Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить припинити обтяження квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла двоюрідна сестра позивача [PERSON] , яка за життя склала заповіт на [PERSON] . Спадкове майно складається з квартири [ADDRESS] . Однак, позивачу стало відомо, що на вказану квартиру накладено заборону. В нотаріальній конторі позивач дізналась, що 21.06.1999 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] позичив [PERSON] 11 000,00 грн. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором було укладено договір застави, за реєстром № 1-1996, згідно якого [PERSON] \~ передала в заставу [PERSON] свою квартиру [ADDRESS] . Позивач зазначає, що в документах померлої [PERSON] знайшла розписку [PERSON] щодо повернення йому коштів в сумі 11 000,00 грн. Позивач вважає, що [PERSON] було виконано зобов`язання перед [PERSON] , оскільки останній не звертався з позовом до [PERSON] про стягнення боргу чи звернення стягнення на заставне майно, а тому відсутні підстави для подальшого існування заборони на квартиру. [PERSON] не повідомив нотаріуса про погашення позики, а тому позивач вимушена звернутись до суду з позовом про припинення обтяження на майно. Процесуальні дії та рішення у справі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 23.08.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в загальному порядку, призначив справу до підготовчого засідання (а.с. 34). Ухвалою судді від 21.09.2023 року було витребувано у приватного нотаріуса\~ Федоряки О.С. копію спадкової справи № 37/22, заведеної\~ після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 42-43). 24.10.2023 року на адресу суду надійшли матеріали спадкової справи № 37/22 (а.с. 57-69). 30.10.2023 року представник позивача [PERSON] подав клопотання про проведення підготовчого засідання за відсутності сторони позивача, просив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду (а.с. 71). Ухвалою суду від 30.10.2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 73-74). В судовому засіданні представник позивача, адвокат Капустін В.В. підтримав позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,\~ про день та час розгляду даної справи був повідомлений\~ належно,\~\~ жодних клопотань чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.11 ст.128, 130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений\~ належно про розгляд справи. Третя особа Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, 07.09.2023 року направили клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника, у вирішенні справи поклались на розсуд суду (а.с.38). На підставі ст. 280 ЦПК України, з урахуванням позиції позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача,\~ дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення з наступних підстав. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 20.06.2022 року Білоцерківським відділом ДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ), серії [NUMBER] (а.с. 10). Згідно заповіту від 20.04.2018 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Гостромогильської сільської ради Ставищенського району Київської області Богач Н.С., [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: все майно де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерть і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 9). Встановлено, що позивач звернулась до приватного нотаріусу Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Федоряки О.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 59) Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 11.02.1997 року, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 68). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна\~ вбачається, що на квартиру [ADDRESS] накладено заборону, реєстраційний номер обтяження: 1361138, підстава обтяження: повідомлення, б/н, не вказано; власник: [PERSON] ; додаткові дані: Архівний номер: 2548169KIEV468, Архівна дата: 07.06.2000, Дата виникнення: 01.01.1999, № реєстра: 481, внутр. № EF01А92827F14B2D5337, коментар: вх. 481 алф. 2. (а.с. 12) Згідно листа № 832/01-16 від 30.08.2022 Першої Білоцерківської державної нотаріальної контори вбачається, що згідно паперових носіїв Реєстру накладених і знятих арештів (заборон), Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області накладено заборону на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , дата виникнення 21.06.1999 року на підставі повідомлення Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон 1361138. (а.с. 13) В копії алфавітної книги заборон за 1998, 1999, 2000 роки Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори зазначено: в графі прізвище, ім`я, по батькові власника будинку [PERSON] ( [ADDRESS] ), в графі номер за реєстром застава 21.06.99. (а.с.14-15) З копії реєстру Другої Блоцерківської державної нотаріальної контори для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, в графі\~ прізвище, ім`я, по батькові особи, яка одержала позичку або яка заставила жилий будинок (частку будинку), квартиру, прізвище, ім`я, по батькові власника будинку (частини будинку), квартири, на які накладений арешт (заборона), місцезнаходження будинку, зазначено - [PERSON] ( [ADDRESS] ) (а.с. 16-17). З договору від 21.06.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Магдич Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1995, вбачається, що [PERSON] зайняла у [PERSON] 11 000,00 грн до 21.09.1999 року без нарахування процентів (а.с. 21). Згідно договору застави, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Магдич Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1996, вбачається, що [PERSON] (заставодавець) передає в заставу [PERSON] (заставодержателю) квартиру [ADDRESS] , в якості забезпечення повернення одержаної позики згідно договору від 21.06.1999 року за реєстром № 1-1995 (а.с. 22). Позивачем до матеріалів справи долучено розписку [PERSON] про надання [PERSON] коштів в борг в сумі 11 000,00 грн, що еквівалентно 2730,00 доларів США, на звороті якої містяться відмітки про повернення коштів в сумі 2760 доларів США.\~ (а.с. 26) Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, зокрема кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно ч.1,3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Встановлено та підтверджено матеріалами спадкової справи № 37/22, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , позивач подала заяву про прийняття спадщини (а.с. 59). Відповідно до ст.73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно ст.74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з пунктом 5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 року (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 6.1 Глави 15 Розділу ІІ Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони нерухомого майна. Позивач зазначив відповідачем у даній справі [PERSON] , який був позикодавцем, згідно договору позики від 21.06.1999 року та заставодержателем, згідно договору застави від 21.06.1999, укладених з [PERSON] . Тобто, оскаржуване обтяження вчинене в інтересах [PERSON] . До матеріалів справи позивачем долучено розписку в підтвердження повернення [PERSON] коштів. Матеріали спадкової справи не містять претензій кредиторів. Відповідач жодним чином не спростував позовних вимог, не надав жодного доказу в підтвердження наявності чи відсутності заборгованості за договором позики від 21.06.1999 року. Наведене дає підстави для висновку про припинення зобов`язань [PERSON] за договором позики від 21.06.1999 року. В даному випадку, суд вважає, що підлягають захисту права позивача, як спадкоємця, саме\~ в спосіб\~ - припинення обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, власником якого є [PERSON] , з наведених вище підстав. Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.10.2017 у справі № 914/1128/16. Отже ефективний спосіб захист має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45). Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, адже обтяження спадкового майна, необхідність у якому відпала, позбавляє позивача права належно оформити своє право власності на майно в порядку спадкування. Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved