Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про вселення, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визначення порядку користування житловим приміщенням, мотивуючи позов по тим підставам, що після смерті матері позивача - [PERSON] , [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . Право власності на квартиру позивача складає 1/2 частку, інша частка, а саме 1/2 знаходиться на праві власності у відповідача. Після смерті матері відповідач [PERSON] забрала ключі від вхідних дверей квартири та не впускає позивача до квартири. Ключі від вхідних дверей квартири відповідач надавати відмовляється, не зважаючи на те, що позивач має право власності на 1/2 частину квартири і також має право як співвласник користуватися вищевказаною квартирою. На сьогоднішній день відповідач мешкає в квартирі разом зі своєю сім`єю, на неодноразові звернення відповідач не бажає надати позивачу ключі від квартири, а також перешкоджає позивачу користуватися даною квартирою, пояснюючи свою відмову тим, що [PERSON] в даній квартирі не проживає і не має права там знаходитись та самостійно заходити до квартири. Відповідач також вважає, що вона є єдина власниця квартири, так як проживає в цій квартирі разом зі своє сім`єю і там знаходяться її речі. Вказує про те, що будь-яке виселення людини, якщо вона добровільно не бажає звільнити житлове приміщення, допускається виключно на підставах, передбачених законом, та має відбуватися тільки в судовому порядку. Однак, фактично, позивача було позбавлено права користування квартирою відповідачем. Позивач телефонував на лінію 102 та повідомляв, що відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою. Відповіді на його усні заяви по лінії 102 від співробітників поліції не надходило. 02.07.2022 року представник позивача звернувся до ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київський області із заявою, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні квартирою. Звернення підтверджується копією заяви від 02.07.2022 року. 21.07.2022 року за вих.№1471 було отримано відповідь ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київський області, у якій зазначено, що було проведено перевірку ознак адміністративного чи кримінального правопорушення в діях [PERSON] , у відносинах, які склались між позивачем та відповідачем вбачаються ознаки цивільно-правових відносин та було рекомендовано звернутися до суду, оскільки вирішення даних питань не входить до компетенції органів поліції. Відповідач жодним чином не відреагувала на звернення до поліції, ключів та доступу до квартири не надала. 16.09.2022 року відповідач повторно чинила перешкоди позивачу у користуванні квартирою. Вважає, що на даний час відповідачкою порушується право позивача як співвласника на користування 1/2 частиною квартири. Відповідач [PERSON] добровільно не хоче визначити порядок користування квартирою, тому виникла необхідність визначити такий порядок через суд. Згідно технічного паспорта, квартира [ADDRESS] , складається з 2-х кімнат житловою площею 29,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната на плані технічного паспорта площею 18,5 кв.м., 2-а кімната на плані технічного паспорта площею 10,8 кв.м., кухні на плані технічного паспорта площею 8,1 кв.м., коридору на плані технічного паспорта площею 7,5 кв.м., туалету на плані технічного паспорта площею 0,8 кв.м., ванної кімнати на плані технічного паспорта площею 2,1 кв.м., лоджією на плані технічного паспорта площею 3,2 кв.м. Загальна площа квартири складає: 51,0 кв.м. Виходячи з вищенаведеного, частка Позивача в квартирі становить 1/2 частину, тому таким чином у житловій площі вона відповідає 14,6 кв.м. Найбільш відповідним розміру долі позивача - це кімната площею 10,8 кв.м., ця кімната є ізольованою, вона має вихід до коридору. Таким чином вважає, що у користування позивача можливо виділити кімнату площею 10,8 кв.м., так як вона є ізольованою кімнатою. На сьогоднішній день, позивач фактично позбавлений можливості користуватися та володіти своєю часткою у квартирі, між позивачем та відповідачем як співвласниками цього нерухомого майна, виникають непорозуміння, сварки, суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна. Враховуючи викладене, просить суд усунути перешкоди у здійсненні права користування квартирою [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , шляхом вселення, та зобов`язати [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] , передати ключі від вхідних дверей квартири. Визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] наступним чином: Виділити в користування Позивачу [PERSON] житлову кімнату на плані технічного паспорта площею 10,8 кв.м. Виділити в користування Відповідачу [PERSON] житлову кімнату на плані технічного паспорта площею 18,5 кв.м. У спільному користуванні залишити: кухню на плані технічного паспорта площею 8,1 кв.м., коридор на плані технічного паспорта площею 7,5 кв.м., туалет на плані технічного паспорта площею 0,8 кв.м., ванну кімнату на плані технічного паспорта площею 2,1 кв.м., лоджію на плані технічного паспорта площею 3,2 кв.м. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) сплачений судовий збір за подання цього позову в розмірі 1984 грн. 80 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 копійок. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Ухвалою суду від 07.10.2022 по справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 27.03.2023 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача вимоги позову визнали частково, а саме зазначали про те, що [PERSON] не чиняться перешкоди у здійсненні права користування квартирою [ADDRESS] , ключі від вхідних дверей квартири останньому передані. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, вислухавши думку сторін по справі, виходив з наступного. Частина друга\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно\~ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] є власником частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 280281591. Власником іншої частки квартири за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Згідно технічного паспорта, квартира [ADDRESS] , складається з 2-х кімнат житловою площею 29,3 кв.м., з яких - 1-а кімната площею 18,5 кв.м., 2-а кімната площею 10,8 кв.м., кухні площею 8,1 кв.м., коридору площею 7,5 кв.м., туалету площею 0,8 кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м., лоджією площею 3,2 кв.м. Загальна площа квартири складає: 51,0 кв.м. Як встановлено в судовому засіданні, між співвласниками спірної квартири [PERSON] та [PERSON] існує спір щодо порядку користування квартирою. Сторони звертались до правоохоронних органів з метою врегулювання конфлікту. Згідно акту депутата Бучанської міської ради від 06.11.2020, [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , з 2016 року без реєстрації. Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статтею 150 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР) закріплено положення, відповідно до яких громадяни, що мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Позивач як власник не може бути визнана такою, що втратила право користування указаним житлом, відповідно до статей 319, 321 ЦК України. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини, наведені ним у позовній заяві, наявність порушеного права позивача є очевидним, а отже підлягає захисту судом у спосіб, що визначений законодавцем. Враховуючи викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки, як встановлено в судовому засіданні позивачу були передані ключі від вхідних дверей спірної квартири, а отже суд відмовляє в цій частині вимог. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так, у відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2022 між адвокатом Возним М.В. та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги. 21.06.2022 між адвокатом Возним М.В. та [PERSON] укладено Додаткову угоду, згідно якої сторони погодили розмір гонорару в розмірі 10000,00 грн. Згідно довідки від 21.06.2022 адвокатом Возним М.В. отримано від [PERSON] кошти в розмірі 10000,00 грн. Таким чином, оцінюючи обґрунтованість заяви представника позивача, враховуючи обсяг послуг, що наданий адвокатом, суд дійшов висновку, що вимога про відшкодування судових витрат підлягає задоволенню та стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. На підставі отриманих доказів, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача також судовий збір в розмірі 1984,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial