Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.12.2018 у розмірі 62083,09 грн., а також судових витрат в розмірі 2684,00 грн. В своїй позовній заяві позивач вказує, що між\~ПАТ КБ «ПриватБанк», 14.06.2018 назва якого змінена на АТ КБ «Приватбанк»\~та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н на підставі її заяви від 03.12.2018. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку», які викладені на сайті банку, складає між ним та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом в заяві. Відповідач ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою позивача. Свої зобов`язання за Договором позивач виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач взяті зобов`язання за Договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 11.06.2023 за нею мається заборгованість у розмірі 62083,09 грн., з яких: 50829,89 грн. - заборгованість за кредитом, 11253,20 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач зазначає, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ "ПРИВАТБАНК", у зв`язку з чим останній вимушений звернутись до суду з даним позовом. 06.11.2023 відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначила, що позовні вимоги визнає, однак оскільки наразі вона має скрутне матеріальне становище, просила розстрочити виконання рішення суду на 30 місяців, шляхом сплати заборгованості рівними частинами по 2070 грн. щомісячно. Також, у зв`язку з тим, що вона визнає позовні вимоги позивача, просила повернути позивачу, з державного бюджету, 50% сплаченого судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій розгляд справи просить провести за її відсутності, з урахуванням відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03.12.2018 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання банківських послуг №б/н на підставі заяви від 03.12.2018, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, про що свідчить підписана останньою Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Як було встановлено в судовому засіданні та не спростовано сторонами, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №б/н від 03.12.2018 позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Разом з цим, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконує не належним чином, у зв`язку з чим, станом на 11.06.2023 за нею мається заборгованість у розмірі 62083,09 грн., з яких: 50829,89 грн. - заборгованість за кредитом, 11253,20 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи , що відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі, а також те, що відповідач в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, на даний час заборгованість у розмірі 62083,09 грн. не погашена, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Щодо клопотання відповідача [PERSON] про розстрочку виконання рішення суду, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 267 Цивільного процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Виходячи із вимог ст.435 ЦПК України та ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Як вбачається з поданого відповідачем відзиву, вона визнає позовні вимоги, не заперечує проти наявності суми заборгованості, але має важке матеріальне становище, оскільки у зв`язку з військовою агресією рф проти України та введення воєнного стану на території України, на підставі наказу ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» № 2403 від 24.03.2022 «Про призупинення дії трудового договорів», на період дії воєнного стану (з 24.02.2022) та до відновлення господарської діяльності підприємства, на якому вона працювала, призупинено дії трудових договорів з працівниками ДП «УкрНТЦ «Енергосталь». Таким чином, оскільки господарська діяльність підприємства на цей час фактично зупинена, трудові відносини з нею з 24.02.2022 є призупиненими, що призвело до неможливості належним чином виконувати свої зобов`язання за кредитним договором. Крім того, у зв`язку із значним пошкодженням її житла відповідач до теперішнього часу, вимушена бути за межами України, а саме у Німеччині, а тому весь дохід який вона має на цей час складається з допомогиBurgergeld (згідно параграфу 24, як біженцю від війни), зо надається урядом Німеччини. Вказані обставини суттєво впливають на її спроможність негайно здійснити погашення заборгованості у повному обсязі, а тому вона просить розстрочити виконання рішення строком на 30 місяців. Суд вбачає, що відповідачем [PERSON] надані докази, які підтверджують обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення, а саме надано документи, які свідчать про її матеріальний стан, відомості про розмір доходу. Однак, відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вбачає підстави для часткового задоволення клопотання [PERSON] про розстрочення виконання рішення суду строком на 12 місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір у розмірі 2684 грн., але оскільки відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позивачу з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір в розмірі 1342 грн., що становить 50% від 2684 грн., а з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1342 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial