Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

В травні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила суд постановити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] за виконавчим листом від 19 лютого 2014 року по справі № 175/3863/13-ц з 2000 гривень до 5000 гривень, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, справу розглянути без її участі(а.с.32). Представник відповідача надав заяву в якій просив суд розглянути справу без участі сторони відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву(а.с.36-42). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.11), який проживає разом з позивачкою. Сторони сімейно-шлюбні відносини не підтримують, відповідач проживає окремо від дитини. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з \~дня подачі \~позову, тобто з 09 серпня 2013 року \~до повнолітня дитини(а.с.12-13),, про що позивачка отримала виконавчий лист(а.с.14). Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів, позивачка вказує ті обставини, що розмір стягуваних аліментів є недостатнім для утримання дитини, оскільки їх спільний син має захворювання, що підтверджуються консультативним висновком, та зауважує щодо зростання цін на необхідні товари, а тому вона звернулася до суду з даним позовом. Згідно з ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти необхідно стягувати з відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Отже, перелік обставин, які можуть бути підставами для зменшення або збільшення розміру аліментів чітко визначений діючим СК України та розширеному тлумаченню не підлягає. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Тобто, нормами цієї статті чітко визначені підстави, за наявності яких виникає право на зміну розміру аліментів, однак позивачкою не надано доказів, що після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, відбулося покращення матеріального або зміна сімейного стану, які дають підстави для збільшення розміру аліментів. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення. При цьому суд приймає до уваги надані стороною відповідача довідки за формою ОК-5 та ОК-7, згідно яких [PERSON] не отримує офіційних доходів з 2021 року(а.с.38-39). До того ж суд приймає до уваги надані стороною відповідача докази щодо наявності у відповідача іншої дитини, [PERSON] , [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про народження. Оцінюючи належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд прийшов\~до висновку,\~що позивачкою\~не надано\~ належних та допустимих доказів, які б свідчили про зміну (збільшення) матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров`я отримувача або платника аліментів. З урахуванням\~зазначених положень\~законодавства,\~встановлених обставин\~справи,\~суд приходить\~до висновку\~про відмову\~в задоволенні\~позову [PERSON] \~про збільшення\~розміру аліментів\~на утримання\~неповнолітньої дитини. Згідно ч. 7\~ст. 141\~\~ЦПК України\~якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed