Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Заочним рішенням\~Ленінського районного\~суду м.\~Харкова від\~15.06.2023\~позовні вимоги\~КП «ХТМ»\~задоволено та\~стягнуто із\~ [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з постачання\~теплової\~енергії\~та гарячої\~води за адресою [ADDRESS] , за період з 01.11.2016 по 31.01.2022 у розмірі 56 276 грн. 10 коп. та 2684 грн. судового збору. Ухвалою суду від 05.09.2023 заочне рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 15.06.2023 скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5\~ст.279 ЦПК України,\~до суду не надходило. 21.09.2023 до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача [PERSON] адвоката Авілової О.М., згідно якого остання вказала на пропуск позивачем строків позовної давності, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову повністю. Також просила суд врахувати, що відповідач є співвласницею житла за адресою [ADDRESS] , а саме їй належить лише частина житлового приміщення. Крім того, надала суду копії квитанцій про часткову сплату відповідачем заборгованості. 27.09.2023 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої він вказав, що відповідач частково сплачувала надані позивачем послуги, що нею також не заперечується у відзиві, у зв`язку з чим відбулось переривання строків позовної давності. Також наголосив на тому, що, у зв`язку із введеним Постановою КМ України від 11.03.2020 карантину на всій території України, який неодноразово продовжувався, востаннє до 30.06.2023, строк позовної давності також був продовжений на строк дії такого карантину, згідно п. 12 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України. Тому період заборгованості в межах дії карантину не входить у строки позовної давності. На підставі викладеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за період з 01.11.2016 по 31.01.2022 подані в межах строку позовної давності. Щодо заяви відповідача про те, що вона є лише співвласницею житла зазначив, що на підставі ч.1 ст. 543 ЦК України позивач вправі заявляти вимоги як до всіх боржників, так і лише до одного, на власний вибір, тому представник позивача реалізував вказане право та звернувся з позовними вимогами лише до [PERSON] . Заперечень на відповідь на відзив відповідачем та її представником до суду не надано. У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідно до Закону України\~«Про\~житлово-комунальні\~послуги»\~№1875\~від\~24.06.2004 та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання віднесено до комунальних. Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ст.ст. 67,68 ЖК України, наймач житлового приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами - щомісяця. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, також встановлюють обов`язок споживача оплачувати послуги у встановлені законом строки. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно ст.526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11\~ЦК\~України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 №6-59цс13, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 19-1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст.625 ЦК України). Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відтак є споживачем послуг КП «ХТМ». Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.07.2023, [PERSON] на праві приватної власності належить квартири [ADDRESS] . З 16.04.2022 [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою [ADDRESS] . Враховуючи період, за який позивачем заявлено позовні вимоги, а саме з 01.11.2016 по 31.01.2022, внутрішнє переміщення [PERSON] відбулось 16.04.2022, тобто поза межами періоду виникнення боргу. Так, згідно наданого представником позивача розрахунку боргу, за адресою [ADDRESS] , за період з 01.11.2016 по 31.01.2022 виник борг в розмірі 56\~276.10 грн. Матеріалами справи підтверджено, що КП «ХТМ» надавало відповідачу зазначені вище послуги, відповідач їх одержувала, не відмовлялася від них у встановленому законом порядку, не заперечувала проти факту надання та отримання неї послуг позивача, а тому в неї виник обов`язок сплатити ці послуги. Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із приписами ст.ст. 260, 261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Частиною 1 ст. 264 ЦПК України передбачено, що\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Позовні вимоги КП «ХТМ» стосуються заборгованості, що утворилася у період з 01.11.2016 по 31.01.2022. Водночас, із вказаними вимогами позивач звернувся до суду 03.05.2023. Відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. Однак, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем здійснювалась оплата послуг позивача, а саме в грудні 2016 року в сумі 1876.44 грн., в лютому 2017 року в сумі 1401.28 грн., в травні 2017 року в сумі 1889.11 грн., в січні 2019 року в сумі 2135.26 грн., в грудні 2019 року в сумі 1755.31 грн. Вказаний розрахунок боргу та періодичні платежі, сплачені відповідачем, жодним чином нею не спростовані та не заперечувались. Крім того, представником відповідача до відзиву надано копії квитанцій про сплату [PERSON] послуг КП «ХТМ», зокрема, в грудні 2018 року, в грудні 2019 року, що свідчить про визнання відповідачем боргу за попередній період (з листопада 2016 року), та про переривання строку позовної давності в момент здійснення нею кожного такого платежу, після чого перебіг позовної давності розпочинався заново. Останній платіж було здійснено [PERSON] в грудні 2019 року, що підтверджується вказаними вище доказами, а тому строк позовної давності знову перервався в момент такого платежу та розпочався заново, до грудня 2022 року. При цьому, ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020, з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Дія карантину, встановленого зазначеною Постановою, неодноразово продовжувалась. Востаннє дію карантину було продовжено до 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2023 № 383. Отже, до вимог КП «ХТМ», строк позовної давності до яких не сплив на момент початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності. З урахуванням зазначених приписів, а також встановлених судом фактів переривання перебігу строку позовної давності, суд констатує, що на момент початку дії карантину строк позовної давності позовних вимог КП "ХТМ" до [PERSON] не сплив, а тому з початком дії карантину такий строк був продовжений на період його дії. Вищевказане свідчить про те, що позивачем не пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Таким чином, суд приходить висновку, що відсутні підстави для застосування у даному випадку строків позовної давності, а також, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.11.2016 по 31.01.2022 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо заперечень відповідача в тій частині, що вона є співвласником житла за адресою [ADDRESS] , суд зазначає, що позивач на підставі ч.1 ст. 543 ЦК України має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Тому позивач, реалізуючи своє право відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України, вправі вимагати виконання зобов`язання лише від [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп.

Outcome: approved