Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайм Кепітел» (далі: позивач) звернулось до Київського районного суду м. Харкова з позовом, направленим поштою 28.08.2021, про стягнення з [PERSON] (далі: відповідач) заборгованості за кредитним договором № ЛЛ-01150395 від 08.04.2021 у загальному розмірі 9999,54 грн., з яких: 3\~000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6960 грн. заборгованість за відсотками, 39, 54 грн. 3% річних. В обґрунтування заявленої позовної вимоги посилається на те, що 08.04.2021 між ним та відповідачем укладено кредитний договір № ЛЛ-01150395, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 3\~000 грн., зобов`язання по поверненню якого належним чином не виконував, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав. До судового засідання сторони, належним чином повідомленні про дату, час та місце судового, не з`явились, представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення, відповідач причину неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення від учасників справи не надходило, підстав передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладено справи судом не встановлено. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, причини для відкладення розгляду справи відсутні, у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності сторін. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: 08.04.2021р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № ЛЛ-01150395 на суму 3\~000 грн. з оплатою процентів за користування кредитом. При цьому, на підтвердження погодження умов договору позивачем додано до позовної заяви анкету-заяву позичальника і копію Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайм Кепітел» (при укладенні договорів в електронній формі), а також розрахунок заборгованості за кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору № ЛЛ-01150395 від 08.04.2021 строк користування кредитом становить 16 днів, та може бути продовжений до 96 днів. Проценти за користування кредитом складають 2,0% відсотки від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом протягом 16 календарних днів з дня надання кредиту. У розмірі 2,5 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом з дня наступного за днем закінчення строку, передбаченого п.1.4.1 кредитного договору, якщо зобов`язання невиконані позичальником належним чином, наступні 80 календарних днів до 96 календарного дня включно з дати надання кредиту. Звертаючись до суду з позовом, як на підставу для його задоволення позивач посилався на те, що в порушення умов договору та положень ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, тому станом на 10.08.2021 р. має заборгованість, яку визначено у загальному розмірі 9999, 54 грн., з яких: 3\~000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 6960 грн. заборгованість за відсотками (з яких 960 грн. нараховано відповідно до п. 1.4.1 кредитного договору, а 6000 грн. відповідно до 1.4.2. кредитного договору), 39, 54 грн. 3% річних. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживач - фізична особа, яка набуває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту). У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача, як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, додані до позовної заяви правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лайм Кепітел», не містять будь-яких відомостей про безпосереднє ознайомлення з їх змістом відповідачем. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, щодо даної категорії справ, викладеній в постанові від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17, плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, що нараховані відповідно до пункту 1.4.2 кредитного договору у розмірі 6000 грн. Відповідно до п.п. 1.4.1, 1.4.2. кредитного договору № ЛЛ-01150395 від 08.04.2021, проценти за користування кредитом нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом у розмірі 2,0 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом протягом 16 календарних днів з дня надання кредиту; у розмірі 2,5 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом з дня, наступного за днем закінченням строку, передбаченого пунктом 1.4.1 кредитного договору, якщо зобов`язання не виконані позичальником належним чином, наступні 80 календарних днів до 96 календарного дня включно з дати надання кредиту. При цьому, у пункті 1.3 зазначеного договору вказано, що строк користування кредитом складає 16 днів, а у випадках, передбачених цим кредитним договором, може бути продовжений до 96 днів включно. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що із зазначеного пункту договору не вбачається безумовного продовження строку кредитування. Також слід враховувати, що в анкеті позичальника (повна), доданій до позову, у графі «строк» зазначено: «16 днів». Доказів того, що зазначений строк кредитування було продовжено у порядку, визначеному пунктом 7.2 цього договору - шляхом підписання сторонами додаткових угод, суду не надано. Отже, доказів виникнення зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, зокрема щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами понад 16 днів у розмірі 2,5 %, суду не надано. За наведених підстав суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 2,5 % від суми наданого кредиту та, враховуючи висновки ВП ВС у справі № 444/9519/12, про передчасність позовних вимог по статті 625 ЦК України. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial