Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство «Банк Форвард» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] ,суму кредитної заборгованості за кредитним договором про надання та використання платіжної картки № [NUMBER] від 13.11.2013 року в розмірі 22 745,34 грн. та витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.11.2013 року [PERSON] звернувся до АТ «Банк Форвард» із підписаною нею Заявою, яка в п. 1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Банк 13.11.2013 р. акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в Заяві Клієнта, і уклав з Клієнтом Договір про надання та використання платіжної картки № [NUMBER], шляхом здійснення дій, які відповідно до п. 1.4.2 Заяви вважаються акцептом оферти Клієнта, а саме, відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] та випустив на ім`я Клієнта платіжну картку. Разом з тим, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору, в останньої станом на 26.12.2016 року виникла заборгованість перед АТ «Банк Форвард» в сумі 22 745,34 грн., з яких: 22 516,19 грн. - сума заборгованості, 228,85 грн. - 3% річних. 13.06.2015 року та 25.07.2016 року АТ «Банк Форвард» направило відповідачу Заключний Рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за Договором в сумі 22 745,34 грн., який відповідач отримав. Проте в порушення цих умов Договору заборгованості в сумі 22 745,34 грн., відповідачкою погашена не була. Враховуючи викладене, позивач просить суд, стягнути з відповідача на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за Договором про надання та використання платіжної картки, а також судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року в загальному порядку було відкрито провадження у зазначеній справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року, зупинено провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» до [PERSON] про стягнення заборгованості до набрання законної сили рішенням по цивільній справі № 752/7309/17 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» про захист прав споживача та визнання договору про надання та використання платіжної картки недійсним, що знаходиться на розгляді у Голосіївському районному суді м. Києва. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2023 року поновлено провадження у даній справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Форвард» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації до [PERSON] про стягнення заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі виходячи з підстав викладених у змісті позовної заяви, просив прийняти рішення, яким їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд розглянувши справу у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит -кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 13.11.2013 року [PERSON] звернувся до АТ «Банк Форвард» із підписаною нею Заявою, яка в п. 1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Банк 13.11.2013 р. акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в Заяві Клієнта, і уклав з Клієнтом Договір про надання та використання платіжної картки № [NUMBER], шляхом здійснення дій, які відповідно до п. 1.4.2 Заяви вважаються акцептом оферти Клієнта, а саме, відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] та випустив на ім`я Клієнта платіжну картку. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Таким чином, наслідком акцепту (прийняття) АТ «Банк Форвард» оферти (пропозиції), викладеної в п. 1 Заяви [PERSON] , став факт укладення Договору про картку. Відповідно до п. 1 Заяви підписаної відповідачем, Договір про картку укладений на умовах, викладених в цій Заяві, Тарифах по карткам Банку та Умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку. Статтею 639 ЦК України визначено, що Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Виходячи із зазначеного положення закону, Договір про картку укладений у письмовій формі, оскільки його умови зафіксовані в Заяві, Умовах по карткам та Тарифах. При цьому, відповідно до підписаною Заявою відповідач сам запропонував вважати вказані документи невід`ємними частинами Договору про картку. Оскільки Договір про картку укладений не шляхом підписання єдиного документу, а шляхом подання Заяв відповідача до АТ «Банк Форвард», то один примірник Заяви відповідача залишився у нього, а ще один - у позивача. Відповідно до п. 1.4.1 Заяви, відповідач з Умовами по карткам та Тарифами ознайомлена, повністю згідна, їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись. Відповідно до п. 4.1. Умов по карткам, які є невід`ємною частиною Договору про картку заборгованість Клієнта перед Банком за цим договором виникає в результаті: надання Банком Клієнту кредиту; нарахування Банком процентів, що належать до сплати Клієнтом за користування кредитом; нарахування Банком плат і комісійних винагород, що належать до сплати Клієнтом; виникнення інших грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, визначених Договором про картку (у тому числі Тарифами та/або Умовами по карткам). Відповідно до Умов по карткам, Клієнт зобов`язався у випадку отримання кредитів в рамках Договору про картку погасити такий кредит відповідно до Умов по карткам, а також сплатити Банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в Банку Тарифами. Згідно п. 8.9. Умов по карткам, Банк має право стягувати з Клієнта проценти за користування Кредитом, плати, комісійні винагороди, а також інші платежі (в т.ч. штрафи/пені), передбачені Договором про картку (у тому числі Умовами по карткам та/або Тарифами). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач не належним чином виконав умови Договору про картку, у зв`язку з чим у неї станом на 26.12.2016 року виникла заборгованість перед АТ «Банк Форвард» в сумі 22 745,34 грн., з яких: 22 516,19 грн. - сума заборгованості, 228,85 грн. - 3% річних. Суд вважає наданий стороною позивача розрахунок заборгованості відповідача за Договором про картку та нарахованих 3 % річних на суму боргу належним доказом у справі, в свою чергу, відповідачкою будь-якого іншого розрахунку в ході розгляду справи надано не було. Так, Верховний Суд у своїй Постанові від 30.10.2019 року у справі № 751/10114/16-ц щодо аналогічних правовідносин прийшов до висновку, що Клієнт АТ «Банк Форвард» була ознайомлена з тарифами банку, оскільки за умовами пункту 8 заяви-оферти, банк у повному обсязі повідомив про порядок обчислення процентних доходів, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій, предмет кожної сукупної послуги, обґрунтування вартості супутньої послуги, правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, фінансові умови договору про картку міститься також в умовах по картках. Клієнт погодилась з тим, що з тарифами по картках ознайомлена та погоджується з ними, їх зміст розуміє і зобов`язується дотримуватись її положення. Відповідно до п. 8.16 Умов по карткам, Банк має право на власний розсуд визначити момент витребування Кредиту та у будь-який момент часу вимагати від Клієнта погашення заборгованості в повному обсязі шляхом формування й направлення Клієнту Заключного Рахунку-виписки - документу, що містить вимогу Банку до Клієнта про повне погашення Клієнтом всієї заборгованості за Договором про картку (п. 1.20 Умов по карткам). Сума, вказана в Заключному Рахунку-виписці, є повною сумою Заборгованості на дату його виставлення Клієнту (п. 4.20. Умов по карткам). Погашення Заборгованості на підставі виставленого Банком Клієнту Заключного Рахунку-виписки проводиться шляхом розміщення Клієнтом на Рахунку грошових коштів в обсязі, достатньому для погашення Заборгованості (п. 4.21 Умов по карткам). Як вбачається із матеріалів справи, АТ «Банк Форвард 13.06.2015 року та 25.07.2016 року направило відповідачу Заключний Рахунок-виписку із вимогою погасити заборгованість за Договором в сумі 22 745,34 грн., який відповідач отримав, проте залишив без реагування. Згідно п. 4.18. Умов по карткам, погашення Заборгованості повинне бути здійснене клієнтом у строк не пізніше 30 днів від дня виставлення заключного рахунку - виписки. Разом з тим, в порушення зазначених умов Договору про картку, заборгованість в сумі 22 745,34 грн. відповідачем погашена не була. З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним за кредитним договором про надання та використання платіжної картки № [NUMBER] від 13.11.2013 року, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначених Договорів, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, та штрафним санкція за користування кредитами. Окрім того, як встановлено в ході судового розгляду, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2020 року у справі № 752/7309/17, яке набрало законної сили позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору про надання та використання платіжної картки № [NUMBER] від 13.11.2013 року недійсним, залишено без задоволення. Таким чином, всі доводи наведені стороною відповідача у своєму відзиві на позовну заяву та підстави викладені у поясненнях в судовому засіданні, щодо відсутності заборгованості за кредитним договором не знайшли свого підтвердження. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Акціонерного товариства «Банк Форвард» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації до [PERSON] про стягнення заборгованості. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 378 гривень 00 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved