Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

[PERSON] (далі заявник) звернулася до Московського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить суд: - визнати її сина [PERSON] , [INFO] , недієздатним; - визнати її опікуном [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи подану заяву заявник посилається на те, що її син [PERSON] з дитинства хворіє ДЦП і лівостороннім гемопорезом. В силу свого захворювання не може здійснювати свої права і виконувати обов`язки, не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Одночасно у поданій заяві заявник просив суд призначити у справі судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану [PERSON] та здатності усвідомлювати ним значення своїх дій і керувати ними, чи страждає він на стійкій психічний розлад. Також заявник просить суд витребувати медичну картку на ім`я [PERSON] у КЗОЗ «КПНД» № 3. Ухвалою Московського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~10.05.2023\~прийнято заяву\~до розгляду\~та відкрито\~провадження у\~справі №\~643/3579/23,\~залучено до\~участі у\~справі №\~643/3579/23\~у якості\~заінтересованої особи\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~судове засідання\~призначено на\~20.06.2023\~року,\~доручено Харківському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги (м. Харків, м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 3 поверх) призначити представника (адвоката) Смоловому Олександру Олександровичу, [INFO] , щодо якого буде розглядатись заява про визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки. 20.06.2023 року судове засідання відкладено на 11.07.2023 року. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.07.2023 призначено у справі № 643/3579/23 судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», провадження у справі № 643/3579/23 зупинено на час проведення експертизи. На адресу Московського районного суду м. Харкова надійшли матеріали справи № 643/3579/23 та висновок судово-психіатричної експертизи стосовно [PERSON] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.10.2023 поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 10.11.2023 року. У судовому засіданні 10.11.2023 року заявник підтримав викладені у заяві вимоги та просив суд задовольнити їх. У судовому засіданні представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради проти задоволення заяви не заперечував. У судовому засіданні [PERSON] та його адвокат Папай С.О. також підтримали заяву та просили її задовольнити. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, - ВСТАНОВИВ: Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (стаття 32 Конституції України). Статтею 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно з ч. 1 ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що дієздатність пов`язана з певними якостями фізичної особи - здатністю усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та передбачати наслідки їх вчинення. Такі якості залежать не лише від віку фізичної особи, але й від стану психіки. У разі, якщо фізична особа внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дії та (або) керувати ними, вона може бути судом визнана недієздатною, однак в разі, якщо фізична особа страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними\~суд може обмежити її цивільну дієздатність. Приписами ч. 4 ст. 36, ч. 1 ст. 40 ЦК України передбачено, що фізична особа визнається обмежено дієздатною або недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги (ч. 1 ст. 296 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Частиною 3 ст. 297 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про стійкий психічний розлад, внаслідок якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-384цс16 викладено правову позицію про те, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28 березня 1972 року роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1 вказаного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню діяльність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь - яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч.1 ст. 7 Закону). Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані: [PERSON] , [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження, серії [NUMBER] , видане повторно 05 травня 2023 року Четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Як вбачається з довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, серії 12 ААВ, [PERSON] має другу групу інвалідності з 10.03.2023 року, інвалідність встановлена на строк до 01.04.2024 року. Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи № 161 від 13.09.2023, [PERSON] на теперішний час страждає на психічний розлад у формі органічного розладу особистості, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У даному висновку також відображено психічний стан [PERSON] , відповідно якого він доступний мовному контакту, але контакт носить формальний характер. На запитання відповідає то багатослівно, то коротко, відповіді іноді нечіткі, не завжди інформативні. Періодично зазнає труднощів в самостійному формулюванні своїх думок, в повному їх висловлюванні. Орієнтований в своїй особистості, у часі, місці знаходженні вірно. Правильно вказує свої паспортні дані, свій вік, поточну дату, куди приїхав і де знаходиться. На початку бесіди тримався дещо скуто, в подальшому більш вільніше. Про мету обстеження повідомляє, що «на судово-медичну експертизу погодився для того, щоб мамі дали опікунство, щоб дивитися, доглядати за мною, щоб дєнєжку отримувати…». Роз`яснення з цього приводу (мети проведення даного обстеження та його наслідків) вислуховує, але зацікавленості до них не проявляє, будь-яких питань не ставить, в повному обсязі їх суть збагнути не може. Формально, поверхово заявляє, що вважає себе недієздатним, так як «я не можу працювати … підписувати щось не можу , але юридично я нічого не розумію …». Себе психічно здоровим не вважає, вказуючи, що «в мене тривожність якась… боюся за себе… я себе не контролюю, не стримую, коли десь знаходжусь… як щось починаю говорити, то не те ляпаю, бред несу… гадості, глупості говорю, що в голову приходить…». Відомості про себе повідомляє більше поверхово, періодично потребує ставлення уточнюючих, навідних питань. Взагалі хронології подій життя дотримуються. Неохоче говорить про несприятливі для нього події (перебування на примусовому лікуванні на його причини). Уникає зусиль напруги, при неможливості відповісти на питання відразу ж, заявляє «не знаю», «не пам`ятаю», але в деяких відповідях на питання коригується. Мова в цілому граматична правильна. Мислення дещо торпідне, ближче до конкретного, з ознаками виснаження. Важко перемикається з однієї теми бесіди на іншу. Знижено здатність охопити всю ситуацію в цілому, вичленувати головне з другорядного. Маячних ідей не висловлює. Наявність обманів сприйняття заперечує, поведінкою не виявляє. Інтелект невисокий. Запас отриманих знань та уявлень обмежений. Деякі судження інфантильні, поверхові, легковагі. Грубих порушень паям ті не виявляє. Зазнає труднощів у відтворенні деяких дат подій свого життя, плутається в них, вказує їх приблизно. Але в цілому орієнтується в подіях, що відбувалися та відбуваються з ним. У звичайних питаннях повсякдення орієнтується поверхово, відчуває труднощі у самостійному вирішенні проблемних ситуацій, знижено прогностичні здібності. Коло інтересів обмежене загально побутовими запитами. Емоцій незрілий, більше благодушний, періодично нестійкий зі схильністю до роздратованості. В поведінці спокійний, впорядкований. Реальних, чітких планів на майбутнє не висловлює. До того, що відбувається пасивний. До себе та ситації, що склалася, критика знижена. У суду відсутні підстави ставити під сумнів вказаний вище висновок експертів, які згідно покладених на них обов`язків зобов`язані були провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок, при цьому також були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Будь-яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не може усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, тобто доказів на підтвердження наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість визнання особи недієздатною, суду надано не було. За таких обставин, оскільки згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 161 від 13.09.2023 [PERSON] на теперішний час страждає на психічний розлад у формі органічного розладу особистості, який істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що в силу приписів ч. 1 ст. 36 ЦК України свідчить про його обмежену дієздатність, суд дійшов до висновку про часткове задоволення поданої заяви та визнання [PERSON] , [INFO] , обмежено дієздатним. Щодо вимоги про призначення [PERSON] опікуна, слід зазначити наступне. Так, за правилами ст. ст. 41, ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Натомість, у даній справі судом на підставі висновку судово-психіатричної експертизи встановлено, що [PERSON] є обмежено дієздатним. Статтею 37 ЦК України визначені правові наслідки обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, а саме: над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування. Фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини. Правочини щодо розпорядження майном та інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника. Відмова піклувальника дати згоду на вчинення правочинів, що виходять за межі дрібних побутових, може бути оскаржена особою, цивільна дієздатність якої обмежена, до органу опіки та піклування або суду. Одержання заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів особи, цивільна дієздатність якої обмежена, та розпоряджання ними здійснюються піклувальником. Піклувальник може письмово дозволити фізичній особі, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно одержувати заробіток, пенсію, стипендію, інші доходи та розпоряджатися ними. Особа, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно несе відповідальність за порушення нею договору, укладеного за згодою піклувальника, та за шкоду, що завдана нею іншій особі. Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена (ст. 59 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування В силу приписів ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Як зазначалась вище, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відповідно до подання від 12.10.2023 № 1776/0/161-23 опікунська рада вважає можливим, у разі визнання [PERSON] недієздатним, визначити [PERSON] опікуном над ним. Також у даному поданні зазначено, що [PERSON] не працює, здійснює догляд за сином, згідно медичного висновку стан її здоров`я задовільний, до кримінальної відповідальності не притягувалась. Сестра [PERSON] , [PERSON] , не заперечувала проти призначення її матері, [PERSON] , опікуном під [PERSON] . Батьки [PERSON] розлучені, стосунки не підтримують. Інші близькі або родичі, які б виявили бажання стати опікуном над [PERSON] до опікунської ради не звертались. Умови проживання сім`ї потенційно вивчені. [PERSON] ознайомлено з правами та обов`язками опікуна, протипоказань не виявлено. Враховуючи, що [PERSON] визнаний обмежено дієздатним суд дійшов висновку про встановлення над ним піклування та призначення його піклувальником [PERSON] , [INFO] . Піклувальник над неповнолітньою особою зобов`язаний дбати про створення для неї необхідних побутових умов, про її виховання, навчання та розвиток. Піклувальник над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, зобов`язаний дбати про її лікування, створення необхідних побутових умов. Піклувальник дає згоду на вчинення підопічним правочинів відповідно до статей 32 та 37 цього Кодексу. Піклувальник зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного (ст. 69 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд вважає, що заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial