Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. щомісячно і до досягнення дочкою 23 років, за умови, що вона продовжуватиме навчання. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Мають повнолітню дочку, який продовжує навчання контрактній формі в Львівському національному медичному університеті IV (четвертого) рівня акредитації. Термін навчання до 30 червня 2027 року. Дочка повністю знаходиться на її утриманні, навчається на денній формі, то не може влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Матеріальної допомоги на утримання дочки в добровільному порядку відповідач не надає. В судовом засіданнні представник позивача просила задоволити позовні вимоги в повному обсязі з підстав наведених у самому позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказав, що не заперечує щодо обов`язку по утриманню дитини, але такої можливості немає. Крім того, вказав, що раніше працював в Естонії, але весною 2023 року приїхав, оскільки потрібно було доглядати за тяжко хворою матір`ю. Також зазначив, що і батько і мати похилого віку, часто хворіють, а тому потребують стороннього догляду і лікування. Фактично живе за пенсію батьків, оскільки на даний час ніде не працює. Будь-яких проблем з здоров`ям, які б перешкоджали працевлаштуванню немає. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 серпня 2011 року. Дочка сторін по справі, [PERSON] досягла повноліття, але продовжує навчання в Львівському національному медичному університеті ім. Д. Галицького на денній, контрактній формі. Термін навчання до 30 червня 2027 року, що підтверджується довідкою №122 від 15 червня 2023 року. З наданих позивачем квитанцій видно, що за навчання дочки в університеті [PERSON] 09 вересня 2022 року сплатила 49000,00 грн, а 04 липня 2023 року - 51450,00 грн. Відповідно до ст.8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст.199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи видно, що дочка сторін навчається стаціонарно на платній формі, у зв`язку із чим не працює, потребує матеріальної допомоги на навчання, харчування, одяг, канцелярське приладдя, проїзд до місця навчання та до місця проживання. Крім того, загальновідомими є обставинами, які не потребують доказування, що дочка сторін повинна харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі та взутті. На даний час [PERSON] не спроможна себе забезпечити, то саме на батьків покладається такий обов`язок. Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню дочку, яка навчається, не може бути перекладено винятково на її матір. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітньої дочки, яка навчається, на обох батьків, що забезпечить належне її утримання. Враховуючи те, що повнолітня дочка сторін продовжує навчання, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, знаходиться лише на утриманні позивача, натомість відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дочки, суд вважає, що відповідач, спроможний сплачувати аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Встановлено, що хоча відповідач офіційно і не працює, але являється працездатним, проблем з здоров`ям немає, отже спроможний сплачувати аліменти на дитину. Покликання відповідача на те, що на його утриманні знаходяться батьки похилого віку не підтверджено жодними доказами. Крім того, відповідач сам вказав, що у батьків крім нього ще є дві сестри. Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд виходить з того, що позивач не надала суду належних та допустимих доказів, про те що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі який вона просить згідно позовних вимог. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб позивача, стан його здоров`я, суд вважає позов задовольнити частково та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2500,00 грн., щомісячно на утримання [PERSON] щомісячно, на період навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. Судові витрати стягнути із відповідача на користь держави, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в даній категорії справ.

Outcome: approved