Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 25 квітня 2022 року до суду надійшла позовна заява згідно якої [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі від якого мають двох дітей. Одруження виявилося невдалим, сторони перестали розуміти один одного, відповідач перестав розуміти позивача як дружину і матір, що виховує їх дітей, неодноразово вчиняв насильство в сім`ї, тому позивач вважає, що їх сім`я розпалась, вони припинили шлюбні відносини і не проживають разом майже два роки. Відповідач не приймає участі у вихованні дітей, не забезпечує дітей матеріально, коштів на їх утримання не надає і нічим не допомагає. Позивач, зважаючи на норми сімейного законодавства, вважає, що відповідач зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У позивача існує важкий матеріальний стан, тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 всіх доходів (заробітку) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно з дня подачі позовної заяви до суду до повноліття дітей, допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу, встановленого за один місяць. ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ (основні) 2. 25 квітня 2022 року до суду надійшла позовна заява. 3. 27 квітня 2022 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження. 4. Судові засідання призначались на 18 травня 2022 року, 06 червня 2022 року, 27 вересня 2023 року, 19 жовтня 2023 року, 03 листопада 2023 року. 5. 06 червня 2022 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. 6. 12 вересня 2023 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 7. 19 жовтня 2023 року [PERSON] подала заяву і просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду. 8. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений неодноразово належним чином згідно з вимогами ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, причин неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи у його відсутність, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 9. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. 10. У Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3). Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18). Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч. 1 і ч. 2 ст. 27). 11. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ч. 1). Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ч. 2). Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього (ч. 1). Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ч. 2). Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3). Як зазначено у ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналіз наведених положень Закону України «Про охорону дитинства» свідчить, що витрати на потреби дитини мають бути однаковими для кожного з батьків. 12. Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1). Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками (ч. 2). Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї (ч. 6). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9). Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10). В ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ч. 2). Як зазначено у ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1). Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 2). Одним із основних прав дитини є право на утримання. За змістом ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено у ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2). Законодавець у ст. 183 СК України визначив, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1). Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2). Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3). За приписами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. 13. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (абз. 1). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (абз. 3). 14. В силу ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ч. 1). Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків (ч. 3). 15. У Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, визначено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом (п. 8). Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (п. 13). 16. Законодавець у ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установив у 2022 році прожитковий мінімум: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Законодавець у ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установив з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. 17. Зміст положень ч. 2 ст. 182 СК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» свідчить про те, що: 1) з 1 січня 2022 року мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком до 6 років не може бути меншим, ніж 1050,00 грн. (2100,00*50%), а у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів - мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 2100,00 грн.; 2) з 01 липня 2022 року мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком до 6 років не може бути меншим, ніж 1100,50 грн. (2201,00*50%), а у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів - мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 2201,00 грн.; 3) з 01 грудня 2022 року мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком до 6 років не може бути меншим, ніж 1136,00 грн. (2272,00*50%), а у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів - мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 2272,00 грн.; 4) з 1 січня 2022 року мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 1309,00 грн. (2618,00*50%), а у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів - мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 2618,00 грн.; 5) з 1 липня 2022 року мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 1372,00 грн. (2744,00*50%), а у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів - мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 2744,00 грн.; 6) з 1 грудня 2022 року мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 1416,50 грн. (2833,00*50%), а у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів - мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 2833,00 грн. 18. Зміст положень ч. 2 ст. 182 СК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» свідчить про те, що: 1) з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком до 6 років не може бути меншим, ніж 1136,00 грн. (2272,00*50%), а у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів - мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 2272,00 грн.; 2) з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 1416,50 грн. (2833,00*50%), а у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів - мінімальний рекомендований розмір аліментів становить 2833,00 грн. V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 19. 28 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . 20. [INFO] народився [PERSON] , а [INFO] народилася [PERSON] , їх батьками є [PERSON] і [PERSON] . 21. 21 жовтня 2020 року Летичівською селищною радою Летичівського району Хмельницької області складено довідку, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , не є членом ОСГ. 22. 07 квітня 2022 року Летичівською селищною радою Хмельницького району Хмельницької області складено довідку та акт обстеження матеріально-побутових умов життя згідно яких по [ADDRESS] без реєстрації проживає [PERSON] разом з дітьми: син [PERSON] , 2015 року народження, донька [PERSON] , 2017 року народження. 23. 25 травня 2022 року на запит суду від 19 травня 2022 року надійшов лист П`ятого відділу Хмельницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 24 травня 2022 року згідно якого [PERSON] , житель с. Кудинка, перебуває на військовому обліку і 14 березня 2022 року був призваний по мобілізації до в/ч [NUMBER] . 24. 12 липня 2022 року рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області у справі №678/377/22 (провадження №2-678-220/22), яке набрало законної сили 11 серпня 2022 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28 квітня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №31. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено набуте в шлюбі прізвище [PERSON] . 25. 27 вересня 2023 року позивач [PERSON] надала довідку №1066 від 06 квітня 2023 року гарнізонної військово-лікарської комісії Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України щодо солдата військової частини [NUMBER] [PERSON] за змістом якої він отримав поранення, пов`язане з проходженням військової служби, потребує відпустки на 30 календарних днів. 26. 13 жовтня 2023 року на запит суду від 27 вересня 2023 року надійшов лист Хмельницького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки згідно якого [PERSON] призваний 14 березня 2022 року на військову службу [INFO] до військової частини [NUMBER] ( [ADDRESS] ). Інформація щодо подальшого проходження військової служби [PERSON] у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки Хмельницької області відсутня. Інформацією щодо юридичної адреси військової частини [NUMBER] не володіють. VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 27. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є військовослужбовцем. Провадження у справі було зупинено, однак оскільки предметом спору є вимога позивача до відповідача про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, а така категорія справ потребує невідкладного вирішення, з метою захисту прав та інтересів дітей судом постановлена ухвала про поновлення провадження у справі. При цьому, розгляд даної справи триває з квітня 2022 року, в ухвалі про поновлення провадження судом повторно ухвалено направити на адресу відповідача копію позовної заяви з додатками, копії усіх процесуальних рішень та ще раз запропоновано йому надати відзив на позовну заяву і докази на підтвердження своїх заперечень, роз`яснено право мати представника під час розгляду справи судом. За цих обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не був позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав, зокрема, шляхом листування, можливістю приймати участь у розгляді справи через представника. Суд також враховує й те, що відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей і, незважаючи на те, що перебуває на військовій службі, повинен розуміти та усвідомлювати свій обов`язок утримувати їх та матеріально забезпечувати. 28. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Дані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. 29. На час звернення позивача до суду із даним позовом [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, однак на даний час їх шлюб розірвано за рішенням суду. 30. Від шлюбу [PERSON] і [PERSON] мають двох малолітніх дітей - 2015 і 2017 року народження, які проживають з матір`ю [PERSON] та перебувають на її утриманні, діти зростають та потребують матеріальної допомоги. Як з позовної заяви, так і з інших заяв позивача вбачається, що вона підтримує позовні вимоги, тому це свідчить про те, що позивач потребує матеріальної допомоги на утримання спільних з відповідачем двох неповнолітніх дітей, яку відповідач їй не надає. Належні і допустимі докази того, що позивач отримує від відповідача необхідну і достатню матеріальну допомогу на утримання спільних дітей матеріали справи не містять. 31. Батьки мають рівні права та обов`язки і в однаковій мірі повинні забезпечувати утримання своїх дітей до їх повноліття, тому є обґрунтованими доводи позивача про необхідність стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання дітей. 32. [PERSON] є військовослужбовцем, отримує стабільний щомісячний дохід, працездатного віку, доказів того, що не спроможний сплачувати аліменти в силу певних обставин (стан здоров`я, догляд за непрацездатним членом сім`ї, наявність на утриманні інших дітей, тощо) суду не надано. Надана позивачем довідка про отримане відповідачем внаслідок проходження військової служби поранення (травму) дійсно свідчить про отримані [PERSON] внаслідок вогнепального поранення травми, однак у цій довідці вказано також й те, що за станом здоров`я відпустка складає 30 календарних днів (довідка від 06 квітня 2023 року), тобто визначено орієнтовний період відновлення після лікування. Відомості про те, що відповідачу внаслідок зазначеної травми встановлена інвалідність, матеріали справи не містять. 33. Хоча ч. 5 ст. 183 СК України визначає розмір аліментів під час вирішення справ в порядку наказаного провадження, однак законодавцем у цій нормі права зазначено розмір аліментів на двох дітей в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, який є також орієнтиром для вирішення справ в порядку позовного провадження. 34. За цих обставин суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів. Такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, відповідатиме інтересам та потребам неповнолітніх дітей, буде необхідним та достатнім для належного їх виховання та утримання, забезпечення їх належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. 35. При вирішенні справи суд враховує рівність батьківських обов`язків, дотримання справедливого балансу між захистом прав неповнолітніх дітей та правами відповідача і позивача. 36. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 37. Встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, дають суду підстави для висновку, що позовна заява є обґрунтованою, тому підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довела правомірність своїх вимог, водночас відповідач не надав доказів, які спростовують твердження позивача, що є його процесуальним обов`язком. VІІІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 38. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач - на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». 39. У зв`язку з тим, що як позивач, так і відповідач звільнені від сплати судового збору при розгляді даної цивільної справи, тому враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, роз`яснення абз. 2 п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. ІХ. ЩОДО НЕГАЙНОГО ВИКОНАННЯ РІШЕННЯ СУДУ 40. На підставі ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у даній справі у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved