Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 22.09.2023 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 20.11.2019 року в м.Полтава на перехресті вул.Південна та П.Мстислава, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник [PERSON] ) та автомобіля Opel Astra, реєстраційний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник авто [PERSON] ). Постановою Октябрського районного суду м.Полтава від 12.02.2020 року по справі №554/1021/20 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На час скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Opel Astra, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач, не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Про це свідчить відсутність інформації щодо страхування вказаного транспортного засобу в єдиній централізованій базі МТСБУ, доступ до якої є вільним в мережі інтернет. Заподіяна шкода, яка виникла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не була відшкодована відповідачем потерпілій особі. Автомобіль Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] був забезпечений полісом №АО6612242. У зв`язку з настанням вищевказаної події, власник автомобіля [PERSON] , з метою отримання відшкодування звернулася до МТСБУ із відповідною заявою про виплату відшкодування. МТСБУ 06.05.2020 року здійснило виплату відшкодування довіреній особі потерпілого в розмірі 48214 грн. У зв`язку з вищевикладеним просить стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ суму витрат сплаченого відшкодування в розмірі 48214 грн., суму витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди в розмірі 2312,09 грн. та судові витрати. Процесуальні дії у справі. 22.09.2023 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу\~встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачу року вручено копію\~ухвали про\~відкриття провадження\~в справі\~з копією\~позову та\~доданих до\~нього документів,\~про що\~в справі\~мається письмове\~повідомлення (а.с.62), відзиву на позов ним не подано, поважності причин його не подачі відповідачем суду не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що від сторін у справі клопотань не надійшло, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачем відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В розумінні ч. 6 ст. 279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до норм ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом та мотиви суду. Постановою Октябрського районного суду м.Полтава від 12.02.2020 року по справі №554/1021/20, яка набрала законної сили 24.02.2020 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., та стягнуто судовий збір (а.с. 6). Згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, в описовій та мотивувальній частині постанови Октябрського районного суду м.Полтава від 12.02.2020 року вказано, що 20.11.2019 року близько 11 год. 00 хв. відбулося ДТП в м. Полтава на перехресті вул. Південна та П.Мстислава за участю автомобіля «Опель Астра» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який порушив ПДР п. 10.1. та зіткнувся з автомобілем «Шкода Октавія» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , в результаті чого пошкоджені автомобілі. Своїми діями водій [PERSON] порушив п. 10.1. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП. Потерпіла сторона, а саме [PERSON] , яка є власником Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] 27.11.2019 року звернулася до\~Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 20.11.2019 року (а.с.10). Згідно звіту № 894 про оцінку майна, а саме автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] який виконаний ПП «ЦЕНТР НЕЗАЛЕЖНОЇ ОЦІНКИ ТА ЕКСПЕРТИЗИ» (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 364/17 від 21.04.2017 року) від 20.12.2019 року вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу станом на 10.12.2019 року становить 105214 грн. (а.с. 19-23). Згідно довідки №1 від 24.04.2020 року МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих сума до виплати [PERSON] становить 48214 грн. (а.с.15). Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 05.05.2020 року № 5142 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » департамент фінансів зобов`язано сплатити на рахунок [PERSON] кошти в розмірі 48214 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 14). Моторне (транспортне)\~страхове бюро\~України на\~виконання вищевказаного\~наказу здійснило виплату по справі №64777 в розмірі 48214 грн. на рахунок [PERSON] (а.с.18). Крім того, згідно платіжного доручення від 01.04.2020 року МТСБУ сплатило ПП «ЦЕНТР НЕЗАЛЕЖНОЇ ОЦІНКИ ТА ЕКСПЕРТИЗИ» в сумі 900 грн., а також для розрахунку для встановлення запасних частин, згідно платіжного доручення від 21.05.2020 року, МТСБУ сплатило ТОВ Аудатекс України грошові кошти в сумі 1412,09 грн. (а.с.16,17). Отже загальна сума відшкодування, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача становить 50526,09 грн. Відповідач добровільно не відшкодував позивачу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування. Згідно вимог п. 39.1.\~ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією i здійснює свою діяльність відповідно до\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту. Згідно з п. 39.2.1.\~ст. 39 вказаного Закону\~одним із завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом. Відповідно до п. 22.1\~ст.\~22\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно вимог\~п.п.\~а п.\~41.1\~ст.\~41\~ Закону\~України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 ст. 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. В п.п. 38.2.1 п. 38.2\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За приписами ч. 2, 3\~ст. 1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху\~України). Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 грудня 2018 року у справі № 715/1586/17 (провадження\~№ 61-28576св18). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 року № 154/2094/16-ц у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Згідно вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами з ч. 1 ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи вбачається, що Моторне (транспортне) страхове бюро України, прийнявши рішення про здійснення регламентної виплати за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, здійснив її виплату в порядку, передбаченому\~ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи про те, що позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, як водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, і в добровільному порядку понесені витрати позивачу не компенсував, а також станом на час розгляду справи відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати суду не надано, вбачаються правові підстави для відшкодування з відповідача в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в розмірі 50526,09\~ грн. Оцінюючи доводи позовної заяви, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. Згідно із\~практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За приписами ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновок суду. Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1, та ч.2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved