Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

1. Зміст доводів пред`явленого позову. Процесуальні дії у цивільній справі. Ставлення сторін до справи. У червні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вона послалася на те, що з 22 лютого 2019 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , під час якого [INFO] народилась дочка [PERSON] . На тепер відносини між сторонами погіршились та позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. [PERSON] залишилась проживати з матір`ю. В інтересах дитини виникла необхідність у визначенні місця проживання дочки. Позивач може матеріально забезпечувати дитину, нею створені всі умови для її розвитку та виховання. Тому [PERSON] просить суд визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з нею. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 червня 2023 року (а.с.11) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 12 липня 2023 року (а.с.15) було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 12 вересня 2023 року (а.с.33) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання дочки сторін разом з матір`ю. Представник служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Павленко Л.В. підтримує позов та вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з позивачем. 2. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 22 лютого 2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що був складений відповідний актовий запис №81. [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22 лютого 2019 року (а.с.4). [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 7 серпня 2019 року (а.с.5). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 25 липня 2023 року (а.с.37) шлюб між сторонами було розірвано. Зі змісту акта обстеження проживання від 25 травня 2023 року (а.с.6) вбачається, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Ці обставини свідчать про те, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які регулюються главою 13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей» СК України. 3. Норми права, якими керувався суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2019 року у справі №377/128/18 (провадження №61-44680св18) тлумачення ч.1 ст.161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Відповідно до ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У §76 рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. У §54 рішення Європейського суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. Мотиви, якими керувався суд при вирішенні спору. [PERSON] працює в ТОВ «Сільпо-Фуд » на посаді продавця-консультанта, має постійний заробіток та спроможна утримувати дочку. Ці обставини підтверджуються довідкою №60 від 1 червня 2023 року (а.с.7), характеристикою керуючого магазину №369 (а.с.8) та довідкою про доходи від 2 червня 2023 року (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №754 від 2 жовтня 2023 року (а.с.36) був погоджений висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] . З висновку комісії з питань захисту прав дитини (а.с.36 зворот) вбачається, що обидві сторони відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обовязків, мають належні матеріальні умови для забезпечення потреб малолітньої дівчинки. Враховуючи малолітній вік дитини, її жіночу стать, потреби дівчинки в материнській пораді та турботі щодо вирішення фізіологічних щоденних потреб дитини орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю [PERSON] . З огляду на це суд висновує, що для забезпечення найкращих інтересів дитини, місце проживання малолітньої дочки сторін [PERSON] , [INFO] , належить визначити з її матір`ю [PERSON] . 5. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 22 червня 2023 року (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати.

Outcome: approved