Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

В липні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування вимог вказала, що 31.07.2000 між її чоловіком [PERSON] з однієї сторони та відповідачами з іншої, було укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбав кв. [ADDRESS] . Вказаний договір був зареєстрований Миколаївською універсальною товарно-сировинною біржею за № 1265 від 31.07.2000. Всі умови договору сторони виконали, проте договір не було посвідчено нотаріально. Оскільки вказану квартиру було придбано [PERSON] в період перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем, 1/2 частка квартири належить їй, що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.02.2021 по справі № 489/4842/20. [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер. Проте при зверненні до нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, оскільки договір купівлі-продажу квартири не був посвідчений нотаріально. На теперішній вказаний договір підлягає визнанню дійсним у судовому порядку. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; витребувано у КП «ММБТІ» інформацію щодо того, за ким, коли та на підставі чого було зареєстровано право власності на кв. [ADDRESS] . 31.08.2023 витребувані відомості надійшли на адресу суду. Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.09.2023 суд перейшов від розгляду справи за позовом [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про визнання\~договору купівлі-продажу\~дійсним,\~третя особа:\~Миколаївська універсальна\~товарно-сировинна\~біржа в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи - до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Савченка І.М. копію спадкової справи № 52/2023, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; призначено підготовче судове засідання у справі. 14.09.2023 від ПН ММНО [PERSON] надійшла спадкова справа до майна померлого [PERSON] . Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва 04.10.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. В судове позивач [PERSON] не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, від неї 09.11.2023 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Повідомлення відповідачів про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів та додатково\~шляхом розміщення\~оголошення на\~офіційному веб-порталі\~«Судова влада\~України». Направлена на їх адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Представник третьої особи ТОВ «Південна товарна біржа» в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] одружились 19.11.1999, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 84). 31.07.2000 між чоловіком позивача [PERSON] як покупцем, та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої дочки [PERSON] , як продавцями, був укладений договір № 1265 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме кв. [ADDRESS] . Вказаний договір зареєстрований на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі за № 1265 (а.с. 10). Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.02.2021 по справі №\~489/4842/21 в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя визнано за [PERSON] право власності на частку квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , залишивши у власності [PERSON] іншу частку зазначеної квартири. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Згідно копії спадкової справи № 52/2023, витребуваної на запит суду, позивач 22.06.2023 звернулась до приватного нотаріуса ММНО Савченка І.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , проте 06.07.2023 отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої оскільки договір купівлі-продажу кв. [ADDRESS] не відповідає вимогам цивільного законодавства (не посвідчений нотаріально), неможливо видати свідоцтво про право власності в порядку спадкування на вказане майно. Договір купівлі-продажу підписаний сторонами власноручно. На теперішній час ніхто із сторін цього договору вимог щодо порушення їх прав не заявив. Після укладання договору купівлі-продажу гаражу, а саме 08.08.2000, покупцем було зареєстровано право власності в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 17467, яке на час виникнення спірних правовідносин мало повноваження реєстраційного органу. Відповідно до ч. 1 ст.\~19\~Цивільного процесуального\~кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст.\~57,\~58 Конституції України,\~ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 26.01.2001, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Приписами ст.\~224\~ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно із ст.\~225\~ЦК УРСР право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47\~ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої спадкові права щодо отримання спадщини після смерті свого чоловіка, який був покупцем за договором, оскільки даний договір купівлі-продажу гаражу не було посвідчено нотаріально. З огляду\~на те,\~що на\~момент укладення\~договору купівлі-продажу\~квартири його\~сторони ухилилися\~від його\~нотаріального посвідчення,\~що на\~теперішній час\~перешкоджає позивачу\~реалізувати свої\~спадкові права\~відносно нерухомого\~майна, договір виконано повністю, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved