Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. у вересні 2023 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що [PERSON] є власником земельних ділянок площею 2,9831 га, кадастровий номер 5925085000:00:004:0374 та площею 2,9825 га, кадастровий номер 5925085000:00:004:0375 з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території колишньої Мартинівської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Позивач 17.02.2012 року уклав з Приватним підприємством «Буймерське» договори оренди землі № 8 та 9, відповідно до яких в оренду підприємства було передано земельну ділянку площею 2,9831 га, кадастровий номер 5925085000:00:004:0374, площею 2,9825 га, кадастровий номер 5925085000:00:004:0375 строком на 10 років. Орендна плата відповідно до Договорів була встановлена в розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і на дату укладення договору склала 2379,34 грн. У подальшому 07.08.2017 року між сторонами укладено додаткову угоду та викладено договори оренди землі від 17.02.2012 № 8 та № 9 у новій редакції, відповідно до якої строк дії договорів установлено до 31.12.2022, а розмір погодженої орендної плати встановлено у розмірі 11887,19 грн за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної у пункті 2.4. даного Договору. Приватне підприємство «Буймерське» припинене 26.12.2019 на підставі рішення щодо реорганізації. Правонаступником вказаного підприємства є Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Семереньки», яке набуло прав та обов`язків орендаря за вказаними договорами оренди землі без зміни умов у повному обсязі, а тому мало виконувати свої зобов`язання за вказаними договорами у строк по 31.12.2022 включно. Відповідно до пункту 4.4 Договорів оренди землі орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на користь орендодавця щорічно, в строк до 30 грудня поточного року користування. У 2020 та 2021 роках у погоджений між сторонами строк відповідачем своєчасно сплачувалася орендна плата у передбаченому договорами оренди землі розмірі. Однак, у 2022 році у строк до 30.12.2022 відповідач не виплатив позивачу орендну плату за вищевказаними договорами оренди землі у загальному розмірі 23774,38 грн. У лютому 2023 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою щодо сплати заборгованості з орендної плати, яку представник підприємства отримав 14.02.2023, однак жодної відповіді надано не було, заборгованість лишається несплаченою. За умовами пункту 4.6 Договорів оренди землі у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, передбачений договорами, орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення за кожен день прострочення платежу. Сума пені за період з 31.12.2022 по 04.09.2023 року по кожному договору становить 3962,18 грн., у тому числі 3403,32 грн. за період з 31.12.2022 по 27.07.2023, виходячи з облікової ставки НБУ 25 % та 558,86 грн. за період з 28.07.2023 по 04.09.2023, виходячи з облікової ставки НБУ 22 %. Крім того, представник позивача Сумцов Є.С. посилався на те, що відповідач на користь [PERSON] відповідно до вимог статті 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання повинен сплатити по кожному договору три відсотки річних у сумі 242,31 грн. (11887,19 грн. х 3% х 248 днів : 365 днів : 100) та 438,31 грн. інфляційних втрат за період з січень-червень 2023 року (11887,19 грн. х 1,04580415 - 11887,19 грн.). Посилаючись на указані обставини, представник позивача уточнивши свої вимоги просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Семереньки» на користь [PERSON] заборгованість за договором оренди землі від 17.02.2012 № 8 та за договором оренди землі від 17.02.2012 № 9 в загальному розмірі 33123 грн 14 коп., у тому числі заборгованість з невиплаченої орендної плати за 2022 рік у сумі 23774,38 грн, пеню за прострочення сплати орендної плати у сумі 3962,18 грн, інфляційні втрати у сумі 469,89 грн, три відсотки річних від простроченої суми у сумі 242,31 грн, з утриманням податків та інших обов`язкових платежів при виплаті. Стислий виклад позиції відповідача Представник відповідача Литвиненко Д.Г. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Посилалася на те, що під час нарахування орендної плати позивачу 31.12.2022 року відповідачем було нараховано, утримано та сплачено відповідно до чинного законодавства податок на доходи фізичних осіб в розмірі 18 %, що становить 2139,69 грн., а також військовий збір у розмірі 1,5 %, що становить 178,31 грн. Отже, сума, яка належить до виплати позивачу становить 9569,19 грн. по кожному договору оренди, а не 11887,19 грн. як вказано позивачем в позові і станом на день подання відзиву вона не виплачена. У випадку задоволення позову в цій частині позивач буде змушений перерахувати позивачу суму, яка указана у судовому рішенні та повторно додатково нарахувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, що призведе до додаткових витрат відповідача. Позивачем за основу розрахунку пені, відсотків річних та інфляційних втрат взята неправильна сума заборгованості, тому здійснено неправильні розрахунки. Зокрема, пеня, три відсотки річних та інфляційні втрати мають обчислюватись по кожному договору із суми боргу в розмірі 9569,19 грн., а не 11887,19 грн., а кількість днів прострочення до 04.09.2023 становить 247, а не 248 днів, оскільки період прострочення має обчислюватись з 01.01.2023 року. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді від 11.09.2023 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представником відповідача 11.10.2023 року подано відзив на позовну заяву. Представником позивача 13.10.2023 року подано заяву про уточнення позовних вимог та заяву про розподіл судових витрат. Протокольною ухвалою суду від 16.10.2023 року оголошено перерву для надання часу стороні відповідача подати позицію щодо заяв поданих стороною позивача заяв про розподіл судових витрат та стороні позивача надати додаткові пояснення щодо розрахунку сум, заявлених до стягнення Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5925085000:00:004:0374 площею 2,9831 га та земельної ділянки площею 2,9825 га, кадастровий номер 5925085000:00:004:0375 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Мартинівської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с.6, 7). Позивач та ПП «Буймерське» 17.02.2012 уклали Договори оренди землі № 8 та № 9, за умовами яких [PERSON] передав ПП «Буймерське» у платне строкове користування указані дві земельні ділянки строком на 10 років, орендна плата визначена у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Зазначені Договори оренди землі від 17.02.2012 були зареєстровані у Відділі Держкомзему Тростянецького району 09.08.2012 за № 59250000401212 та № 59250000401213 (а.с.8-12, 18-22). У подальшому сторони 17.08.2017 року підписали Додаткові угоди до Договорів оренди землі № 8 та № 9 від 17.02.2017 року, якими Договори були викладені повністю в новій редакції (а.с.13-17, 23-26). Пунктами 3.1, 4.1 Договорів у редакції Додаткових угод від 17.08.2017 року визначено строк їх дії до 31.12.2022 року. Орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін в сумі 11887,19 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 10 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в пункті 2.4 даного Договору. Орендна плата за користування об`єктом оренди сплачується Орендарем на користь Орендодавця шляхом видачі готівкових коштів через касу Орендаря або шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Орендодавця, зазначений у даному договорі або поштовим переказом (пункт 4.2 Договорів). Відповідно до пункту 4.4 Договорів оренди землі від 17.02.2012 у редакції Додаткових угод від 17.08.2017 року Орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується Орендарем на користь Орендодавця щорічно, у строк до 30 грудня поточного року користування. Речове право оренди земельних ділянок з кадастровим номером 5925085000:00:004:0374 та 5925085000:00:004:0375 на підставі Договору оренди землі, зареєстрованого за № 59250000401213 від 17.02.2012 року, було зареєстровано за ПП «Буймерське» 10.04.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно строком до 31.12.2022 (а.с.17, 27). Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державна реєстрація припинення Приватного підприємства «Буймерське» у формі реорганізації була припинена здійснена 26.12.2019. Правонаступником вказаного підприємства є Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Семереньки» (а.с.30, 31). Відповідно до довідки бухгалтера ТОВ АФ «Семереньки» за користування земельними ділянками з кадастровим номером 5925085000:00:004:0374 та 5925085000:00:004:0375 орендодавцю [PERSON] була нарахована орендна плата за 2022 рік в сумі 11887,19 грн. стосовно кожної земельної ділянки, з якої були нараховані та утримані податок на доходи фізичних осіб в сумі 2139,69 грн. та 178,31 грн. військового збору. Невиплачена сума орендної плати за 2022 рік стосовно кожної земельної ділянки після утримання податку та збору становить 9569,19 грн. Суми ПДФО та військового збору були сплачені 31.12.2022 відповідачем як податковим агентом орендодавця при нарахуванні орендної плати (а.с.48). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці. Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Визначаючи розмір заборгованості зі сплати орендної плати, суд виходить з того, що за умовами договору оренди землі, сторони у встановленій законом формі досягли згоди щодо сплати орендної плати у грошовій формі в сумі 11887,19 грн., яка повинна сплачуватись відповідачем на користь позивача щорічно, у строк до 30 грудня поточного року користування. Відповідач визнав, що позивачу не була сплачена орендна плата за 2022 рік за Договорами оренди землі № 8 та № 9 від 17.02.2012 року за користування земельними ділянками з кадастровим номером 5925085000:00:004:0374 та 5925085000:00:004:0375, які на праві приватної власності належать [PERSON] . Сума належної до виплати позивачу орендної плати за указаними договорами після утримання сум ПДФО та військового збору становить 19138 грн. 38 коп. (9569,19 грн. + 9569,19 грн.). Суд погоджується з доводами представника позивача про те, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума орендної плати зменшена на суму податку та військового збору, які вже фактично утримані та перераховані ТОВ АФ «Семереньки» як податковим агентом. Вирішуючи вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат суд виходить з таких мотивів. Згідно пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Умовами Договорів оренди землі від 17.02.2012 у редакції Додаткових угод від 17.08.2017 року, укладених між сторонами, передбачено такі наслідки порушення зобов`язання як сплата пені. Так, відповідно до пунктів 4.6 Договорів оренди землі № 8 та № 9 від 17.02.2012 року у редакції Додаткових угод від 17.08.2017 року у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, передбачений договорами, орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення за кожен день прострочення платежу. Оскільки відповідачем відповідно до пункту 4.4 Договорів не сплачено оренду плату за 2022 рік до 30.12.2022, з наступного дня відповідач повинен сплатити позивачу пеню за кожен день прострочення у визначеному цим Договором розмірі. У позові представник позивача Сумцов Є.С. просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] пеню за період з 31.12.2022 по 04.09.2023 року, тобто за 248 днів. Відповідачем не заперечується, що орендна плата за 2022 рік і станом на 04.09.2023 року, і станом на цей час залишається несплаченою. Отже, з відповідача за несвоєчасну сплату орендної плати за 2022 рік за кожним із Договорів оренди землі № 8 та № 9 слід стягнути пеню в сумі 3189,56 грн. ((9569,19 грн. х (25%х2:365 днів) х 209 днів/100) + ((9569,19 грн. х (22%х2:365 днів) х 39 днів/100), а всього 6379,12 грн. (3189,56 грн. + 3189,56 грн.). За змістом частини 2 статті 625 ЦК України інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. У цій справі установлено, що відповідач має перед позивачем зобов`язання зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками, які належать позивачу, яка мала бути внесена до 30 грудня поточного року користування, тому інфляційні втрати мають розраховуватись з січня 2023 року і в межах заявлених позовних вимог по червень 2023 року включно, сума яких стосовно кожного з Договорів оренди землі становить 438,31 грн. (9569,19 грн. х 1,0480415 сукупний індекс інфляції) - 9569,19 грн.), а всього 876,62 грн. (438,31 грн. + 438,31 грн.) За прострочення сплати орендної плати за кожним з Договорів оренди землі сума 3 % річних за заявлений у позові період з 31.12.2022 по 04.09.2023 становить 195,05 грн. (9569,19 грн. х 3%/100 х 248 днів), а всього - 390,10 грн. (195,05 грн. + 195,05 грн.). Отже, позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] 26784 грн. 22 коп. боргу з орендної плати, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 1073,60 грн. за подання позову, а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню частково на 80,86 % з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 868,11 грн. (1073,60 грн. х 80,86%). Представник позивача адвокат Сумцов Є.С. також просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. Представник відповідача Литвиненко Д.Г. у відзиві заперечила проти стягнення указаної суми витрат, посилаючись на е, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом послуг, часом витраченим на їх надання, не відповідають критерію реальності та розумності, тому повинні бути зменшені до 2000 грн. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав договір про надання правничої допомоги від 11.07.2023 року (послуги оплачуються з розрахунку 1000 грн. за 1 годину, загальна сума гонорару за виконання доручення складає 6000 грн.); Акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 13.10.2023, фіскальний чек від 13.10.2023 про перерахування позивачем адвокату Сумцову Є.С. коштів на загальну суму 6000 грн. В Акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 13.10.2023 представник позивача надав детальний опис робіт (наданих послуг) з наведенням здійснених ним витрат часу по кожному із видів послуг (надання консультації, узгодження правової позиції та підготовка позовної заяви в - 4000 грн. з розрахунку витраченого часу 4 год., підготовка адвокатського запиту для збору письмових доказів - 500 грн. з розрахунку витрат часу 30 хв., представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 1000 грн. з розрахунку витраченого часу 1 год., підготовка заяви про розподіл судових витрат - 500 грн. з розрахунку витрат часу 30 хв). Відповідно до статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України). Представник відповідача не навела переконливих аргументів на підтвердження неспівмірності витрат позивача на оплату послуг адвоката із часом, необхідним адвокату на виконання наданих послуг та обсягом виконаних ним (послуг), надання яких підтверджується матеріалами справи та участю адвоката Сумцова Є.С. у двох судових засіданнях. Належність цієї справи до категорії малозначних не свідчить про те, що обсяг послуг адвоката та час, що він витрачає у таких категоріях справ не повинен належно оцінюватись на оплачуватись. За таких обставин, понесені позивачем у цій справі витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача про пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 4851,60 грн. (6000 грн. х 80,86%). На підставі викладеного та

Outcome: partial