Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] про\~стягнення боргу\~за розпискою. Просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором позики від 26.10.2021 в розмірі 36\~600 доларів США, що є еквівалентом за офіційним курсом НБУ 1\~338\~410, 76 грн., що складається з 15\~000 доларів США - основна сума боргу, 9\~000 доларів США проценти за користування позикою 12\~600 доларів США. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.10.2021 між ним та гр. [PERSON] укладено договір позики. Згідно п. 1.1. Договору позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000,00 доларів США (п`ятнадцять тисяч доларів США), а останній зобов`язується прийняти позику і повернути названу позику разом із процентами з розрахунку 5 (п`ять) процентів у місяць позикодавцеві у визначений цим Договором строк. Сума позики становить за Договором 15 000,00 доларів США (пункт 2.1. Договору). Пунктом 3.2 Договору визначено, що остаточною датою повернення позики є 26 жовтня 2022 року. Відповідно п. 4.3. Договору позика вважається наданою позикодавцем позичальнику з моменту отримання позикодавцем розписки на своє ім`я від позичальника. 26.10.2021 року Відповідачем, на підтвердження факту отримання грошових коштів у розмірі 15 000 доларів США, складено письмову розписку. Зазначив, що починаючи з моменту отримання позики, Відповідач не здійснював повернення грошових сум, а також відсотків за користування позикою. Станом на день звернення з даним позовом до Соснівського районного суду м. Черкаси, взяті на себе зобов`язання Відповідач не виконав, що підтверджується, зокрема, наявністю у Позивача оригіналу договору позики від 26.10.2021 року, оригіналу письмової розписки від 26.10.2021 року. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду за захистом своїх майнових прав. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. 10.08.2023 на адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , відповідно до змісту якої відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі. Розгляд справи просить проводити без його участі. Позивач в судове засіданні не з`явився, від його представника адвоката Бабіч Т.Г. надійшла до суду заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи убачається що 26.10.2021 року між гр. [PERSON] Позикодавець, та гр. [PERSON] - Позичальник, укладено договір позики (надалі за текстом - Договір). Згідно п. 1.1. Договору Позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000,00 доларів США (п`ятнадцять тисяч доларів США), а останній зобов`язується прийняти позику і повернути названу позику разом із процентами з розрахунку 5 (п`ять) процентів у місяць позикодавцеві в визначений цим Договором строк. Сума позики становить за Договором 15 000,00 доларів США (пункт 2.1. Договору). Пунктом 3.2 Договору визначено, що остаточною датою повернення позики є 26 жовтня 2022 року. Відповідно п. 4.3. Договору позика вважається наданою Позикодавцем Позичальнику з моменту отримання Позикодавцем розписки на своє ім`я від Позичальника. Пунктом 4.5. Договору передбачено, що позика повертається готівкою і підтверджується відповідною розпискою від Позикодавця. Крім того, пунктом 4.6 визначено, що розмір процентів становить 5 (п`ять) відсотків щомісячно від суми позики, що вказана в п. 2.1 Договору. Проценти оплачуються щомісячно до 28 числа відповідного поточного місяця за попередній місяць (пункт 4.7 Договору). Крім того, пунктом 5.3 Договору передбачено, що в випадку порушення строків (терміну) повернення позики та (або) процентів за позикою Позичальник зобов`язується сплачувати Позикодавцю пеню в розмірі 1 (один) % від простроченої суми за кожен день прострочення. Факт отримання грошових коштів стверджується власноручно написаною розпискою [PERSON] від 26.10.2021, оригінал якої перебуває в матеріалах справи. Судом встановлено, що з часу укладення договору позики відповідач не здійснив жодного платежу на погашення боргу, що також підтверджується його заявою, поданою на адресу суду, про визнання усієї суми боргу від 10.08.2023. Згідно\~ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу. Згідно\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої\~статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій\~статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до\~ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки. Таким чином суд вважає, що складена відповідачем розписка є не лише фактом укладення договору, а й передачі позикодавцем грошових сум позичальнику. При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями\~статті 545 ЦК України\~свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 02.03.2020 року у справі № 355/1301/18. У зв`язку з неналежним невиконанням умов договору у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 15\~000 доларів США, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За умовами договору позики [PERSON] зобов`язувався за користування позикою сплачувати 5 % від суми боргу щомісячно до 28 числа відповідного поточного місяця. Період нарахування процентів від суми позики є періодом дії договору позики в межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. Тобто, проценти підлягають стягненню відповідно до умов договору позики до закінчення дії договору. Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Отже, підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення 5 % від суми позики за користування грошовими коштами з 26.10.2021 по 26.10.2022 у розмірі 9000 доларів США ( 15\~000 доларів США х 5 % = 750 доларів США (сума відсотків за 1 місяць), 750 доларів США х 12 місяців = 9000 доларів США - проценти за користування позикою. Відповідно до ст.549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 5.2 Договору позики встановлено, що за порушення строків (терміну) повернення позики та або процентів за позикою Позичальник зобов`язується сплачувати Позикодавцю пеню у розмірі 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення. Виходячи з розміру пені, погодженої сторонами в договорі позики, 1 % від суми позики за кожен день прострочення, за період з 27.10.2022 по 18.01.2023 пеня розрахована позивачем у сумі 12600 доларів США ( 15\~000 доларів США х 1 % = 150 доларів США (пеня за один день), 150 доларів США х 84 дні = 12\~600 доларів США). Враховуючи те, що відповідач не виконує обов`язки з повернення боргу, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що з останнього на користь позивача слід стягнути позику, проценти за користування позикою та пеню за прострочення повернення позики. Щодо стягнення суми позики, в іноземній валюті доларах США без одночасного визначенням гривневого еквіваленту вказаної суми, суд виходить з наступного. У відповідності до\~ст. 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог\~статті 192 ЦК України\~гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом\~статті 524 ЦК України\~грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у\~статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц зазначила, що правовий режим іноземної валюти на території України,\~хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться також у постанові\~Великої Палати Верховного Судувід 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц. Зокрема у вказаній постанові зроблено висновок про те, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст.\~1046, ч. 1 ст.\~1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач отримав позику у іноземній валюті, тому до стягнення з нього підлягає сума позики, виражена у валюті зобов`язання - доларах США. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», позивач був звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи загального захворювання, доказів звільнення від сплати судового збору відповідачем не надано, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір 13\~384,10 грн., що становить 1 % ціни позову (1338 410,76 грн.).

Outcome: approved