Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з Державного бюджету України на його користь кошти в сумі 555530 грн, з яких 441530 грн відшкодування моральної шкоди, 114000 грн відшкодування витрат на правничу допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 30 січня 2017 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016180010008405 від 05 грудня 2016 року. 21 липня 2017 року відносно нього було складено та затверджено обвинувальний акт, який направлено до Рівненського міського суду. Вироком Рівненського міського суду від 06 липня 2020 року по справі № 569/11583/17 його визнано невинуватим в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК України. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27 липня 2022 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Рівненського міського суду від 06 липня 2020 року щодо нього без змін. Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду України від 16 січня 2023 року ухвалу Волинського апеляційного суду залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора залишено без задоволення. Протягом 2017-2022 років він незаконно перебував під слідством та судом. Внаслідок даних подій постійно перебував під емоційним тиском, оточуючі критично оцінювали його діяльність та ставились до нього з острахом, намагались уникати спілкування з ним. Він та члени його сім`ї відчували постійний пригнічення, острах перед можливістю застосування інших запобіжних заходів, в тому числі тримання під вартою. Зазнав моральних переживань, було порушено звичайний уклад його життя та нормальні життєві зв`язки. Щодо нього, як публічної особи, поширювалась неправдива інформація про злочинні діяння, інформація щодо притягнення його до кримінальної відповідальності висвітлювалась у місцевих та всеукраїнських засобах масової інформації, внаслідок чого доведена до відома необмеженому колу осіб. Вказане спричинило негативне ставлення від колег, справа набула значного суспільного резонансу. Його ділова репутація була знищена, ділові партнери відмовлялись йти на перемовини зі ним. Безпідставне притягнення до кримінальної відповідальності, намагання органів обрати щодо нього міру запобіжного заходу, проведення обшуку за місцем його проживання, арешту його майна, тривалий розгляд судами першої, апеляційної та касаційної інстанціями кримінальної справи стосовно нього суттєво погіршили його стан здоров`я. Таким чином, має право на стягнення моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, та стягнення витрат на правову допомогу. Розмір моральної шкоди за період з 30 січня 2017 року (пред`явлення підозри) по 27 липня 2022 року (винесення Волинським апеляційним судом ухвали) з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати 6700 грн становить 441530 грн, що є мінімальним гарантованим розміром. У зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності ним понесено значні витрати на оплату правової допомоги адвокату. Зокрема, між ним та адвокатом Ковальчуком М.О. було укладено договори про надання правової допомоги, які знаходяться в матеріалах криманільного провадження. За надання правничої допомоги на стадії досудового слідства, суду першої та апеляційної інстанції ним було сплачено гонорар в загальній сумі 114000 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача Лихач О.М. просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення проти позову мотивує тим, що позиваче не долучено жодного доказу на підтвердження того, що, до прикладу, погіршення його стану здоров`я, негативні наслідки у вигляді захворювань , шкода його репутації, взаємодії з оточуючими настали саме через протиправні дії Рівненської обласної прокуратури. Відшкодування шкоди матиме місце лише при наявності негативних наслідків, які настали в результаті незаконних дій правоохоронних органів. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумнго задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. В ч.4 ст.137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вказане свідчить про неспівмірність суми, що визначена позивачем до відшкодування в якості витрат на правову допомогу. Суб`єктом відповідальності у даному випадку є держава, а не конкретний орган прокуратури. Водночас, будь-яких вимог безпосередньо до Рівненської обласної прокуратури позов не містить. Ухвалою від 25 липня 2023 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 22 вересня 2023 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. 30 січня 2017 року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016180010008405 від 05 грудня 2016 року. Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 06 липня 2020 року у справі № 569/11583/17 [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК, та виправдано на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України за цим обвинуваченням, з підстав не доведення того, що вчинено кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27 липня 2022 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Журавського М.В. залишено без задоволення, а вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 6 липня 2020 року щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - без зміни. Постановою Верховного Суду від 16 січня 2023 року ухвалу Волинського апеляційного суду від 27 липня 2022 року у кримінальному провадженні стосовно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] залишено без зміни, а касаційну скаргу прокурора Войтюка А.М. - без задоволення. 12 грудня 2016 року між [PERSON] та адвокатом Ковальчуком М.О. укладений договір про надання правової допомоги на представництво/захист його інтересів у органах поліції Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області по кримінальному провадженню № 120161180010008405 від 05 грудня 2016 року за ч.2 ст.28 ч.1 ст.396 КК України до закінчення досудового розслідування. Відповідно до умов вказаного договору, гонорар сторонами визначено в розмірі 50000 грн. 3вітом від 31 липня 2017 року, підписаним адвокатом Ковальчуком М.О. та клієнтом [PERSON] , підтверджено надання адвокатом та отримання клієнтом послуг за договором про надання правової допомоги вартістю 50000 грн. 12 грудня 2016 року позивач сплатив адвокату Ковальчуку М.О. 50000 грн на підставі договору про надання правової допомоги від 12 грудня 2016 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 12 грудня 2016 року. 31 липня 2017 року між [PERSON] та адвокатом Ковальчуком М.О. укладений договір про надання правової допомоги на захист його інтересів, як обвинуваченого, при розгляді Рівненським міським судо кримінального провадження за ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК України. За умовами договору про надання правової допомоги від 31 липня 2017 року гонорар сторонами визначено в розмірі 50000 грн. 31 липня 2017 року позивач сплатив адвокату Ковальчуку М.О. 50000 грн на підставі договору про надання правової допомоги від 31 липня 2017 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 4 від 31 липня 2017 року. Про надання адвокатом Ковальчуком М.О. послуг вартістю 50000 грн за вказаним догвором клієнту [PERSON] свідчить звіт від 09 липня 2020 року. 02 лютого 2021 року між [PERSON] та адвокатом Ковальчуком М.О. укладенй договір про надання правничої допомоги на представництво його інтересів у Волинському апеляційному суді при розгляді апеляційної скарги прокурора на вирок Рівненського міського суду від 06 липня 2020 року, яким його виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.396 КК України. Гонорар сторонами договору визначено в розмірі 14000 грн. Сплата позивачем гонорару в сумі 14000 грн адвокату Ковальчуку М.О. та виконання останнім договору про надання правничої допомоги підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 2 від 02 лютого 2021 року та звітом від 10 лютого 2021 року. Відповідно до ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно зі ст.15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.2 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок, зокрема, її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (ч.1 ст.1176 ЦК України). Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2 ст.1176 ЦК України). Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч.7 ст.1176 ЦК України). Таким законом є Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР. Згідно з п.1 ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відповідно до положень цього закону підлягає відшкодуванню шкоа, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду (ч.2 ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"). Відповідно до п.1 ст.2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", у випадках, наведених у статті 1 цього закону, громадянинові відшкодовується моральна шкода. За положеннями ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч.5, 6 ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"). Статтею 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" передбачено, що питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно з п.117,118 постанови Великої палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 201/10234/20, термін «заява`при зверненні потерпілої особи до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у сенсі Закону № 266/94-ВР та наказу № 6/5/3/41 слід розуміти як вимогу про відшкодування шкоди, і такі справи слід розглядати за правилами позовного провадження. При цьому позивачем у цих справах повинна бути потерпіла особа, а відповідачем - держава в особі відповідного органу. Кримінальне провадження № 12016180010008405 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст.396 КК України, щодо [PERSON] завершене постановленням виправдувального вироку суду на підставі п.1 ч.1 ст.373 КПК України з підстав недоведення того, що вчинено кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачувався. Таким чином, підставою звернення позивача до суду з цим позовом є наявне право на відшкодування шкоди, передбачене ч.1 ст.1176 ЦК України, ст.1, 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", так як настав передбачений ч.2 ст.1176 ЦК України та ст.2 вказаного Закону випадок, з яким пов`язується право на відшкодування шкоди (спеціальний делікт). В п.1.1, 1.2 рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі №1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину. Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення особі письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання остаточного рішення суду у справі законної сили. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 серпня 2020 року у справі № 607/10144/18. Позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 30 січня 2017 року, вирок Рівненського міського суду Рівненської області, залишений без змін ухвалою Волинського апеляційного суду, набрав законної сили 27 липня 2022 року. Отже, позивач перебував під слідством та судом 5 років, 5 місяців та 27 днів, тобто 65 місяців і 27 днів. Суд приймає до уваги твердження позивача про те, що перебуваючи такий тривалий час (більше п`яти років) під слідством та судом він перебував під емоційним тиском, відчував пригнічення, зазнав моральних переживань, був змушений з`являтись до слідчого та суду, брати участь в слідчих діях, судових засіданнях, що порушило звичний уклад його життя. Вказані обставини свідчать, що позивачу було завдано морвльної шкоди, а отже, доводи відповідача щодо недоведеності факту завдання позивачу моральної шкоди суд відхиляє. Позивач визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 441530 грн за період з 30 січня 2017 року до 27 липня 2022 року, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" (6700 грн), тобто в гарантованому державою мінімальному розмірі. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом відповідно до ч.3 ст.13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Зазначена норма містить мінімальну гарантію потерпілій особі - гарантований державою мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди, який повинні визначити суди у будь-якому випадку. Визначення мінімального розміру моральної шкоди свідчить про неможливість спору щодо її розміру, якщо потерпілою особою заявлено позовну заяву про відшкодування моральної шкоди саме в такому розмірі, а відтак і неможливість оцінки будь-яких доказів, що впливають на її розмір (п.128 постанови Великої палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 201/10234/20). Враховуючи, що позивач заявив позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди в мінімальному її розмірі, передбаченому Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", який визначається судом у будь-якому випадку, вимога про стягнення моральної шкоди в сумі 441530 грн підлягає задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність доказів завдання моральної шкоди через протиправні дії Рівненської обласної прокуратури, оскільки моральна шкода у випадках, передбачених ст.1176 ЦК України та ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", відшкодовується особі, щодо якої допущено передбачені ст.1 цього закону дії без встановлення вини органу, що відповідає за відшкодування такої шкоди. Позов пред`явлений позивачем до держави в особі Рівненської обласної прокуратури, так як саме цим органом затверджено підозру у вчиненні кримінального павопорушення та обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12016180010008405, однак не доведено вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачувався позивач. Відповідно до п.4 ст.3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", у наведених в статті 1 цього закону випадках громадянинові відшкодовуються суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження № 12016180010008405 позивач надав договори про надання правничої допомоги, укладені ним з адвокатом Ковальчуком М.О., звіти про виконання робіт/надання послуг за цими договорами та квитанції про сплату гонорару. Вказані докази доводять вимоги позивача про відшкодування понесених ним витрат на юридичну допомогу у кримінальному провадженні в сумі 114000 грн. Суд звертає увагу, що суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, не є тотожними витратам на правничу допомогу, які передбачені ст.137 ЦПК України, оскільки підлягають відшкодуванню відповідно до вимог Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", а тому посилання відповідача на ст.137, 141 ЦПК України безпідставні. За встановлених у справі обставин позовні вимоги [PERSON] не суперечать закону, обгрунтовані, доведені належними та допустимими доказами, а отже, позов належить задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved