Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму у розмірі 24 126, 29 грн, посилаючись на те, що це надміру сплачена останньому сума як виплата пенсії. В обґрунтування вказано, що розмір пенсії [PERSON] у грудні 2013 року, під час індивідуально-масового перерахунку, помилково обчислено, виходячи з розрахунку 90 % від заробітної плати. Згідно з розпорядженням Управління від 03 червня 2016 року матеріали пенсійної справи [PERSON] приведено у відповідність, а саме, розмір пенсії обчислено із заробітної плати 9 142, 51 грн із застосуванням 80 % від заробітку. На підставі аналізу проведених перерахунків, пенсійну справу приведено у відповідність до норм чинного законодавства. У зв`язку із чим виникла переплата пенсії за період з 01 грудня 2013 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 24 162, 29 грн. З метою досудового врегулювання спору, Головним управління Пенсійного фонду України в м. Києві було направлено [PERSON] листи від 02 липня 2019 року № 175058, від 30 червня 2020 року № 2600-0403-8/138016, від 27 квітня 2023 року № 2600-0504-8/82056 щодо добровільного повернення безпідставно отриманих коштів у розмірі 24 126, 29 грн, проте зазначені листи відповідачем проігноровані, а кошти не повернені. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 19 вересня 2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 26 вересня 2023 року судом отримано відповідь з Реєстру територіальної громади інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи. Ухвалою судді від 13 жовтня 2023 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі. Відповідачу за останньою відомою суду адресою проживання (адреса зареєстрованого / задекларованого місця проживання) судом направлявся примірник позовної заяви з додатками, копія ухвали про відкриття провадження, судова кореспонденція повернулася без вручення адресату, згідно з довідкою Ф. 20, адресат відсутній за вказаною адресою, до суду заяви по суті або з процесуальних питань від нього не надходили. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи. [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, який отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» /а. с. 9/. Розмір пенсії громадянина [PERSON] у грудні 2013 року під час масового перерахунку (індивідуального) обчислено, виходячи з розрахунку 90% від заробітної плати /а. с. 12/. Згідно з розпорядженням Управління від 03 червня 2016 року матеріали пенсійної справи громадянина [PERSON] приведено у відповідність, а саме, розмір пенсії обчислено із заробітної плати 9142,51 грн із застосуванням 80% від заробітку /а. с. 13/. На підставі аналізу проведених перерахунків, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві зроблено висновок про наявність переплати [PERSON] пенсії за період з 01 грудня 2013 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 24 162, 29 грн. З метою досудового врегулювання спору, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було направлено [PERSON] листи від 02 липня 2019 року № 175058, від 30 червня 2020 року № 2600-0403-8/138016, від 27 квітня 2023 року № 2600-0504-8/82056 щодо добровільного повернення безпідставно отриманих коштів у сумі 24 126, 29 грн, проте зазначений лист відповідачем проігноровано та отримані кошти у вказаному розмірі повернуті не були. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша статті 1212 Цивільного кодексу України). Безпідставно набута пенсія не повертається, якщо її виплата була проведена добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку платника та недобросовісності з боку набувача (пункт 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України). Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку (частина перша статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Механізм повернення коштів, надмірно виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункт 3 Порядку). Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій можливе шляхом стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, зокрема, у випадку надання ним недостовірних (явно неправильних) даних, тобто у випадку недобросовісної поведінки набувача. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (частина перша статті 1212 Цивільного кодексу України). Безпідставно набута пенсія не повертається, якщо її виплата була проведена добровільно, за відсутності рахункової помилки з боку платника та недобросовісності з боку набувача (пункт 1 частини першої статті 1215 Цивільного кодексу України). Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 404/4822/15-ц. В обґрунтування позову зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві помилково обчислено розмір пенсії [PERSON] , виходячи з розрахунку 90 % від заробітної плати, що було виявлено у 2016 році. Таким чином, суд приходить до висновку, що вина пенсіонера [PERSON] у тому, що йому протягом періоду з 01 грудня 2013 року по 30 квітня 2016 року виплачувалася пенсія, розрахована, виходячи з 90 % від заробітної плати, а не з 80 %, відсутня. Зокрема, не встановлено його недобросовісної поведінки у випадку надання ним недостовірних (явно неправильних) даних. Отже, у задоволенні позову суд відмовляє. V. Розподіл судових витрат. У відповідності до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє, сплачений судовий збір покладається на позивача і не відшкодовується. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed