Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника та зацікавленої особи. Заявник [PERSON] звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною та призначення його опікуном останньої. Зазначає, що [PERSON] є його дружиною та проживає з ним без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є інвалідом другої групи до травня 2024 року та потребує постійного стороннього догляду. Висновком опікунської ради виконавчого комітету Кіцманської міської ради від 23.03.2023 та рішенням №89/4 від 07.04.2023 виконавчого комітету Кіцманської міської ради Чернівецької області визнано за доцільне призначити його опікуном над [PERSON] . За таких обставин просить заяву задовольнити, постановити рішення, яким визнати [PERSON] недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши його опікуном останньої. Представник зацікавленої особи не надав заперечень проти задоволення заяви. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.05.2023 вказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами окремого провадження. Судове засідання призначено на 24.05.2023. 24.05.2023 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області призначено у справі судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі. 18.10.2023 ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 27.10.2023, яке відкладалося на 03.11.2023. Представник Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області Оксана Сухолотюк в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, проти заявлених вимог не запересує. Позиція заявника та його представника в судовому засіданні Заявник [PERSON] та його представник адвокат Андроник Б.В. в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом. Фізична особа, яка внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, може бути, відповідно до ст.39 ЦК України, визнана судом недієздатною. Згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року (з наступними змінами та доповненнями) під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характеру (затьмарення свідомості, порушення адаптації та сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), яке позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, оцінювати свій психічний стан і поведінку. Предметом судової діяльності є безпосереднє визначення наявності підстав для встановлення такого правового статусу фізичної особи, як обмеження у дієздатності чи визнання її недієздатною. Фізична особа визнається недієздатною лише на підставі рішення суду, у порядку, встановленому ЦПК України. Необхідність судового порядку визнання громадянина обмежено дієздатним або недієздатним обумовлюється істотною зміною правового становища громадянина, який на невизначений період позбавляється можливості самостійно здійснювати свої права і обов`язки. Судова процедура покликана гарантувати правомірність правообмежень, які вживаються до громадянина, особливо якщо судовий розгляд ініційовано особами, що претендують на роль опікунів або піклувальників. Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин. Згідно із ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч. 2 п. 1ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється\~ЦПК України. Встановлення хронічної хвороби, недоумства, іншого важкого захворювання, що спричинили стійкий розлад психіки, належать до компетенції відповідних медичних закладів. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка(ч.1 ст. 41 ЦК України). Згідно зі ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до\~ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над особами, визнаними недієздатними. Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Згідно з абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Відповідно до статті 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.\~У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними, такий висновок експертизи повинен бути обґрунтованим та мати конкретний характер. При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 акцентовано увагу судів на тому, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. З аналізу наведених норм слідує, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності з умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не можуть покладатися докази, які ґрунтуються на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до копії паспорта [NUMBER] виданого 11.02.2022, органом 7318 та довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта серія [NUMBER] , виданого 1996 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: с. Лашківка Чернівецький район Чернівецька область. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.10.2022 у виконавчому комітеті Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, актовий запис № 23. Відповідно до довідки МСЕК № 062012 [PERSON] є інвалідом з дитинства другої групи до травня 2024 року. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 52 від 23.02.2023, виданим виконавчим комітетом Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації. Заявник є єдиним доглядальником своєї дружини [PERSON] , 1992 року народження, яка є інвалідом другої групи внаслідок психічного розладу. Згідно висновку про стан здоров`я № 104 [PERSON] на обліках у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра, дерматовенеролога не перебуває та за станом здоров`я може бути опікуном та здійснювати сторонній догляд. Відповідно до довідки характеристики № 24 від 21.02.2023, яка видана виконавчим комітетом Кіцманської міської ради, [PERSON] уродженець с. Витилівка Кіцманського району Чернівецької області. Сім`я складається з двох чоловік. [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно. Відповідно до Рішення №89/4 виконавчого комітету Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області від 07.04.2023 затверджено Висновок опікунської ради виконавчого комітету Кіцманської міської ради від 23.03.2023 про доцільність призначення [PERSON] опікуном над дружиною [PERSON] , 1992 р. н., інвалідом другої групи, яка потребує постійної сторонньої допомоги. Із Висновку судово-психіатричного експерта № 819 від 24.08.2023 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на даний час виявляє ознаки психічного захворювання у формі помірної розумової відсталості. За своїм психічним станом в силу наявного у неї стійкого психічного захворювання не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. В анамнезі зловживання алкоголем (а.с. 33). Поступала в ЧОПЛ у зв`язку із агресивною поведінкою, конфліктами. Висновок зроблено експертом на безпосередньому огляді підекспертної, та на даних щодо стану її здоров`я, які містяться в медичній картці амбулаторного хворого № 7509/07 і в матеріалах, долучених до цієї справи. Кваліфікація експерта сумнівів не викликає. Доказів, що ставили б під сумнів висновок експерта, в судовому засіданні не здобуто. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правовий підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Статтею 300 ЦПК України, разом з іншим, встановлено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Подання органу опіки і піклування про призначення недієздатній [PERSON] опікуна не надійшло, а в матеріалах справи міститься лише висновок від 23.03.2023 про доцільність призначення заявника опікуном над [PERSON] .. Водночас, шлюб між заявником та [PERSON] , яка є інвалідом з дитинства (а.с. 12), укладено 12.01.2022 (а.с. 11), наразі подружжя зареєстроване за різними адресами, хоча, згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с. 15) обоє проживають в [ADDRESS] . Проте, під час проведення експертизи [PERSON] повідомила, що живе з чоловіком в будинку знайомих (а.с. 33). Різниця у віці між чоловіком та дружиною у досліджуваному випадку понад 16 років. Через чотири місяці після реєстрації шлюбу - 28.02.2023 [PERSON] вже звернувся до опікунської ради виконавчого комітету Кіцманської міської ради із заявою № 188, в якій просив надати висновок про доцільність призначення його опікуном над дружиною [PERSON] .. Під час судового розгляду судом перевірено готовність заявника [PERSON] до виконання функцій опікуна, за результатами чого встановлено його необізнаність з обов`язками опікуна, передбаченими, зокрема, ст. 67 ЦК України, та розділом ІV Правил опіки та піклування, затверджених Наказом 34/166/131/88 від 26.05.99. Отже, заявник [PERSON] , незважаючи на тривалий розгляд його справи судом з 04.05.2023 до 03.11.2023 внаслідок проведення експертного дослідження, не зміг належним чином підготуватися до виконання обов`язків опікуна, тому є неготовим до такої діяльності. Що органу опіки та піклування необхідно врахувати під час підготовки подання. Водночас, відповідно до п. 12 ч 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, суд доходить висновку, що заявник [PERSON] , звертаючись із заявою про призначення [PERSON] опікуна діяв недобросовісно без достатньої для цього підстави з метою, насамперед, уникнення призову на військову службу під час мобілізації, а також є неготовим до виконання обов`язків опікуна. Окрім того, наразі відсутнє подання органу опіки та піклування про призначення опікуна. Тому заява в частині вимог призначення опікуна не може бути задоволена. Разом з тим, суд зобов`язаний встановити опіку над недієздатною. В цьому випадку обов`язки опікуна над недієздатним тимчасово покладаються на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатного, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законом. Разом з тим, суд враховує, що заявник здійснює постійний догляд за [PERSON] . Тому, суд, вирішуючи заяву, вважає за необхідне встановити опіку над недієздатною [PERSON] , та тимчасово, до вирішення питання про призначення опікуна над недієздатною, покласти обов`язки опікуна на орган опіки і піклування за місцем її фактичного проживання, а саму ж недієздатну залишити під наглядом [PERSON] . Отже, заява підлягає частковому задоволенню відповідно до наведених висновків. Судові витрати суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial