Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви У вересні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи його тим, що 01 жовтня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 916958683. Відповідно до Реєстру боржників №115 від 05.01.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», Попередній кредитор) до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 916958683. 20.10.2022 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 (витяг з Реєстру прав вимоги додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 41 738,82 грн., з яких: -22 314,35 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -19 424,47 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Згідно п. 5.1.3. Договору факторингу, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» зобов`язується перерахувати на банківський рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ», будь-які грошові кошти, отримані від Боржників на виконання ними своїх зобов`язань за Кредитними договорами, Право вимоги за якими відступлено Фактору, після передачі Права вимоги до Фактора. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.monevveo.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 UK України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством (заснованих як на першому Договорі, так і на всіх наступних договорах, інших договорах і угодах, які будуть укладені між Відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» у майбутньому) в якості електронного підпису Позичальника буде використовуватись Логін Особистого кабінету та Пароль Особистого кабінету. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 06.03.2023 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" суму заборгованості за Кредитним договором № 916958683 в розмірі 41 738,82 грн., з яких: 22 314,35 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19 424,47 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відзив на позовну заяву 09.10.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач заперечив проти позову з наступних підстав. Так, зазначив, що доводи позивача щодо отримання [PERSON] кредитних коштів за договором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не відповідають дійсності, та не підтверджуються жодними доказами з огляду на наступне. З норм Закону України «Про електрону комерцію» слідує, що примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. В обґрунтування позовних вимог, позивачем надано копію електронного договору № 916958683 від 01.10.2020, проте жодних відомостей стосовно того, що примірник електронного договору був вручений відповідачу як споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, не надано. Фактично [PERSON] кредитного договору не уклала, ніякого електронного підпису одноразовим ідентифікатором не отримувала та не користувалась, грошових коштів не отримувала. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Тобто, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Разом із тим, позивачем не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів згідно кредитного договору № 916958683 від 01.10.2020 на рахунок відповідача. В матеріалах справи відсутні будь-які докази (копії первинних документів меморіальні ордери, виписки по рахунку клієнта, тощо) на підтвердження факту відкриття відповідачем відповідного кредитного рахунку на виконання умов кредитного договору, зарахування вказаних коштів на рахунок відповідача. Відсутні також і докази фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника). Додані до позовної заяви копія кредитного договору, копія факторингового договору, роздрукований розрахунок заборгованості не свідчать про отримання відповідачем кредитних коштів. Крім того, роздрукований розрахунок заборгованості за кредитним договором як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та не містить відомостей, що підтверджували б передачу в дійсності коштів в кредит від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до [PERSON] . Розрахунок не містить жодних відомостей про видачу кредиту, нарахування процентів за період його дії (за версією позивача), графіку та сум погашень. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13.05.2020, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. З вищевказаного слідує, що доводи позивача є неспроможними та не підтверджуються жодним доказом. Просить відмовити в позові та стягнути з позивача витрати на професійну правову допомогу в сумі 6000 гривень. Відповідь на відзив 17\~жовтня \~2023\~року на\~адресу суду\~надійшла відповідь\~на відзив,\~в якій\~Позивач зазначив,що відповідно до п.п.4.2. договору: «Сторони дійшли згоди, що у всіхвідносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис». Відповідно до п.п.4.13. вказаного договору: «Цей Договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму». У відповідності до умов вказаного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договорів, а саме [NUMBER] . Кредитний договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу Відповідачем на сайт ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не було б укладено. Відповідачем було вчинено певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», тобто Відповідач самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами Договору, після чого проявив намір вступити з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» в договірні відносини на умовах визначених Правилами. Зазначають, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення Відповідачем кредитних коштів за укладеними з Первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що Позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 ПОЛОЖЕННЯ Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору. Звертають увагу суду, що Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. З метою надання запитуваної судом інформації по справі, Позивач звернувся до Первісних кредиторів, з відповідними запитами про надання інформації щодо отримання відповідачем кредитних коштів та руху коштів по рахунку. Станом на деньнадання суду даної заяви, Позивачем не отримано відповідь на вказаний запит. Після отримання інформації від первісних кредиторів, вона буде невідкладно долучена до матеріалів справи окремим клопотанням. Заперечення на відзив 20 жовтня 2023 надійшли до суду заперечення на відзив, в яких зазначено наступне. Так, у відповіді на відзив, як додаткове обґрунтування позовних вимог, представник позивача цитує численні норми цивільного законодавства, що регулюють договірні зобов`язання за кредитними договорами. Останній також посилається на положення Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та стверджує про укладення в електронній формі кредитного договору № 916958683 від 01.10.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] . В світлі наданих позивачем пояснень, можливо зазначити, що не зважаючи на наведене нормативно-правове обґрунтування можливості виникнення кредитних зобов`язань на підставі електронних договорів, позивачем не надано доказів укладення такого договору між позивачем та відповідачем. Як вже зазначалось у відзиві, відповідно до положень Цивільного кодексу України, та ст. 3, 11 Закону України «Про електрону комерцію», примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відомості про направлення примірника електронного договору про споживчий кредит споживачу є безпосереднім доказом, що підтверджує існування кредитних зобов`язань. Такі доводи узгоджуються і з наданими поясненнями позивача, що містяться у відповіді на відзиві, в частині алгоритму дій при укладенні договору: «Електронний примірник «індивідуальної» частини кредитного договору надсилається на електронну адресу клієнта, а також зберігається в особистому кабінеті». Враховуючи вказане звертають увагу, що позивачем надано копію електронного договору № 916958683 від 01.10.2020, проте жодних відомостей стосовно того, що примірник електронного договору було вручено (направлено на електронну адресу) [PERSON] як споживачу, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, так і не надано. Позовні вимоги в частині укладення кредитного договору № 916958683 від 01.10.2020 не підтверджені належними доказами. [PERSON] кредитного договору не укладала. Зазначають, що [PERSON] заперечує отримання від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» коштів за вищевказаним кредитним договором. Позивач підтверджує той факт, що первинних документів, що підтверджують видачу та користування кредитними коштами по договору № 916958683 від 01.10.2020 не має, а відтак останній фактично визнає неспроможність власних позовних вимог. Наявні в матеріалах справи копія кредитного договору, копія факторингового договору, роздрукований розрахунок заборгованості не свідчать про отримання та користування [PERSON] кредитними коштами. Крім того, роздрукований розрахунок заборгованості за кредитним договором як на підставу задоволення позовних вимог є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та не відображає відомостей про видачу кредиту від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до [PERSON] . Розрахунок також не містить жодної інформації про нарахування процентів за період дії кредитного договору, графіку та сум погашень. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.05.2020 по справі №219/1704/17 ( провадження №61-1211св19). Окремо слід зазначити, що в наданому відзиву позивач зазначає, що має намір додатково надати якісь докази. Подача відповідних додаткових документів зумовлено необхідністю посилення правової позиції позивача після наданого відповідачем відзиву. Вважаю, що такі дії є не можливими, оскільки порушують положення ст..ст. 12, 83 ЦПК України. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2023 року (з урахуванням ухвали від 14 вересня 2023 року про виправлення описки) позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в позовній заяві, у відповіді на відзив та у надісланому клопотанні від 09.10.2023 просив розгляд справи проводити за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував за обставинами, викладеними у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив. Встановлені судом фактичні обставини справи. Позиція суду та нормативно - правове обґрунтування. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статті 516ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Судом встановлено,що відповідно до п.1.1 кредитного договору № 916958683 від 01.10.2020, товариство\~(ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») надає клієнту ( [PERSON] ) фінансовий кредит в розмірі 24360,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. З паспорта споживчого кредиту до вказаного договору вбачається, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на шляхом перерахування на банківський (картковий ) рахунок позичальника, відкритий у Банку. Отже, передумовою надання кредиту шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта є його заява із зазначенням банківського карткового рахунку, на який товариство має перерахувати необхідні позичальнику кошти. Суд наголошує на тому, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини другої статті 9 Закону України«Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити,якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України:\~назву документа(форми); дату складання; назву підприємства,від імені якого складенодокумент; зміст та обсяг господарської операції,одиницю виміру господарської операції; посади осіб,відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Разом із тим, суд зауважує, що позивачем ТОВ\~ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів. В той час коли відповідачка заперечує факт перерахування їй грошових коштів. Суд зазначає, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. У своїй позовній заяві, відзиві та окремому клопотанні ТОВ\~ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило розглянути справу у їх відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів як і клопотання про відкладення судового розгляду для надання можливості надати такі докази не заявляв. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19. Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості за\~період з\~06.03.2023\~по 31.07.2023\~року за\~кредитними договором,\~ як на підставу задоволення позовних вимог, є необґрунтованими, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит . Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. У зв`язку із не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов договору про надання фінансового кредиту №916958683 від 01 жовтня 2020 року,а також фактичного користування відповідачкою кредитними коштами, підстави\~для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні. Розподіл судових витрат Враховуючи відмову у задоволенні позову та те, що судовий збір повністю сплачено позивачем при поданні позовної заяви, суд відповідно до п.2 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по даній справі. При вирішенні вимог відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу суд приймає до уваги наступне. У відповідності зі ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідач надав суду договір про надання правової допомоги від 16.06.2022 року, ордер на надання правової допомоги серія ВМ № 1027167 від 17.06.2022 року, додаткову угоду № 1 від 10.06.2023 до договору про надання правової допомоги від 16.06.2022 року ; додаткову угоду № 2 від 25.09.2023 до договору про надання правової допомоги від 16.06.2022 року; акт наданих послуг від 09.10.2022, рахунок-фактура № 764/ц від 09.10.2023, на 6000 грн.. Відповідно до наданих документів, гонорар адвоката Мовчан О. за надання правничих послуг у справі за позовом Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором складає 6000 грн, який підлягає сплаті останньою. Суд враховує, що при визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Суд враховує, що з врахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); реального часу, необхідного для виконання таких послуг, суд приходить до висновку, що заявлені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 6000,00 грн. є співмірними та відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (дійсності, необхідності) та розумності їхнього розміру. Крім того, слід зазначити, що відповідно до постанови Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20, з 15.12.2017 імплементовано нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Тобто, факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи Аналогічний підхід застосовує і ЄСПЛ. Так, у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, необхідно розглядати як фактично понесені: «115. Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». Отже, на підставі наведеного, відсутність клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат за надання правничої допомоги на загальну суму 6000,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved