Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогою про скасування наказу відповідача щодо її переміщення та поновлення на попередній посаді. В обґрунтування своїх вимог вказала про те, що 19.12.2019 року її прийнято на посаду завідувача лабораторії - лікаря ветеринарної медицини Державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи № 2 «Критий ринок». Прийняття позивача на займану посаду відбулось на підставі наказу № 30 від 19.12.2019 року, що, зокрема, підтверджується відповідним записом у трудовій книжці. 01.05.2023 року позивач подала заяву про вчинення злочину за ч. 3 сі 386 КК України, у зв`язку із тим, що нею були виявлені ознаки корупційних правопорушень. Вказану заяву було зареєстровано у ЄРДР за № 42023080000000038. За твердженням позивача з цього часу вона набула статусу викривача. Наказом № 71/к-тм від 29.06.2023 року позивачу надано відпустку без збереження заробітної плати у зв`язку з потребою дитини у домашньому догляді до досягнення нею шестирічного віку. Відповідно до наказу №91-к від 10.05.2023 року позивача переміщено на підставі ч. 2 ст. 32 КЗпП України на посаду завідувача лабораторії лікаря ветеринарної медицини Державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи № 4 «Малий ринок» з 16 травня 2023 року. Підстава вказаного наказу є окрім ч. 2 ст32 КЗпП, лист тимчасової непрацездатності № 7821428-2014748653-1. У зв`язку із тим, що вказане переміщення, пов`язане із істотною зміною умов праці, адже години роботи у лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи № 2 «Критий ринок» змінились із 06:00 годин - 14:15 годин та наразі складають з 07:00 годин ранку до 15:15 годин, а також тієї обставини, що позивач вважає, що оскаржуваний наказ є дискримінаційною дією у зв`язку із здійсненням нею викриття корупційних правопорушень, просить суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач проти задоволення позову заперечив у повному обсязі, вказавши на те, що позивач не набула правового статусу «викривача», адже жодного процесуального документу стосовно надання такого статусу позивачу суду не надано. Крім того, відповідач вказує на те, що на даний час жодного спору між сторонами не існує, адже позивач офіційно не ознайомлена із оскаржуваним наказом, оскільки перебуває на лікарняному, а тому, на думку, відповідача оспорюваний наказ ще ніяких правових наслідків для позивача не створив. Також відповідач наголошує на тому, що наказ про переміщення прийнято у повній відповідності до вимог чинного законодавства, адже позивача переведено на аналогічну посаду, її заробітна плата не зменшується, тривалість робочого дня та тижня залишається однаковою, відтак жодна істотна умова праці позивача не змінилась. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 09.08.2023 року відкрито провадження у справі судове засідання призначено на 06.09.2023 року. В подальшому судові засідання неодноразово відкладались за клопотаннями сторін для подання процесуальних заяв у справі чи неможливістю забезпечити явку представника. У судовому засіданні, яке відбулось 13.11.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. 19.12.2019 року [PERSON] прийнято на посаду завідувача лабораторії - лікаря ветеринарної медицини Державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи № 2 «Критий ринок», що підтверджується наказом № 30 від 19.12.2019 року. З 09.05.2023 року по 28.06.2023 року [PERSON] знаходилась на лікарняному. Наказом № 71/к-тм від 29.06.2023 року [PERSON] надано відпустку без збереження заробітної плати у зв`язку з потребою дитини у домашньому догляді до досягнення нею шестирічного віку. Наказом №91-к від 10.05.2023 року [PERSON] переміщено на підставі ч. 2 ст. 32 КЗпП України на посаду завідувача лабораторії лікаря ветеринарної медицини Державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи № 4 «Малий ринок» з 16 травня 2023 року. Підстава вказаного наказу є окрім ч. 2 ст32 КЗпП, лист тимчасової непрацездатності № 7821428-2014748653-1. [PERSON] не ознайомлена із вказаним наказом. 01.05.2023 року [PERSON] подала заяву про вчинення злочину за ч. 3 сі 386 КК України, у зв`язку із тим, що нею були виявлені ознаки корупційних правопорушень. Вказану заяву було зареєстровано у ЄРДР за № 42023080000000038. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Використання примусової праці забороняється. Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За правилами частин першої-третьої статті 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я. У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці. Однак і переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва. Судом при розгляді цієї справи не встановлено жодного логічного та обумовленого інтересами виробництва мотиву здійснення переміщення позивача із структурного підрозділу Державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи № 2 «Критий ринок» до Державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи № 4 «Малий ринок». Твердження представника відповідача про постійну відсутність позивача на робочому місці не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, адже надані докази свідчать лише про тимчасову відсутність позивача на робочому місці у період з 09.05.2023 року по 28.06.2023 року у зв`язку із її перебуванням на лікарняному, натомість оспорюваний наказ видано вже 16.05.2023 року. Отже, виходячи з принципу розумності, який передбачає добросовісність зовнішнього прояву поведінки учасника відносин з точки зору правомірності, обґрунтованості, доцільності такої поведінки, а також можливості передбачення таким учасником обставин, які можуть вплинути на його права та обов`язки інших учасників відносин, суд критично оцінює твердження відповідача про наявність такого виробничого інтересу у переміщенні позивача, як її нечаста поява на робочому місці. При цьому суд наголошує на тому, що твердження відповідача про те, що оспорюваний наказ не створює жодних прав та обов`язків є хибним, адже, по-перше, цей наказ надає можливість роботодавцю найняти на посаду завідувача лабораторії - лікаря ветеринарної медицини Державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи № 2 «Критий ринок» іншого працівника, а, по-друге, його вже видано і будь-яких, навіть гіпотетичних, підстав вважати, що його буде скасовано не існує. Крім того, положення чинного законодавства не пов`язують саму можливість оскарження наказу про переміщення із датою ознайомлення із ним, а лише встановлюють строки процесуальні строки на подання такої скарги чи позову. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» викривач - фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання. Наведене визначення терміну «викривач» у сукупності із іншими положеннями Закону України «Про запобігання корупції» не передбачає оформлення статусу викривача будь-яким процесуальним документом якогось органу чи посадової особи. При цьому суд наголошує на тому, що відповідна процедура передбачена нормами КПК України, проте приписи КПК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Більш того, нормативно-правовий акт у сфері регулювання трудових відносин, яким є КЗпП України містить пряме посилання на Закон України «Про запобігання корупції», який містить спеціальні норми щодо захисту трудових прав. Приписами статі 2-1 КЗпП України закріплено, що забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому громадському об`єднанні, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їхніх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції», а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання. Положеннями абзацу 2 частини першої статті 53-4 Закону України «Про запобігання корупції» до негативних заходів також належать формально правомірні рішення і дії керівника або роботодавця, які носять вибірковий характер, зокрема, не застосовуються до інших працівників у подібних ситуаціях та/або не застосовувалися до працівника у подібних ситуаціях раніше. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що дійсно позивачем здійснено повідомлення до правоохоронних органів стосовно ймовірних випадків корупційних правопорушень. Таке повідомлення здійснено 01.05.2023 року, а вже 16.05.2023 року винесено оспорюваний наказ, причому жодного мотивування, обумовленого виробничою необхідністю, його прийняття відповідачем не наведено. При цьому, наказ про надання позивачу відпустки без збереження заробітної плати датований 29.06.2023 року. Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved