Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони проживали разом у шлюбу, який зареєстрували 15 жовтня 2016 року. За час перебування у шлюбі народилася спільна дитина: [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини припинені, що підтверджується копією рішення Сосновського районного суду м. Черкаси від 13.10.2022 року, відповідач проживає окремо, з 2022 року не приймає належної участі в матеріальному забезпеченні дитини. Відповідач є працездатною людиною, інших утриманців немає. Тому враховуючи, що між сторонами в добровільному порядку не досягнуто згоди щодо утримання їхньої спільної дитини, тому позивач змушена звернутися до суду з позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась. Подала заяву, відповідно до змісту якої на позовних вимогах наполягала в повному обсязі та просила їх задовольнити та розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судовое засідання не з`явився, подав заяву згідно якої останній позовні вимоги визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутність. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд, заслухавши пояснення позивача та пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони 15 жовтня 2016 року уклали шлюб у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківської області, актовий запис № 2505. За час перебування у шлюбі у сторін народилася спільна дитина: [PERSON] , [INFO] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідно до положень сімейного кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Та у зв`язку з тим, що дитина проживає з матір`ю, а відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу відмовляється, тому врегулювати в досудовому порядку не виявляється можливим. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд бере до уваги той факт, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Малолітній син проживає разом з позивачем та потребує матеріальної допомоги. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання в добровільному порядку. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що 1/4 частина заробітку (доходу) щомісячно є мінімальним гарантом захисту прав дитини, при цьому не становитиме надмірного тягаря для відповідача. Згідно ст.191 ч.1 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі п.3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved