Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачкою мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з ним, її утриманням та вихованням займається він, відповідачка не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. В зв"язку з викладеним просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення повноліття, визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] . В судове засідання позивач та адвокат не з`явився, про розгляд справи повідомлені належним чином, направили до суду заяву, згідно якої просять розглядати справу у їх відсутності, просили позов задовольнити. Згідно ухвали суду від 17 серпня 2023 року відповідач була допитана Амур-Нижньодніпровським районим судом м.Дніпропетровська. В протоколі допиту зазначено, що відповідач не заперечує, щоб дитина проживала разом з батьком, заперечує щодо стягнення з неї аліментів. Пояснила, що за усною домовленістю дитина проживає з батьком,вона дитині допомагає. Представник третьої особи орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14.06.2022 відповідно до рішення Амур-Нижньодніпровського районого суду м.Дніпропетровська (а.с.6-7) Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем, та [PERSON] , яка проживає з відповідачем. Відповідно до висновку служби в справах дітей Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 22.03.2023 №21 вважають доцільним проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] на період відсутності матері (а.с.10-12). Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Положеннями частин 1,2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення ч.1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. При вирішенні питання про визначення місця проживання дитини [PERSON] , суд з урахування інтересів дитини, враховуючи тривалість проживання дитини з батьком, добросовісне виконання ним батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення усім необхідним,приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині визначення місця проживання дочки. При цьому, визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє права відповідача у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує її у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки мати дитини не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Як встановлено неповнолітня [PERSON] проживає з батьком - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням обставин справи, а також того, що відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів про неможливість стягнення з неї аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved