Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

У серпні 2023 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Фінтраст\~Україна"\~(далі\~-\~ТОВ "ФК\~"Фінтраст\~Україна")\~ звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 30 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №4853719 про надання споживчого кредиту, сума кредиту складає 19000,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № [NUMBER] з терміном повернення 11 днів та зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,90 % в день. 21 червня 2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №21-06/2022, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Всупереч умов договору, відповідач допустив заборгованість по кредитному договору на загальну суму 55461 грн., з яких 19\~000 грн. заборгованість по тілу кредита, 36461 грн. по нарахованим процентам. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивачем за період з 10 січня 2022 року по 19 травня 2023 року нараховано на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 13920,74 грн. інфляційних втрат та 2365,83 грн. 3% річних. З урахуванням зазначеного, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість в розмірі 71747, 54 грн., інфляційні втрати 13920, 74 грн., 3% річних 2365,83 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 гривень. В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи заперечень не мають (вх.№4240/23-вх.від10.11.2023р.). Відповідач про розгляд справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, судове повідомлення повернуто з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою", наступний виклик відповідача здійснено через оголошення, опублікована не сайті суду на офіційному порталі Судова влада України. Причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надав. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 30 вересня 2021 року між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] був укладений договір №4853719 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого [PERSON] отримав від ТОВ "Авентус Україна" грошові кошти на споживчі потреби в загальній сумі 19000,00 грн. терміном на 11 днів (а.с. 34-44). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С471803, 30.09.2021 18:04:07 (а.с.43). У пункті 1.5 вказаного вище договору сторони погодили стандартну процентну ставку 1,90% в день, яка застосовується: - у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; - у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Додатком №1 до вказаного вище договору\~№4853719 від 30.09.2021 року погоджено Графік платежів та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 44). Відповідно до п. 1.5.2. Договору, знижена процентна ставка 0,14% в день та застосовується, якщо споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 договору, або протягом 3-х календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач, як учасник лояльності отримає знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більш ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для споживача лише, як для учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Якщо споживач є учасником програми лояльності розмір зниженої процентної ставки зазначений в Договорі має значення, що є меншим за розмір стандартної процентної ставки, зазначеної в Договорі. Якщо споживач не є учасником програми лояльності, розмір зниженої процентної ставки дорівнює розміру стандартної процентної ставки, у зв`язку з чим цей підпункт Договору носить технічний характер та не має юридичного змісту для споживача. 21 червня 2022 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором було укладено договір факторингу №21-06/2022, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитним договором №4853719, що також підтверджується копією витягу з Реєстру боржників від 21 червня 2022 року до Договору факторингу (а.с. 17, 51-59). У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором №4853719 від 30 вересня 2021 року, станом на 20 червня 2022 року позивачем нарахована заборгованість у загальному розмірі 55461,00 гривень, а саме 19000,00 гривень - заборгованість за кредитом (тіло кредиту) та 36461,00 гривень сума заборгованості по несплаченим відсоткам (а.с. 21-33). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. За положенням п. 3.1 кредитного договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та або у році. Відповідно до підпункту 4.3.1 Кредитного договору передбачено, що сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до підпункти 4.2.2.-4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Підпунктом 4.3.2. Кредитного договору передбачено, що споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених в підпункті 4.3.1. Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому пунктом 4.2. Договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, позичальник у період з дати укладення договору\~й протягом строку його дії не здійснив оплату суми нарахованих процентів, а тому відбулася автопролонгація договору на умовах зазначених у п.4.3, на строк 90 календарних днів, тобто до 08.01.2022 року (включно). Як слідує з розрахунку заборгованості, станом на 09.01.2022 року, тобто на дату спливу визначеного договором строку кредитування, загальна заборгованість відповідача складала 55461,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 19\~000 грн., решта 36461,00 грн. - за процентами, яка й підлягає стягненню на користь позивача. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 (пункт 8.35). У відповідності до ст.6-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" (далі -Закон) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. У зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання відповідачем за період з 10.01.2022 2021 р по 24.02.2022 р. (у межах позовних вимог та з урахуванням наведених вимог Закону України "Про споживче кредитування") інфляційні втрати складають 1619,90 грн., а 3% річних становить 209,69 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Фінтраст Україна", виходячи з наведених нижче розрахунків. Інфляційне збільшення становить: 55 461,00 грн. (сума боргу) ? 102,921% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 55 461,00 грн. (сума боргу) = 1 619,90 грн. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період розрахунку: з 10.01.2022 року по 24.02.2022 року - 46 днів [Проценти] = 55 461,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 46 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 209,69 грн. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обргунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07 липня 2022 року, укладеного з адвокатом Крюковою М.В., звіт про надання правової допомоги згідно договору 07/07-2022 від 07 липня 2022 року, рахунок на оплату послуг по договору №07/07-2022 від 07 липня 2022 року, а саме за збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви та стягнення заборгованості 3 год., складення позовної заяви 6 год., подання до суду позовної заяви 1 год., платіжну інструкцію №1038 від 04 серпня 2023 року про перерахування коштів позивачем адвокату у сумі 10\~000 грн. Враховуючи складність справи, що є малозначною, виконані адвокатом роботи, які не є складними та не потребували значних витрат часу, зміст позовної заяви, що є звичайним для даного виду правовідносин, обсяг доданих документів, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн відповідатимуть засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, решта витрат нараховані без врахування зазначених принципів, а тому відшкодуванню не підлягають. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 55461,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 19\~000 грн., решта 36461,00 грн. - за процентами, а також інфляційних втрат за період з 10.01.2022 до 24.02.2022 у сумі 1619,90 грн., та 3% річних за період з 10.01.2022 до 24.02.2022 - 209,69 грн., а всього 57290,59 грн. Крім того, оскільки позов задоволено на 75,67% з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3894,89 грн. судових витрат ((3000+2147,20)х 75,67%).

Outcome: partial