Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

У квітні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «БГМ-АГРО» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Ізяславський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Ізяславська державна нотаріальна контора, Ізяславська міська рада Хмельницької області, яким просило визнати право власності на земельні ділянки з кадастровим номером 6822110100:01:003:0257, площею 0,0035 га та з кадастровим номером 6822110100:01:003:0258, площею 0,0026 га, що розташовані по [ADDRESS] , придбані на електронних земельних торгах системи «Prozorro.Продажі». Позов обґрунтований тим, що ТОВ «БГМ-АГРО» 24.10.2022 визнано переможцем на вказаних торгах, проте оформити свої права в установленому законом порядку немає можливості через відмову Ізяславської державної нотаріальної контори посвідчити нотаріально договори купівлі-продажу. Ухвалою судді від 11.04.2023 року вказаний позов залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, що складає 10 днів з дня отримання копії ухвали. В подальшому за ухвалами судді від 01.05.2023 та 29.05.2023 вказаний строк для усунення недоліків позовної заяви, неодноразово продовжувався. Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, остання ухвалою судді від 05.06.2023 прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Від відповідача відзиву не надходило. Треті особи Ізяславська міська рада Хмельницької області, Ізяславська державна нотаріальна контора пояснень по справі до суду не направляли. Ізяславський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав суду письмові пояснення у справі, якими позовні вимоги ТОВ «БГМ-АГРО» підтримав, вказавши, що позивач дійсно на електронних земельних торгах придбав належні відповідачу, який є боржником у виконавчому провадженні, дві земельні ділянки з кадастровими номерами 6822110100:01:003:0257 та 6822110100:01:003:0258, що знаходяться по [ADDRESS] . Позивач зареєструвати своє право власності не може, адже йому відмовлено в нотаріальному посвідченні договорів купівлі-продажу об`єктів земельних торгів. Ухвалою суду від 11.08.2023 підготовче провадження закрито та справу призначеного до судового розгляду по суті. Представник позивача ТОВ «БГМ-АГРО» директор Горбаченко О. О. у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неприбуття суд не повідомила. Як вбачається з повідомлення департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України № 6.2-8555/6-23 від 22.06.2023, Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області № 897/03-14 від 11.04.2023, та відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 101505 від 06.06.2023, [PERSON] , 13 грудня 2019 року знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та місце її перебування не відоме. Відповідно до змісту ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. 10 жовтня 2023 року Ізяславським районним судом Хмельницької області на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик в судове засідання [PERSON] по даній справі на 31 жовтня 2023 року на 16 год. 00 хв. Тому [PERSON] є повідомленою належним чином про дату, час та місце слухання справи. Інші учасники справи та їх представники, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, причин неявки суд не повідомили. Відтак, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін по справі їх представників. З`ясувавши позиції учасників провадження, викладенні в заявах по суті справи, дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. У провадженні Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження № 63546534 щодо стягнення боргу з [PERSON] на підставі виконавчого листа № 675/2634/18, виданого 21.08.2020 Ізяславським районним судом, що підтверджується копіями вказаного виконавчого листа та постановою про відкриття виконавчого провадження від 11.11.2020. Як свідчать відомості з державного реєстру речових прав, [PERSON] є власником житлового будинку загальною площею 38,2 кв.м та бутового погребу «В» з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1952938668221, а також трьох земельних ділянок: кадастровий номер 6822110100:01:003:0257, площею 0,0035 га, кадастровий номер 6822110100:01:003:0258, площею 0,0026 га, кадастровий номер 6822110100:01:003:0259, площею 0,0753 га. Цільове призначення вказаних земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Всі зазначені об`єкти нерухомого майна знаходяться за однією адресою: [ADDRESS] . Постановами про арешт майна боржника від 07.12.2020 та про опис та арешт майна боржника від 16.02.2021 державним виконавцем Кмін Ю. С. накладено арешт на належне боржнику нерухоме майно. Відповідно до актів державного виконавця від 16.02.2022 та 12.06.2023 на земельних ділянках з кадастровими номерами 6822110100:01:003:0257, 6822110100:01:003:0258, 6822110100:01:003:0259, що знаходяться по [ADDRESS] відсутні житловий будинок та господарські споруди. Ізяславський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як організатор торгів неодноразово розміщував пропозицію щодо продажу на електронних земельних торгах належних боржнику [PERSON] трьох земельних ділянок. 24.10.2022 товариство з обмеженою відповідальністю «БГМ-АГРО» придбало на електронному аукціоні, що проводився на електронному майданчику ТОВ «Е-Тендер» (Prozorro.Продажі), дві земельні ділянки з кадастровим номером 6822110100:01:003:0257, площею 0,0035 га та з кадастровим номером 6822110100:01:003:0258, площею 0,0026 га, що розташовані по [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується копіями протоколів про результати земельних торгів, проведених 24.10.2022, та актами про проведенні електронні торги від 16.11.2022. Пунктами 15, 16, 20 статті 137 Земельного кодексу України встановлено, що протокол про результати земельних торгів є підставою для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, прав емфітевзису, суперфіцію, договорів оренди, суборенди землі, емфітевзису, суперфіцію. Протокол про результати земельних торгів формується та оприлюднюється електронною торговою системою автоматично в день завершення торгів в електронній формі.\~ Договір за результатами проведення земельних торгів укладається між організатором та переможцем земельних торгів протягом 20 робочих днів з дня, наступного за днем формування протоколу про результати земельних торгів. Договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається в паперовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Право на земельну ділянку, набуте за результатами проведення земельних торгів, виникає з дня державної реєстрації такого права в порядку, встановленому законом. Ізяславський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), як організатор електронних торгів, 20.12.2022 звернувся до Ізяславської державної нотаріальної контори з листом № 21.7-20/26358, яким просив посвідчити нотаріально договори купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами 6822110100:01:003:0257 та 6822110100:01:003:0258, які придбані на електронних торгах позивачем. Ізяславська державна нотаріальна контора постановою № 1122/02-31 від 20.12.2022 відмовила в нотаріальному посвідченні договорів купівлі-продажу земельних ділянок, посилаючись на те, що існує неузгодженість в діючому законодавстві, зокрема в Законі «Про нотаріат» та Земельному кодексі України, щодо виду документів, які оформлюються нотаріусом за результатами прилюдних торгів. Крім того, як вказано в постанові, за адресою, де знаходяться земельні ділянки, також зареєстровано житловий будинок. Позивач, не оскаржуючи у встановленому законом порядку відмову нотаріуса в нотаріальному посвідченні договорів купівлі-продажу двох земельних ділянок, просить суд визнати за ним право власності на них. Із положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України слідує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). В матеріалах справи наявні докази того, що позивач на відкритих земельних торгах став переможцем та набув право на укладення договорів купівлі-продажу двох земельних ділянок. Водночас, за адресою розташування вказаних земельних ділянок також зареєстровані житловий будинок та господарські споруди, що належать відповідачу. Проте у справі відсутні достатні дані про точне місце розташування цього майна на земельних ділянках, цільове призначення яких для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), тобто на якій з трьох або на кількох з них воно розміщене. Такі дані могли бути встановлені, в тому числі висновком будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. Наразі, сторони не зверталися до суду з відповідним клопотанням про її призначення та не подали до суду висновок експерта, складений на їх замовлення. Наданий у справу витяг з технічної документації на будинок жодним чином не усуває вказану невизначеність. Крім того, відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК). Право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 317, ч. ч. 1, 2 і 3 ст. 319 та ч. 1 ст. 321 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 377 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта. Отже, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у підпункті ґ пункту 18 постанови від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007року №997-V\~і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. Принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки, на якій це майно розміщене, закріплений наведеними законодавчими нормами, зумовлений невіддільністю нерухомого майна від земельної ділянки, на якій воно розміщене, і яка фактично є його частиною, та має на меті дотримання законних прав та інтересів власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації ним відповідних правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження цим майном. Відповідно до наданих учасниками справи доказів, на момент проведення електронних земельних торгів 24.10.2022 та на час розгляду справи судом, право власності на житлову будівлю та господарські споруди залишається зареєстрованим за відповідачем. При цьому, фізична відсутність житлового будинку та господарських споруд, як стверджується в актах державного виконавця від 16.02.2021 та 12.06.2023, не відміняє факту реєстрації цього майна за відповідачем в державному реєстрі речових прав. Самі ж названі акти не є підставою для внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав, про що свідчить п. 75 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 1127 від 25.12.2015. Таким чином, оскільки житловий будинок та господарські споруди є окремим об`єктом цивільних прав, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірні земельні ділянки під житловим будинком та господарськими спорудами, належними позивачу. Такий спосіб захисту своїх прав ТОВ «БГМ-АГРО» не є належним та ефективним, оскільки за нормами цивільного та земельного законодавства особа, яка має право власності на споруди, також наділена правом власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені. Крім того, визнання права власності за позивачем на спірні земельні ділянки, що знаходяться під об`єктом нерухомості унеможливить виконання такого рішення шляхом реєстрації права власності на них, адже відповідачу має належати право власності на земельну ділянку, на якій розміщений будинок в розмірі площі, достатньої для його обслуговування. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення його права у спірних правовідносинах, а тому його позов не підлягає задоволенню. Зважаючи на те, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, то понесенні ТОВ БГМ-АГРО» витрати в зв`язку із розглядом справи в суді, не можуть бути стягнуті з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed