник Н.С. звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 09688-05/2021 в розмірі 12\~000,00 грн., за Кредитним договором № 2762102088/689001 в розмірі 17\~325,00 грн. та за Договором позики № 0677747333 в розмірі 50\~675,00 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що 16.05.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 09688-05/2021, який підписано електронним підписом. В подальшому, 29.12.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29122021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвеструм»» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12 000,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 28.05.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та відповідачем було укладено кредитний договір № 2762102088/689001, який підписано електронним підписом. В подальшому, 16.02.2022 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 16022022, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 16.02.2022 до Договору факторингу № 16022022 від 16.02.2022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17325 грн., з яких: 4500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12825 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 30.05.2021 між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем було укладено Договір позики № 0677747333. В подальшому, 22.06.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 22.06.2022 до Договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 50 675,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 45 675,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Після відступлення позивачу права грошової вимоги відповідач не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. З моменту отримання права вимоги позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 09688-05/2021 в розмірі 12 000,00 грн., за кредитним договором № 2762102088/689001 в розмірі 17 325,00 грн., за Договором позики № 0677747333 в розмірі 50 675,00 грн. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.05.2023 позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволено, стягнуто з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 09688-05/2021 в розмірі 12\~000,00 грн., за Кредитним договором № 2762102088/689001 в розмірі 17\~325,00 грн., за Договором позики № 0677747333 в розмірі 50\~675,00 грн., а всього 80 000,00 грн. та 2684,00 грн судових витрат. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.07.2023 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.05.2023 скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 14.08.2023 від представника відповідача адвоката Шамова О.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» в\~задоволенні позовних\~вимог.\~Зазначив,\~що договори\~за якими\~позивач просить\~стягнути кошти\~підпадають під\~дію ЗУ\~«Про споживче\~кредитування»,\~а саме\~частину 3\~статті 21,\~тому суми\~штрафів є\~завищеними.\~Позивачем протиправно\~нараховано відсотки\~за користування\~кредитом після\~закінчення його\~строку дії,\~протиправно нараховано\~штрафні санкції,\~оскільки всі\~договори були\~укладені в\~період дії\~карантину встановленого\~Кабінетом Міністрів\~України на\~всій території\~України з\~метою запобігання\~поширенню на\~території України\~коронавірусної хвороби\~COVID-19,\~а згідно\~пункту 15\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України\~у разі\~прострочення позичальником\~у період\~дії карантину,\~встановленого Кабінетом\~Міністрів України\~на всій\~території України\~з метою\~запобігання поширенню\~на території\~України коронавірусної\~хвороби COVID-19,\~або/та\~у тридцятиденний\~строк після\~дня завершення\~дії такого\~карантину виконання\~грошового зобов`язання\~за договором,\~відповідно до\~якого позичальнику\~було надано\~кредит (позику)\~банком або\~іншим кредитодавцем\~(позикодавцем),\~позичальник звільняється\~від обов`язків\~сплатити на\~користь кредитодавця\~(позикодавця)\~неустойку,\~штраф,\~пеню за\~таке прострочення.\~Також представник\~відповідача навів\~та просив\~врахувати практику\~Верховного Суду\~в якій\~розмежовані поняття\~правомірного користування\~кредитом та\~нарахування відповідних\~відсотків і\~випадки коли\~боржник повинен\~сплатити борг\~кредитору,\~однак не\~сплачує коштів,\~користуючись ними\~протягом певного\~строку неправомірно,\~ і\~повинен за\~це сплатити\~штрафні санкції.\~Посилався на\~практику Верховного\~суду і\~просив її\~врахувати де\~зазначено,\~що тлумачення\~умов укладеного\~сторонами договору\~щодо наслідків\~порушення відповідачем\~строків повернення\~позичених коштів\~має здійснюватися\~у системному\~зв`язку з\~положеннями чинного\~законодавства,які регулюють загальні засади та умови настання цивільно-правової відповідальності, в тому числі за порушення грошового зобов`язання, враховуючи, що за пунктом 22 частини 1 статті 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України (висновок сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16). 11.09.2023 від представника позивача за довіреністю Маглич І.С. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій останній просив відзив на позовну заяву залишити без розгляду та задоволення. Зазначив, що згідно п. 4.3 догорів сторони домовилися, що відсотки будуть нараховуватися не більше 90 днів після закінчення дії договору, якщо борг не повернутий клієнтом, що являє собою свободу договору згідно ст. 627 ЦК України. Також позивач додав детальні розрахунки заборгованості за вищевказаними договорами. Навів практику ЄСПЛ де зазначено що в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 рок «майно» може становити і «вимога», якщо вона достатньо визначена для того, щоб бути виконаною. Вказав що згідно Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, зауважує, що згідно практики Конституційного суду України право вимоги Банку щодо сплати відсотків за користування грошовими коштами є майном та відповідно об`єктом права власності, захист якого гарантує стаття 41 Конституції України. 10.10.2023 від представника відповідача адвоката Шамова О.А. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому представник відповідачки повторно наголосив, що відповідачка не погоджується з позовними вимогами, оскільки відсотки за користування кредитом можуть нараховувати тільки в межах строку дії договору, після закінчення строку дії договору нарахуванню підлягають лише штрафні санкції. 20.10.2023 від представника позивача за довіреністю [PERSON] надійшли додаткові пояснення, в яких остання просила суд тлумачити нараховані первісним кредитором відсотки поза межами кредитування, але в строк передбачений п.п.4.3. Кредитного договору та узгоджений сторонами Кредитного договору, як міру відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування, оскільки вони мають чіткі розумні строки та фіксовану відсоткову ставку. В судове засідання представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явився,\~у поданих заявах\~по суті\~справипросив проводити розгляд справи без участі представника та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Шамов О.А. в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, при вирішенні справи просив врахувати наведені у відзиві на позовну заяву аргументи та відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.05.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 09688-05/2021, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит в розмірі 3000,00 грн. на строк 30 днів, тобто до 14.06.2021. За користування кредитом відповідачка зобов`язалася сплатити товариству 912.5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2.50% ( процентів) на добу. В подальшому, 29.12.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 29122021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «Інвеструм»» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 29122021 від 29.12.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 09688-05/2021 в сумі 12 000,00 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 28.05.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 2762102088/689001, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит в розмірі 4 500,00 грн. на строк 24 дня, тобто до 20.06.2021. За користування кредитом відповідачка зобов`язалася сплатити товариству 912.5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2.50% ( процентів) на добу. В подальшому, 16.02.2022 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 16022022, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 16.02.2022 до Договору факторингу № 16022022 від 16.02.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2762102088/689001 в сумі 17 325,00 грн., з яких: 4 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1282,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 30.05.2021 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] , шляхом підписання акцепту оферти від 30.05.2021 на укладення договору позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно заявки анкети, укладено договір позики № 0677747333, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит в розмірі 5 000,00 грн. на строк 17 днів. В подальшому, 22.06.2022 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 22.06.2022 до Договору факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 0677747333 в сумі 50 675,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 45 675,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Враховуючи те, що за умовами вищезазначених договорів відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, однак у передбачений в договорах строк суму позики не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту є доведеними та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, зокрема, у частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2\~статті 625\~цього Кодексу\~не можуть\~застосовуватись одночасно.\~Тому за\~період до\~прострочення боржника\~підлягають стягненню\~проценти від\~суми позики\~(кредиту)\~відповідно до\~умов договору\~та частини\~1\~статті 1048\~ЦК України\~як плата\~за надану\~позику (кредит),\~а за\~період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах прав та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача окрім заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за відсотками за користування кредитом, однак з наданих ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунків вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані не лише за період дії договору, а і поза межами строку дії кредитних договорів. Відтак, суд погоджується з доводами відповідача щодо необґрунтованості заборгованості за відсотками за Кредитним договором № 09688-05/2021, Кредитним договором № 2762102088/689001 та Договором позики № 0677747333 в розмірах, які визначені в позові. Так,\~за умовами\~Кредитного договору\~№ 09688-05/2021\~від 16.05.2021\~ [PERSON] \~надано кредит\~в розмірі\~3\~000,00\~грн.\~строком на\~30\~днів,\~тобто до\~14.06.2021.\~За користування\~кредитом відповідачка\~зобов`язалася сплатити\~912.5%\~(процентів)\~річних від\~суми кредиту\~в розрахунку\~2.50%\~(процентів)\~на добу. Отже, сума процентів, має бути нарахована наступним чином: 3 000,00 грн. тіло кредиту х 2,50 % х 30 днів = 2\~250,00 грн. З 15.06.2021 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. Заяви щодо продовження дії договору відповідачкою не подавалось. За умовами\~Кредитного договору\~№ 2762102088/689001\~від 28.05.2021\~відповідачці надано\~кредит в\~розмірі 4\~500,00\~грн.\~строком на\~24\~днів,\~тобто до\~20.06.2021.\~За користування\~кредитом відповідачка\~зобов`язалася сплатити\~912.5%\~(процентів)\~річних від\~суми кредиту\~в розрахунку\~2.50%\~(\~процентів)\~на добу. Отже, сума процентів, має бути нарахована наступним чином: 4 500,00 грн. тіло кредиту х 2,50 % х 24 днів = 2\~750,00 грн. З 21.06.2021 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. Заяви щодо продовження дії договору відповідачкою не подавалось. За умовами Договору позики № 0677747333 від 30.05.2021 відповідачці надано кредит в розмірі 5\~000,00 грн. строком на 17 днів, тобто до 16.06.2021. Відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75 %. Отже, сума процентів, має бути нарахована наступним чином: 5 000,00 грн. тіло кредиту х 1,75 % х 17 днів = 1\~487,50 грн. право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. Заяви щодо продовження дії договору відповідачкою не подавалось. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, а також відсотками за користування кредитом, які були нараховані в межах строку кредитування, а саме: за Кредитним договором № 09688-05/2021 від 16.05.2021 в розмірі 5\~250,00 грн., з яких: 3\~000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2\~250,00 грн заборгованість за відсотками; за Кредитним договором № 2762102088/689001 від 28.05.2021 в розмірі 7 200,00 грн., з яких: 4 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 700,00 грн заборгованість за відсотками; за Договором позики № 0677747333 від 30.05.2021 в розмірі 6\~487,50 грн., з яких: 5\~000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1487,50 грн заборгованість за відсотками. Отже, позовні вимоги ТОВ «ФК» «ЄАПБ» підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорці йно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 18\~937,50 грн., що складає 23,67% від загальної ціни позову (80\~000,00 грн.), то із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 635,35 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial