Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою Слобожанської селищної ради до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. 11 липня 2023 року до суду надійшла позовна заява Слобожанської селищної ради до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (код ЄДРПОУ 04525024) відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої незаконною порубкою дерев у сумі - 121\~693 гривні 57 копійок. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022 року у справі №175/3625/22 (Провадження №1-кп/175/192/22) у кримінальному провадженні №12022041440000393 від 13.08.2022 року за ч. 4 ст. 246 КК України було затверджено угоду про визнання винуватості від 17 листопада 2022 року, укладену між прокурором Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області Чалим Сергієм Олександровичем та підозрюваним [PERSON] . [PERSON] визнано винним за ч. 4 ст. 246 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді п?яти років позбавлення волі. Відповідно до мотивувальної частини вироку судом визнано доведеним формулювання обвинувачення. 12 серпня 2022 року, в період часу приблизно з 11 години 00 хвилин до 14 години 00 хвилин, обвинувачений [PERSON] , знаходячись у полезахисній лісосмузі, що знаходиться поблизу с. Степове Дніпровського району Дніпропетровської області, що відноситься до Слобожанської територіальної громади Дніпровського району Дніпропетровської області, діючи з умислом, спрямованим на незаконну порубку дерев, незаконно, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, без спеціального дозволу (лісорубного квитка, ордера на здійснення лісорубних робіт, чи іншого дозвільного документу), за допомогою ручної бензопили марки «DNIPROM», моделі «DSG52H», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, здійснив незаконну порубку шести дерев породи «Ясен», діаметром пеньків у корі: 60 см 1 деревина, 75 см 1 деревина, 55 см 2 деревини, 71 см 1 деревина, 50 см 1 деревина. Тим самим обвинувачений [PERSON] заподіяв державі в особі Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області матеріальну шкоду на загальну суму 121693 гривні 57 копійок. Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ч.4 ст. 246 КК України незаконна вирубка дерев у захисних насадженнях, що спричинило тяжкі наслідки. Вина відповідача у заподіянні шкоди встановлена вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022 року у справі №175/3625/22, та в силу вимог ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає, що обумовлює обов`язок Відповідача відшкодувати шкоду, заподіяну незаконною порубкою дерев. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі. Підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час і дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вжив всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення відповідача, тому вважає можливим розглянути справу у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 12 серпня 2022 року [PERSON] діючи з умислом, спрямованим на незаконну порубку дерев, незаконно, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, без спеціального дозволу (лісорубного квитка, ордера на здійснення лісорубних робіт, чи іншого дозвільного документу), за допомогою ручної бензопили марки «DNIPROM», моделі «DSG52H», шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, здійснив незаконну порубку шести дерев породи «Ясен». Вина [PERSON] у вчиненні злочину підтверджується вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. від 13 грудня 2022 року у справі №175/3625/22 (Провадження №1-кп/175/192/22) у кримінальному провадженні №12022041440000393 від 13.08.2022 року. В результаті злочину було заподіяно матеріальну шкоду та завданні збитки державі в особі Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області на загальну суму 121693 гривні 57 копійок. Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби ії право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитки, заподіяні Відповідачем, підлягають стягненню на рахунок Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Вина відповідача у заподіянні шкоди встановлена вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13.12.2022 року у справі №175/3625/22, та в силу вимог ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає, що обумовлює обов`язок Відповідача відшкодувати шкоду, заподіяну незаконною порубкою дерев. Відповідного правового висновку щодо застосування вказаної норми права до аналогічних спірних правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі №61-24141 св 18. Відповідно до ст.13 Конституції України, ст.324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об?єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст.142 Конституції України, ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Згідно ст.15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством. Відповідно до п.7 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Пунктом 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об?єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні. Відповідно до ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред?явити його в порядку цивільного судочинства. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється позивач за подання позову про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму, встановлено на 01 січня поточного року. Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь Держави підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 2 684 грн. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved