Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить встановити місце проживання його сина [PERSON] [INFO] з батьком [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 12 травня1995 року Виконавчим комітетом Гірської сільської ради Миколаївського р-ну Львівської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] . 03.11.2022 року рішенням Шевченківського районного суду шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у них є неповнолітній син: [PERSON] [INFO] . З 2018 року сина він виховує самостійно, оскільки відповідачка покинула їх, та з цього часу вони проживають окремо. Син проживає із ним та повністю перебуває на його утриманні. Між ним та відповідачкою було досягнуто домовленості про те що син проживатиме із позивачем, та він не перешкоджатиме відповідачці брати участь у вихованні сина. Він завжди дотримувався цієї домовленості, та жодним чином не перешкоджав відповідачці брати участь у виховані сина. Він завжди вважав, що матір для сина, відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини та має право брати участь у його житті та вихованні незалежно від того, з ким дитина буде проживати. Однак відповідачка навідувалась до сина рідко. Інколи через надмірну емоційість влаштовувала скандали, які він намагався згладити, щоб не травмувати дитину. Так, під час відвідин сина у січні 2023р. відповідачка влаштувала скандал під час якого заявила що вона як мати може забрати від нього сина. Оскільки під впливом зовнішніх чиників, зокрема війни, моральний та емоційний стан [PERSON] погіршуються, він вважає що вона може порушити домовленість поставивши свої амбіції вище інтересів сина. Він дуже любить свого сина, та намагається належно виконувати свої батьківські обов`язки : забезпечує усім необхідним, створює умови для його розвитку. Надає йому можливість навчатися у хорошій школі, відвідувати гуртки. Син бажає проживати із ним. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Івасюта Л.В. позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Тетерка В.І. проти задоволення позову заперечила, просила відмовити в задоволенні позову. На адресу суду від органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради надійшов висновок про недоцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] із одним з батьків, у зв`язку з відсутністю спору між батьками дитини. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12 травня1995 року Виконавчим комітетом Гірської сільської ради Миколаївського р-ну Львівської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 3 листопада 2022 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу у них є неповнолітній син : [PERSON] [INFO] . З висновку органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради вбачається, що Малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Батько малолітнього [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання батька [PERSON] від 10.05.2023 встановлено, що квартира [ADDRESS] , складається з чотирьох кімнат, кухні, коридору, залу, санвузла (роздільно). Квартира належним чином омебльована та технічно облаштована. Умови проживання добрі. Для дитини відведено окрему кімнату, є місце для сну та підготовки уроків. За вказаною адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: [PERSON] - батько, [PERSON] - син, [PERSON] , [INFO] - син. Під час бесіди батько повідомив, що хоче визначити місце проживання сина з ним, оскільки матір дитини тривалий час ( з 2018 року) проживає в Польщі. Відповідно до вимог частини 2 пункту 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, працівниками відділу соціальної роботи Личаківсько-Галицького району Львівського міського центру соціальних служб було проведено оцінку потреб батька [PERSON] , про що надано акт та висновок оцінки потреб батька від 10.05.2023, відповідно до яких встановлено, що перешкод, які підтверджували б неможливість батька виконувати свої обов`язки, не виявлено. З 2018 року батько виховує дитину без участі матері. Відповідно до довідки №6 від 13.02.2023 встановлено, що [PERSON] , працює у Фермерському господарстві «Агро світ Гірське» на посаді голови господарства, загальна сума доходу за період з серпня 2022 року по лютий 2023 року становить 119 000,00 грн. Матір малолітнього [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до листа Львівського міського центру соціальних служб від 23.05.2023 №4-2607-6865 встановлено, що фахівцями відділу соціальної роботи Шевченківського району ЛМЦСС здійснено візит за адресою: [ADDRESS] до [PERSON] , про те дверей ніхто не відчинив. Зі слів сусідів, вона проживає за кордоном. Відповідно до листа відділу «Служба у справах дітей» Шевченківського району від 15.05.2023 №4-260001-6486 встановлено, що під час телефонної розмови з матір`ю дитини [PERSON] , вона повідомила, що проживає в Республіці Польща вже тривалий час. Зазначила, що не заперечує щодо проживання малолітнього [PERSON] разом із батьком [PERSON] . З метою об`єктивного розгляду питання про визначення місця проживання малолітнього, відділом «Служба у справах дітей» Личаківського району, батьків дитини було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини при Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради, яке відбулось 25.05.2023 (протокол № 11 від 25.05.2023). За результатами наданих пояснень, огляду документів, комісією з питань захисту прав дитини при Личаківській районній адміністрації було встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] проживає з батьком [PERSON] , який має можливість приділяти сину достатню кількість часу, може поєднувати роботу та догляд за сином, та ним створені належні умови для виховання, розвитку та проживання дитини. Матір дитини, [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання малолітнього сина з батьком [PERSON] . Комісія з питань захисту прав дитини при Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради, шляхом відкритого голосування більшістю голосів членів комісії, присутніх на засіданні, прийшла до переконливого висновку про недоцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , 2015р.н. з одним із батьків у зв`язку із відсутністю спору між батьками малолітнього щодо того, з ким із них буде проживати дитина. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Визначення місця проживання дітей з одним з батьків, не впливатиме на їх взаємовідносини з іншим з батьків, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно з нормами ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed