Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк терміном у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для прийняття спадщини, що відкрилася після [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивує тим, що [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , яка, як згодом з`ясувалося, 20 листопада 2008 року склала заповіт, за яким на випадок своєї смерті заповіла все своє майно позивачу [PERSON] . Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, у тому числі на будинок за адресою: [ADDRESS] . Однак після смерті спадкодавця, позивач у встановлений законом шестимісячний строк не зверталася із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знала про існування заповіту, та більше того вважала, що спадщина нею прийнята шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем у одному домогосподарстві, а також відсутністю інших спадкоємців як за законом, так і за заповітом. Вказує, що позивач дізналася про наявність заповіту на її користь при виготовленні технічного паспорту на будинок та відповідно зверненні до сільської ради села Порошково, де й отримала, зокрема, копію заповіту. Окрім цього представник зазначає, що звернувшись до державного нотаріуса з наміром отримати свідоцтво про право на спадщину, позивача було повідомлено про наявність заповіту, а також про пропуск строку для прийняття нею спадщини та рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом про поновлення такого строку. На підставі наведеного просить суд визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини, так як такий був нею пропущений з поважних причин. У судове засідання позивач не з`явилася, однак її представник подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив такі задовольнити. Представник відповідача у судове засіданні також не з`явилася, сільський голова подала заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечила. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України). Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6, ст. 15 ч. ч. 1, 2 ЦК України). Відповідно до ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; часом відкриття спадщини є день смерті особи (ст. 1220 ч. 1, 2); право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ч. 1, 3); спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ч. 1); для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ч. 1); за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ч. 3). Отже, для реалізації свого права на спадкування спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, повинен у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданою виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 11 лютого 2016 року. Випискою з погосподарської книги, виданої старостою Порошківського старостинського округу № 306 від 30 травня 2023 року підтверджується, що відповідно до погосподарської книги № 13 об`єкт погосподарського обліку 0327 за адресою: [ADDRESS] , забудовником та головою вказаного домогосподарства була [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з довідкою старости Порошківського старостинського округу № 313 від 01 червня 2023 року, на день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою у спадковому будинку, разом з нею на день смерті ніхто зареєстрований не був та не проживав. У той же час як вбачається з матеріалів справи, 20 листопада 2008 року [PERSON] , [INFO] , склала заповіт, за яким на випадок смерті заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй за законом на день смерті і на що вона буде мати право та вклад з рахунку № [NUMBER] , заповіла [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області Гаджега Г.В. та зареєстрованого у реєстрі за № 242. Однак, як вбачається з роз`яснення державного нотаріуса Ужгородської районної державної нотаріальної контори Броді К.С. від 28 липня 2023 року № 375/01-16, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки після смерті [PERSON] у встановлений законом строк позивач не подавала заяву про прийняття спадщини, а відтак відповідно до ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1216 цього Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1220 цього Кодексу спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] в межах строків, передбачених ч. 1 ст. 1270 ЦК України, як спадкоємець за заповітом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, не подала нотаріусу або уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Разом з цим зі змісту позову встановлено, що [PERSON] про існування заповіту не знала, її не було повідомлено про відкриття спадщини після смерті [PERSON] , наявність на її ім`я заповіту та, відповідно, наявності у неї спадкових прав, а тому позивач й не виконала вимоги ч. 1 ст. 1269 ЦК України, за якими спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Так, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Оскільки спадкоємець [PERSON] вчасно не подала заяву про прийняття спадщини, то поновлення її права на прийняття такої відбувається шляхом звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Разом з тим, позивач звернулася до нотаріальної контори та нотаріусом роз`яснено позивачу порядок звернення до суду, повідомлено строк, на який може бути відкладена нотаріальна дія. За змістом ч. 3 ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах у справі № 130/2517/18 від 21 вересня 2020 року, № 644/7785/19 від 22 лютого 2021 року. Таким чином повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не проживала зі спадкодавцем на момент смерті, а тому об`єктивно не могла знати про наявність на її ім`я заповіту, та врахувавши, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України, приходить до висновку про наявність правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Outcome: approved