Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

[PERSON] , 28.09.2023 звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 19.07.2017 Городоцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №\~72, у шлюбі мають дитину [PERSON] , [INFO] , що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, виховання дитини та сімейні цінності, як наслідок проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконана, що втратила до [PERSON] почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 29.09.2023 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] в телефонному режимі позов підтримала покликаючись на мотиви викладені у заяві, окрім цього зазначала, що з відповідачем з травня 2023 року разом не проживають, з цього часу стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у заяві від 13.11.2023 позов визнав, просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№\~11\~від 21.12.2007 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із змісту заяви від 28.09.2023, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 19.07.2017 шлюб у Городоцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №\~72, у шлюбі мають дитину [PERSON] , [INFO] , сторони з травня 2023 року разом не проживають, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, причина розпаду сім`ї - різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка настоює на розірванні шлюбу. Відповідач у заяві від 19.10.2023 позов визнав. З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення, що шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх малолітньої дитини повноцінний розвиток та виховання якої у сім`ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. Позивачкою [PERSON] заявлено вимогу про відновлення дошлюбного прізвища у справі, що розглядається в порядку позовного провадження. За положенням ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Зі змісту ч. 8 ст.\~294\~ЦПК України вбачається, що вимога про вибір прізвища, тобто його зміну, вирішується судом виключно у справах окремого провадження, тобто при відсутності спору між сторонами щодо розірвання шлюбу (ч. 3 ст. 293 цього Кодексу). З огляду на те, що законодавством при розгляді цивільних справ у позовному провадженні про розірвання шлюбу не передбачено вирішення питань, що стосується зміни прізвища особи, яка бере участь у справі на її вимогу, окрім цивільних справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, суд у задоволенні вимоги позивачки в цій частині - відмовляє. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 1\~073 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial