Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Адвокат Гуревич М.Г., діючий в інтересах [PERSON] , звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 21.08.2015 року позивач уклав з відповідачем шлюб, який був зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис №631, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На даний час сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинилися, внаслідок того, що кожний з них мав різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства і виконання сімейних обов`язків. Сторони проживають окремо. За таких обставин збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача. У зв`язку з викладеним він вважає за доцільне розірвати шлюб. Розлад в сімейних стосунках сторін на теперішній час набув стійкого характеру, у зв`язку з чим примирення між ними неможливе, а надання строку для примирення є недоцільним. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з матір`ю, відповідачем, а позивач братиме участь у її вихованні. Майновий спір між сторонами в разі необхідності буде вирішено окремо. На підставі викладеного просив шлюб між сторонами розірвати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2023 року було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Гуревич М.Г. в судове засідання не з`явились, від представника до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в котрій позовні вимоги визнає повністю, розгляд справи просила провести без її участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис №631 від 21.08.2015 року та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.02.2016 року. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням задоволення позовних вимог позивача та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, а саме в сумі 536,80 гривень, інша частка у розмірі 50 відсотків сплаченого судового збору, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved