Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

У вересні 2022 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 01 червня 2020 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екоогрганік» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №СLAU-17781, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Renault», д.н. [NUMBER] . 25 травня 2021 року в м. Кропивницький сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault», д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «МАЗ 5334», д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . 07 червня 2021 року постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда, [PERSON] було визнано винним у спричиненні ДТП, вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Таким чином, відповідач є винним у спричиненні пошкоджень автомобілю «Renault», д.н. [NUMBER] . Вказано, що 14 червня 2021 року до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування звернулось ТОВ «Екоорганік» у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком згідно з умовами договору страхування. 22 червня 2021 року позивач на підставі страхового акту №9855 від 18 червня 2021 року, виходячи з рахунку-фактури №АК 00001722 від 02 червня 2021 року та звіту про оцінку вартості майна №202 здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 171 383,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201253292, за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля «МАЗ 5334», д.н. [NUMBER] , особою відповідальність якої застрахована. Полісом передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих у розмірі 130 000 грн. та франшиза у розмірі 2 481 грн. Позивач звернувся до ТДВ «СК «Альфа Гарант» із заявою про страхове відшкодування від 01 липня 2021 року. 12 серпня 2021 року ТДВ «СК «Альфа Гарант» відповідно до вимог ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача у межах ліміту та з вирахуванням розміру франшизи по полісу. Зазначено, що для відшкодування шкоди у повному обсязі, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що була здійснена ТДВ «СК «Альфа Гарант» у розмірі 43 983,77 грн. = 171 383,77 грн. 124 400 грн. (130 000 грн. 2 481 грн.). Станом на дату подання позовної заяви відповідачем не здійснено відшкодування завданої шкоди. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, відповідно до якої підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 01 червня 2020 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екоогрганік» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №СLAU-17781. Предметом договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням автомобілем марки «Renault», д.н. [NUMBER] . 25 травня 2021 року в м. Кропивницький сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault», д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобіля «МАЗ 5334», д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2021 року, [PERSON] було визнано винним у спричиненні ДТП, вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача\~ встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Внаслідок ДТП автомобіль «Renault», д.н. [NUMBER] , застрахований ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» отримав пошкодження. 14 червня 2021 року до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування звернулось ТОВ «Екоорганік» у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком згідно з умовами договору страхування. 22 червня 2021 року позивач на підставі страхового акту № 9855 від 18 червня 2021 року, виходячи з рахунку-фактури № АК 00001722 від 02 червня 2021 року та звіту про оцінку вартості майна № 202 здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 171 383,77 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201253292, за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля «МАЗ 5334», д.н. [NUMBER] , особою відповідальність якої застрахована. Полісом передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих у розмірі 130 000 грн. та франшиза у розмірі 2 481 грн. Позивач звернувся до ТДВ «СК «Альфа Гарант» із заявою про страхове відшкодування від 01 липня 2021 року. 12 серпня 2021 року ТДВ «СК «Альфа Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача у межах ліміту та з вирахуванням розміру франшизи по полісу. Відповідно\~ ч.1 до ст. 988\~ Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений\~ договором. Згідно із ст. 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.\~\~\~\~\~\~\~ За приписами статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 9.4 ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорів страхування. Пунктом 36 ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ст. 1192\~ ЦКУ розмір збитків, що підлягають відшкодуванню позивачу, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1166 ЦКУ, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1194 ЦКУ, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність\~ у разі недостатньої страхової виплати\~ (страхового відшкодування), але повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Різниця між виплаченою позивачем особі, якій завдано шкоду сумою, 171 383,77 грн. (розмір завданої шкоди) та сумою 127 400 грн. ( відшкодування шкоди за полісом ТДВ «СК «Альфа Гарант») (130 000 грн. 2481 грн. (франшиза)) становить 43 983,77 грн. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Доказів того, що відповідачем на користь позивача були відшкодовані збитки, відповідачем не надано. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача суми у розмірі Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2481 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved