Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Представник позивача - Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївська теплова електрична станція - звернувся до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за надані житлово-комунальні послуги станом на 01.03.2023 в сумі 29866,67 гривень, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 гривень. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28.03.2023 відкрито провадження за позовною заявою та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. Встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, а також відзиву на позов не подавав. За змістом положень ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06.11.2023 на підставі ч.4 статті 223, ч.1 статті 280 ЦПК України постановлено ухвалити заочне рішення по справі. Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно положень ч.8 статті 178 ЦПК України, в зв`язку з неподанням відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішує спір за матеріалами, наявними в цивільній справі. В обґрунтування позову зазначено, що ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС відповідно до Статуту товариства та Положення про Зміївську ТЕС здійснює свою господарську діяльність, одним з видів якої є надання послуг з централізованого опалення, водопостачання та водовідведення. Відповідно до рішення Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області № 732-VІ від 02.08.2013 року, ПАТ "Центренерго" визначено постачальником та виконавцем житлово-комунальних послуг на території смт.Комсомольське Зміївського (нині смт.Слобожанське Чугуївського) району Харківської області. У період з січня 2019 року по березень 2023 року позивачем надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення за особовим рахунком № [NUMBER] , на якому обліковується житлове приміщення, а саме: квартира [ADDRESS] , власником (квартиронаймачем) якого є відповідач [PERSON] . Письмовий договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак його наявність підтверджується шляхом надання таких послуг позивачем, і прийняття таких послуг відповідачем. При цьому, відповідач вчасно не здійснює оплату наданих житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим, станом на 01.03.2023 виникла заборгованість, яка, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, складає 29866,67 гривень, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав і інтересів з позовом про стягнення заборгованості . З матеріалів справи вбачається, що відповідно до ліцензій НКРЕ серії АГ № 500012 виданої 31.05.2011 (переоформленої рішенням № 2732 від 10.11.2015), серії АД № 041967 виданої 28.02.2013, серії АД № 041970 виданої 28.02.2013 та Ліцензії НКРЕ серії АЕ № 194660 виданої 03.06.2014 (за ст. 6 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" № 222 від 02.03.2015, ліцензії на провадження видів господарської діяльності, що на день набрання чинності цим Законом є чинними, продовжують діяти), а також рішення Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області №732-VІ від 02.08.2013 та додатків до нього Зміївської ТЕС №08/5056 від 18.08.2017 і Комсомольського селищного голови № 2363/02- 19 від 30.08.2017, позивач - Зміївська ТЕС ПАТ "Центренерго" визначена безстроково постачальником та виконавцем житлово-комунальних послуг (послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води, централізованого водовідведення) на території смт.Комсомольське Зміївського (на даний час смт.Слобожанське Чугуївського) району Харківської області. Згідно розрахунку оплати за надані комунальні послуги по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість відповідача [PERSON] за надані послуги станом на 01.03.2023 становить 26355 грн 74 коп., інфляційні нарахування складають 2675,16 гривень, 3% річних за порушення грошового зобов`язання відповідно до вимог ст. 625 ЦК України складають 836,77 гривень, а разом - сума заборгованості становить 29866,67 гривень(а. с. 5-9, 10-11). Згідно Довідки Зміївської ТЕС ПАТ "Центренерго" №08/68 від 14.02.2023, особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , відкритий на ім`я [PERSON] (а. с. 12). Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне: Відповідно до частин 1- 4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 статті 319, ч.1 статті 322 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 статті 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (далі-Закон) визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (Пункт 5 ч. 1 статті 1 Закону). За змістом пунктів 6, 13 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний споживач. Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно ч. 1 статті 2 Закону, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно пункту 2 статті 5 Закону, до комунальних послуг відносяться послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до пункту 5 ч. 2 статті 7 Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства. Згідно статті 9 Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Відповідно до п.6 ч.1 статті 8 Закону, виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов на допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем належними й допустимими доказами підтверджено виникнення між сторонами правовідносин, пов`язаних з наданням комунальних послуг, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Відповідачем, в свою чергу, не надано доказів на спростування факту надання послуг позивачем чи правильності розрахунку розміру заборгованості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач ПАТ "Центренерго" Зміївська ТЕС належним чином виконав свої обов`язки з постачання житлово-комунальних послуг, а відповідач отримав наданими послугами, однак вчасно не оплатив їх вартість, тому з нього належить стягнути суму заборгованості в повному обсязі, інфляційні витрати, та штрафні санкції, встановлені законом за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, позовні вимоги ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції, є обґрунтованими й підлягають задоволенню. За змістом статей 264, 265 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved