Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 24.12.2021 року Основ`янсько-Слобідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 713. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 24.12.2021 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин та різні погляди на життя. Позивачка вважає, що подальше спільне життя не можливо, вказує, що з відповідачем кожен живе окремим життям та своїми власними інтересами, на примирення не згодна. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.08.2023 року цивільну справу №641/4518/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передано на розгляд до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.09.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судове засідання. Позивачка [PERSON] та її уповноважений представник адвокат Дем`яненко О.О. в судове засідання не з`явились, 13.11.2023 року від уповноваженого представника позивачки адвоката Дем`яненко О.О. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, в якій вона вказала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також, зазначила, що збереження шлюбу суперечить інтересам [PERSON] , інтересам її дітей, що має істотне значення для неї. Також, представник зазначила, що ознайомилась із заявою [PERSON] від 10.11.2023 року щодо надання строку на примирення, проте позивачка категорично заперечує проти надання такого строку та просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Від відповідача електронною поштою надійшла заява про примирення, в якій він вказав, що з 24.12.2021 року він уклав шлюб з позивачкою. Одразу після повномасштабного вторгнення РФ в України, 06.03.2022 року позивачка разом з двома дітьми від попереднього шлюбу виїхали в Німеччину, та відповідач з метою відновлення родини приєднався до них у грудні 2022 року. Відповідач вказує, що наразі вони мешкають в місті Зіген Німеччини. В липні 2023 року позивачка повернулась в Україну та повідомила йому, що подала заяву про розірвання шлюбу. Відповідач вказує, що зважаючи на непросту поточну обстановку взагалі і, зокрема в їх родині, на яку вплинула війна та труднощі іншого характеру, в тому числі через розлуку, між сторонами виникають непорозуміння. Також зазначає, що вони одружились незадовго до війни, потім майже рік були в розлуці, дружина поїхала з дітьми заради безпеки до Німеччини. Зараз сім`я возз`єдналася, веде спільне господарство, підтримують один одного. Також відповідач вказує, що для нього дуже важливий цей шлюб, у зв`язку із чим просить суд надати строк на примирення у 6 місяців. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] Основ`янсько-Слобідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), сторони вступили в зареєстрований шлюб 24.12.2021 року, актовий запис №713. З позовної заяви вбачається, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені. Розглянувши клопотання відповідача [PERSON] про надання сторонам шестимісячного строку для примирення, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Такого висновку дійшов Верховний Суд справа № 442/6319/16-ц, постанова від 30.05.2019. Беручи до уваги категоричне заперечення позивачки щодо надання строку на примирення подружжю, оскільки протягом строку з дня відкриття провадження по справі по день судового засідання відповідачем не вживались заходи щодо примирення між подружжям, заява про надання строку на примирення є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. При цьому, суд звертає увагу, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд застосовує положення ст. 24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд вважає що надання такого строку на примирення буде суперечити ст. 24 Сімейного кодексу України. Таким чином судом встановлено, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та вона не бажає примирення з відповідачем. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд покладає на відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved