Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

22 серпня 2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась [PERSON] з позовом до Маріупольської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка зокрема складається із будинку [ADDRESS] . Позивачка є онукою померлої та єдиним спадкоємцем першої черги за законом, так як батько позивачки, який є сином померлої [PERSON] , помер [INFO] . Інших спадкоємців на вищевказане спадкове майно за законом та заповітом після померлої [PERSON] не має. Бажаючи оформити спадщину після померлої бабусі, позивачка звернулась до нотаріального органу із заявою про вступ у спадщину після смерті [PERSON] та відкриття спадкової справи. Однак, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу позивачці було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] через пропуск встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також через те, що прізвище спадкодавця та позивачки мають різне написання, а саме у позивачки « [PERSON] », а у спадкодавця « [PERSON] ». Шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини позивачкою було пропущено внаслідок збройної агресії Російської федерації проти України та впровадженням в Україні воєнного стану. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просила встановити факт родинних відносин, а саме що позивачка є онукою померлої [PERSON] та встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. (а.с.1-7) Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. (а.с.38) В підготовче судове засідання 19 вересня 2023 року сторони по справі не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. (а.с.а.с.43, 44) Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 19 вересня 2023 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 жовтня 2023 року. (а.с.а.с.47, 48) В судове засідання 09 жовтня 2023 року сторони по справі не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 01 листопада 2023 року. (а.с.54) В судовому засіданні 01 листопада 2023 року було проведено розгляд справи по суті та ухвалено рішення. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, від представника позивачки надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, в якій вона просить задовольнити позовні вимоги. (а.с.61) Відповідач в судове засідання не з`явився, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він просить вирішити справу на розсуд суду. (а.с.57) Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 05 серпня 1971 року (актовий запис № 1378) встановлено, що його батьком є « [PERSON] », а матір`ю - « [PERSON] » (документ виданий на російській мові). (а.с.11) Позивачка [PERSON] , [INFO] , являється донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 лютого 1996 року (актовий запис № 94). (а.с.12) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 вересня 2021 року (актовий запис № 1364). (а.с.13) [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31 травня 2023 року (актовий запис № 7) та копією рішення Оболонського районного суду м. Києва по справі № 756/5622/23. (а.с.а.с.14-17, 18) Отже, позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом за правом представлення після смерті її бабусі [PERSON] , оскільки її батько [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , помер раніше ніж спадкодавець. Після смерті [PERSON] залишилось майно, а саме житловий будинок з відповідними наддвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається з: житлового будинку літ. «А-1», сіней літ. «а-1», погребу літ. «а/п», площадки літ. «а1», нежитлової прибудови літ. «А1-1», вбиральні літ. «В-1», замощення І, забору № 1, забору № 2, воріт № 3. (а.с.22-26) Відповідно до свідоцтва про право власності від 24 березня 1995 року, виданого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш Р.С., зареєстрованого в реєстрі за № 3/1134, [PERSON] належала частка будинку [ADDRESS] . (а.с.19) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 березня 1995 року, виданого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш Р.С., зареєстрованого в реєстрі за № 3/1136, [PERSON] належала частка будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] (а.с.20) Право власності [PERSON] на вищевказаний будинок за адресою: [ADDRESS] , також підтверджується відповіддю МКП «Маріупольське БТІ» № 380 від 08 серпня 2023 року. (а.с.28) Листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Акішиної Р.С. позивачці було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] через пропуск встановленого строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також через те, що прізвище спадкодавця та позивачки мають різне написання, а саме у позивачки « [PERSON] », а у спадкодавця « [PERSON] ». (а.с.29) Щодо позовних вимог позивачки про встановлення факту родинних відносин суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.5 ч.2 ст.293, ч.6 ст.294 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, а якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, такий вирішується в порядку позовного провадження. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України). Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Наявні у справі письмові докази, свідчать про обґрунтованість заявлених вимог, оскільки під час судового розгляду суд вважає доведеним факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та [PERSON] , яка [INFO] , як бабусі та онуки. Щодо позовних вимог позивачки про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положеннями ч.1 ст.1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Строк для прийняття спадщині встановлено ст.1270 ЦК України, який становить шість місяців з часу відкриття спадщини. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», відповідно до Указу Президента України, затвердженого Законом № 2102-IX від 24.02.2022 року (зі змінами) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. Впровадження воєнного стану є надзвичайними невідворотними обставинами - форс-мажором, що підтверджується висновком Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, яким ТПП України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) до їх офіційного закінчення. Окрім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 209 було введено обмеження щодо функціонування державних реєстрів, та Державне підприємство «Національні інформаційні системи» тимчасово призупинило роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України. В тому числі було призупинено дію державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що неодноразово повідомлялось в засобах масової інформації. Пізніше дію цих реєстрів було поновлено на територіях, що не знаходяться під тимчасовою окупацією та в зоні активних бойових дій. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Така позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 у постанові від 04.11.2015 року та при розгляді 26.09.2012 року справи № 6-85цс12. Згідно ст.1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Разом з тим, ч.3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Такі висновки відображено Верховним судом України в постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18. Також, Верховним Судом України визначено правову позицію по аналогічній категорії справ. Так в Постанові ВСУ від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Так зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 13.03.2020 р. у постанові у справі № 314/2550/17. Вказане дозволяє дійти висновку, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки внаслідок збройної агресії Російської федерації в Україні було введено воєнний стан, на території м. Маріуполя Донецької області, де проживала та померла спадкодавець, проходили актів бойові дії, а також в подальшому м. Маріуполь Донецької області було окуповано, тому суд вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк, який буде достатнім для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved