Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області, [PERSON] , в якому просить: -\~припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 10/100 частки в житловому будинку [ADDRESS] шляхом виключення відповідного запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно; - виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна належні їй 90/100 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який складається з приміщень: 1-1 коридор площею 5,2 кв. м; 1-2 санвузол площею 4,2 кв. м; 1-3 кухня площею 7,5 кв. м; 1-4 кімната площею 13,9 кв. м; 1-5 кімната площею 14,8 кв. м, 1-6 кімната площею 17,8 кв. м, загальною площею 63,4 кв. м, у тому числі житловою площею 46,5 кв. м., допоміжною - 16,9 кв. м.; - визнати за нею права власності в цілому на даний об`єкт нерухомого майна; - припинити її право спільної часткової власності на 90/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , належні їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.2015, шляхом виключення відповідного запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. В обґрунтовування позову зазначила, що відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.12.2004 виділено відповідачу [PERSON] 10/100, [PERSON] (батьку позивача) 90/100 ідеальної частки у праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за адресою: [ADDRESS] , проведено розподіл зазначеного будинковолодіння в натурі з виділенням кожному окремих приміщень згідно з планом забудови. На підставі вказаного рішення власники зареєстрували право спільної часткової власності на будинок. Після смерті батька у травні 2014 року позивач успадкувала його частку у спірному житловому будинку та земельну ділянку площею 0,0400 га за тією ж адресою. В той час, зареєстроване за відповідачем [PERSON] право власності на 10/100 частки житлового будинку [ADDRESS] існує лише юридично, оскільки належна йому частина житлового будинку демонтована відповідачем, а земельна ділянка площею 402 кв.м. відчужена на користь третіх осіб. Позивач вказала, що на сьогоднішній день, належна їй в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] частина житлового будинку на [ADDRESS] , становить окремий об`єкт нерухомого майна житловий будинок, що складається з приміщень: 1-1 коридор площею 5,2 кв. м.; 1-2 санвузол площею 4,2 кв. м.; 1-3 кухня площею 7,5 кв. м.; 1-4 кімната площею 13,9 кв. м.; 1-5 кімната площею 14,8 кв. м. та 1-6 кімната площею 17,8 кв. м. Через проведений відповідачем демонтаж, позивач позбавлена можливості зареєструвати за собою право власності на житловий будинок, як окремий об`єкт нерухомого майна. Від відповідача виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області відзив на позов не надходив. У заявах від 14.09.2023 та 02.10.2023 представник відповідача клопотав про розгляд справи за наявними матеріалами справи у відсутності представника виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області. Відповідач [PERSON] правом на подачу відзиву також не скористався, однак 25.10.2023 подав заяву про розгляд справи без його участі, позов [PERSON] визнав повністю, не заперечив проти його задоволення. Розгляд справи проводиться відповідно до вимог частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку загального позовного провадження. В судове засідання учасники не з`явились, кожен зокрема клопотав про розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (частина друга статті 247 ЦПК України). Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Правовий режим спільної часткової власності визначено главою 26 ЦК України. Відповідно до вимог статті 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частина третя статті 364 ЦК України). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. В силу частини першої статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. У пунктах 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі\~\~\~№ 6-1443цс16 зроблено висновок, що «за відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом та враховується, що\~після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється; при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто становити окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них». Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.12.2004, яке набрало законної сили 12.04.2005, виділено [PERSON] 10/100, [PERSON] 90/100 ідеальної частки співвласників в праві власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за адресою: [ADDRESS] , та проведено розподіл зазначеної домобудівлі в натурі згідно з планом забудови з урахуванням вказаних часток (арк.спр.7,8). Так, згідно з вказаним рішенням виділено [PERSON] коридор «а1-1» площею 7,6 кв.м., житлову кімнату «А1-2» площею 11,7 кв.м., житлову кімнату «А1-3» площею 14,0 кв.м., а також огорожу «1-2» та хвіртку. \~ \~ \~ \~ [PERSON] виділено коридор «А2-1» площею 5,4 кв.м., кладову «А2-2» площею 4,2 кв.м., кухню «А2-3» площею 7,4 кв.м., житлову кімнату «А2-4» площею 13,9 кв.м., житлову кімнату «А2-5» площею 15,2 кв.м., житлову кімнату «А2-6» площею 15,0 кв.м., а також три хліви, огорожу «1-1», огорожу «1-3», хвіртку та замощення. На підставі вказаного рішення суду 22.12.2005 за [PERSON] було зареєстроване право власності на 10/100 житлового будинку [ADDRESS] . Аналогічну реєстрацію на 90/100 цього будинку 22.05.2006 було проведено за [PERSON] (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.10.2021 року (арк.спр.9-10). [PERSON] помер [INFO] . Спадщину після його смерті прийняла позивач та оформила спадщину: - на 90/100 частки житлового будинку з будівлями та спорудами за [ADDRESS] , що складається з житлового будинку А-1 житловою площею 69,8 кв.м., загальною площею 94,4 кв.м. та господарських будівель та споруд: хліву Б-2, хліву б, гаража В-1, 1/2 огорожі, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом № 652 від 07.12.2015 (а.с.11) та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42364647 від 07.2.2015 (арк.спр.16); - земельну ділянку площею 0,0400 га за тією ж адресою, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 0710400000:24:014:0048, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом № 654 від 07.12.2015 року (арк.спр.12) та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №42362022 від 07.12.2015 (арк.спр.15). Позивач зареєструвала за собою право власності на 90/100 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що перебуває у спільній частковій власності (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 797139807104 (арк.спр.13)) та право власності на земельну ділянку площею 0,04 га з кадастровим номером 0710400000:24:014:0048 за цією ж адресою (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 797251107104 (арк.спр.14) . Щодо іншого співвласника майна [PERSON] , суд встановив такі обставини. 26.12.2002 [PERSON] відчужив земельну ділянку площею 402 кв. м. на [ADDRESS] (цільове призначення для обслуговування житлового будинку) [PERSON] як таку, що знаходиться на території міста Ковель Волинської області (Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 26.12.2002 року (арк.спр19). В подальшому новий власник земельної ділянки [PERSON] відчужив її [PERSON] (договір купівлі-продажу земельної ділянки від 03.11.2006 (арк.спр.20)), а [PERSON] , у свою чергу, 18.07.2008 згідно з договором купівлі-продажу, продав цю земельну ділянку [PERSON] (арк.спр.21-22). Суд встановив, що належна [PERSON] частина житлового будинку на [ADDRESS] (10/100 частки) була ним демонтована, що підтверджується примітками до технічних паспортів, виготовлених у 2015 році та 15.08.2023. Зокрема, у техпаспорті на об`єкт нерухомого майна, виготовленого ФОП [PERSON] встановлено, що будинковолодіння за адресою [ADDRESS] складається з таких будівель та споруд: «А-1» житловий будинок; «а» прибудова; «а1» прибудова; «Б-2» хлів; «б» хлів; «В-1» гараж; «1» огорожа; «2» хвіртка. Загальна площа будинку зменшилася на 31,0 кв. м, а житлова - на 23,3 кв.м. за рахунок демонтажу частини будинку (арк.спр.27-34). Аналогічні відомості містяться у Витязі з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, сформованому 14.08.2023, у примітці до якого зазначено, що загальна площа будинку зменшилася на 31,0 кв. м, а житлова - на 23,3 кв. м. за рахунок демонтажу частини будинку. 10/100 частки будинку, які належали по рішенню суду від 27.12.2004 [PERSON] демонтовані. Фактично лишилась площа, що по рішенню суду належала [PERSON] , яка успадкована [PERSON] (арк.спр 35-39). З досліджених письмових доказів слідує, що зареєстроване за [PERSON] право власності на 10/100 частки житлового будинку [ADDRESS] існує лише юридично, оскільки ця частина житлового будинку була демонтована [PERSON] . В свою чергу, належна позивачу частина житлового будинку є фактично цілісним, окремими об`єктом нерухомого майна, розташована на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер якої 0710400000:24:014:0048 (копія Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9902429742021 від 11.11.2021 (арк. спр.40). За таких підстав, суд доходить висновку, що виділ належної позивачу частки із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна є технічно можливим, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Судові витрати у справі, які складаються із сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору, слід залишити за позивачем відповідно до поданого клопотання.

Outcome: approved