Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. Сторони з 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які після припинення шлюбних відносин залишилися проживати з відповідачем. Спору щодо місця проживання дітей, участі у їх вихованні та утриманні дітей немає. Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає різні погляди на життя, відсутність позитивного спілкування, що призвело до розладу в сім`ї, і в кінцевому результаті до того, що вони х відповідачем стали сторонніми людьми по відношенню один до одного. Сімейне життя припинилося з початку 2022 року, позивач виїхала до іншого місця проживання. З того часу спільне господарство не ведеться, тобто сім`я фактично припинила існування, у зв`язку з чим позивач вважає, що збереження шлюбу не має сенсу, суперечить її інтересам. На цей час майновий спір відсутній. Просить шлюб розірвати. Процесуальні дії у справі. 27.09.2023 позовна заява надійшла до суду. 05.10.2023 судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 16.10.2023 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.4 ст.206, ч.1 ст.223\~ЦПК України. Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1836. Мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з відповідачем. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Майнового спору наразі немає. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з волевиявленням дружини припинити шлюб шляхом його розірвання на підставі рішення суду. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до\~статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 5 Протоколу №7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до\~статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Висновок суду. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують, шлюб між ними фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення позивача про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню дружини, а отже позовні вимоги слід задовольнити. При цьому суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнав, що згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас,

Outcome: approved