Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивач КП «Харківські теплові мережі» 27.09.2023 звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просив стягнути заборгованість за послуги теплопостачання, що надавались на адресу: [ADDRESS] , з відповідача [PERSON] за період з 15.10.2021 по 23.02.2022 у сумі 5762,42 грн, інфляційні втрати у сумі 1236,28 грн, три відсотки річних у сумі 210,33 грн; та солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованість за послуги теплопостачання, що надавались на адресу: [ADDRESS] , за період з червня 2011 року по червень 2021 року у сумі 39994,51 грн, інфляційні втрати у сумі 2883,05 грн, три відсотки річних у сумі 550,13 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі [PERSON] по 26.07.2021 та [PERSON] по 07.06.2021 проживали у квартирі [ADDRESS] з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі». У період з червня 2011 року по червень 2021 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг, у зв`язку з чим у них виникла заборгованість з оплати наданої послуги з теплопостачання, яка за вказаний вище період склала 39994,51 грн. Відповідач [PERSON] у вересні 2021 року придбала вказану квартиру у відповідачів [PERSON] та [PERSON] за наявності заборгованості по теплопостачанню (опаленню) та з жовтня 2021 року по 23.02.2022 не сплачує за опалення, в зв`язку з чим сума заборгованості [PERSON] за особовим рахунком [NUMBER] за вказаний період склала 5762,42 грн. КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова, відповідно до рішення Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 № 1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді» зі змінами, внесеними рішенням від 30.09.2001 № 946, та відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» має право на стягнення вартості наданих споживачам послуг. Відповідно до чинного законодавства новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд встановить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. За період з червня 2011 року по 23.02.2022 відповідачі послуги теплопостачання оплатили не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 50636,72 грн, де 39994,51 грн - солідарний борг відповідачів [PERSON] , [PERSON] за період з червня 2011 року по червень 2021 року; 5762,42 грн - борг відповідача [PERSON] за період з 15.10.2021 по 23.02.2022. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги боржникам [PERSON] , [PERSON] нараховані інфляційні втрати за час прострочення в сумі 2883,05 грн, три відсотки річних у сумі 550,13 грн; та боржнику [PERSON] нараховані інфляційні втрати за час прострочення в сумі 1236,28 грн, три відсотки річних у сумі 210,33 грн. 17.10.2023 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.38-40). Представник позивача Суржан Р.Д. , який діє на підставі довіреності, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив проводити розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі [PERSON] , [PERSON] , згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явились, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] , відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилась, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 07.11.2023 ухвалою суду постановлено справу розглядати у заочному порядку. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 01.05.2016, та зняті з реєстрації: [PERSON] - 26.07.2021, [PERSON] - 07.06.2021 (а.с.4, 17, 20-27). Відповідач [PERSON] з 17.11.2021 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16,18). Відомості про зареєстроване в установленому законом порядку місце прживання відповідача [PERSON] відсутні (а.с.15,19). Відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрована з 23.09.2021 (а.с.14). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( частини 1, 2 та 4 ст. 10 ЦПК України). У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані зі стягненням заборгованості з житлово-комунальних послуг, а також стягнення заборгованості з спадкоємців врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" ( далі Закон ). Згідно з ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633-ІУ споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За змістом ч. 4 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права й обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, стаття 68 Житлового кодексу України, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (що діяли на час виникнення заборгованості), зобов`язують споживача оплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів споживання. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 2 ст. 205 Цивільного Кодексу України передбачено, що угода, для якої не встановлена обов`язкова письмова форма, враховується вчиненою, якщо поведінка сторін свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків. Також пунктом п`ятим частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі № 6-59цс13. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. За змістом частин 1, 6 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. У відповідності до ч. 3 ст. 9 ЦК України, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. За положеннями ст. 64 ЖК України повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Отже, відповідачі [PERSON] , [PERSON] були споживачами послуг з теплопостачання, які надавав позивач на адресу їх місця реєстрації: [ADDRESS] у період з 01.05.2016 по червень 2021 року, та за вимогами чинного законодавства вони мали сплачувати за надані послуги теплопостачання. Як вбачається з відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу на особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , нарахована заборгованість за послуги теплопостачання (тільки опалення) за період з червня 2011 року по червень 2021 року (останній розрахунковий місяць квітень 2021 року) у загальному розмірі 39994,51 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.6-7). При цьому, позивачем не обґрунтовано та не надано суду жодних доказів щодо наявності у відповідачів [PERSON] , [PERSON] обов`язку сплачувати за надані послуги саме з червня 2011 року, адже, як встановлено судом, відповідачі [PERSON] , [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 01.05.2016. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання підлягають частковому задоволенню, за період з 01.05.2016 по 30.04. 2021 у розмірі 30148,08 грн. У задоволенні позовних вимог щодо стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання за період з червня 2011 року по 30.04.2016 суд відмовляє у зв`язку з їх недоведеністю. Згідно з ст. 257 Цивільного Кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у прозові. В даному випадку суд позбавлений можливості застосувати позовну давність, оскільки заяви від сторони у спорі про застосування позовної давності не надходили. Статтею 162 ЖК України установлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. За змістом частин 1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Наведений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 686/6276/19. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг теплопостачання, які надавав позивач на адресу її місця реєстрації: [ADDRESS] , за період з жовтня 2021 по 23.02.2022, та за вимогами чинного законодавства має сплачувати за надані послуги теплопостачання. Як вбачається з відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу на особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я споживача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , нарахована заборгованість за послуги теплопостачання (тільки опалення) за період з жовтня 2021 року по лютий 2022 року у розмірі 5762,42 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.10). Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до відомості нарахувань інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.09.2020 по 30.04.2021 на адресу: [ADDRESS] боржникам [PERSON] , [PERSON] нараховані інфляційні втрати за час прострочення в сумі 2883,05 грн та 3% річних у сумі 550,13 грн (а.с.8). Згідно з відомістю нарахувань інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.10.2021 по 31.01.2022 на адресу: [ADDRESS] боржнику [PERSON] нараховані інфляційні втрати за час прострочення в сумі 1236,28 грн та 3% річних у сумі 210,33 грн (а.с.11). За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення на користь позивача солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.05.2016 по 30.04. 2021 у розмірі 30148,08 грн, інфляційних втрат за час прострочення в сумі 2883,05 грн та 3% річних у сумі 550,13 грн; стягнення на користь позивача з відповідача [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання за період з 15.10.2021 року по 23.02.2022 у розмірі 5762,42 грн, інфляційних втрат за час прострочення в сумі 1236,28 грн та 3% річних у сумі 210,33 грн за період з 01.10.2021 по 31.01.2022. У задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги теплопостачання за період з червня 2011 року по 30.04.2016 у розмірі 9846,43 грн суд відмовляє з наведених вище підстав. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн (а.с.2). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (80,55%), та стягує на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2161,96 грн наступним чином: з відповідачів [PERSON] , [PERSON] - 1779,94 грн, в рівних частках по 889,97 грн з кожного, а з відповідача [PERSON] - 382,02 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial