Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

Позивач Будинкоуправління № 1 Київського КЕУ Міністерства оборони України звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Оскільки відповідач є власником зазначеної квартири, то він є також і споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються Будинкоуправлінням №1 квартирно-екплуатаційного управління МОУ. Позивач є виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому будинку, за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та на підставі наказу Міністра оборони від 16 грудня 2016 року № 695. Згідно Положення Будинкоуправління № 1, затвердженого наказом начальника Київського КЕУ від 31 березня 2017 року № 56, Будинкоуправління № 1 є державною госпрозрахунковою установою Міністерства оборони України, заснованою на державній власності та створеною на підставі директиви МОУ від 31 липня 1998 року, призначене для утримання нерухомого майна, яке перебуває в його віданні, на балансі або обслуговуванні на підставі відповідних договорів, в належному технічному та санітарному стані, забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання житлових будинків, гуртожитків, забезпечення благоустрою, а також створення нормальних житлово-побутових умов для проживання. Будинкоуправління [ADDRESS] є самостійним господарюючим суб`єктом, від свого імені надає житлово-комунальні послуги по будинках, які знаходяться на обслуговуванні. Відповідач лише частково, вибірково та не в повному обсязі оплачує надані йому житлово-комунальні послуги, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.08.2021 по 30.04.2023. Таким чином, Будинкоуправління № 1 в повному обсязі виконує свої обов`язки по своєчасному наданню споживачам - мешканцям будинку [ADDRESS] , в т.ч. і відповідачу [PERSON] житлово-комунальних послуг, а саме холодне водопостачання та водовідведення; постачання електроенергії; вивезення твердих побутових відходів, належної якості. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2021 року по 30.04.2023 року у розмірі 33 293, 50 грн., інфляційні втрати у розмірі 11 672, 97 грн., 3 % річних у розмірі 1 748, 59 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684, 00 грн. Ухвалою Деснянського районного суд м. Києва від 30.06.2023 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Відповідач по справі повідомлявся судом про розгляд судом даного провадження належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, яка повернулося на адресу суду з відміткою як «За закінченням встановленого строку зберігання». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Зочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.10.2023 року позов було задоволено у повному обсязі. 09.10.2023 від представника позивача - адвоката Щипициної І.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За результатом розгляду судом цивільної справи 02.10.2023 року позовні вимоги Будинкоуправління №1 Київського квартирно-екплуатаційного управління Міністерства оборони України до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено. Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). Частиною першою та другою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано Договір про надання правової допомоги №2003/23-ЮО-БУ1 МОУ від 20.03.2023 року; Додаток №3 від 05.05.2023 до Договору про надання правової допомоги №2003/23-ЮО-БУ1 МОУ від 20.03.2023 року; Акт про надання правової допомоги від 17.05.2023 року до Договору про надання правової допомоги №2003/23-ЮО-БУ1 МОУ від 20.03.2023 року; копію платіжної інструкції №436 від 18.05.2023 року; Додаток №7 від 04.10.2023 до Договору про надання правової допомоги №2003/23-ЮО-БУ1 МОУ від 20.03.2023 року; Акт про надання правової допомоги від 04.10.2023 року до Договору про надання правової допомоги №2003/23-ЮО-БУ1 МОУ від 20.03.2023 року; копію платіжної інструкції №1041 від 04.10.2023 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі статті 141 ЦПК України, відповідно до якої з відповідача з [PERSON] на користь позивача Будинкоуправління №1 Київського квартирно-екплуатаційного управління Міністерства оборони України підлягають стягненню понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн., сплачені згідно копій платіжних інструкцій за Договором про надання правової допомоги №2003/23-ЮО-БУ1 МОУ від 20.03.2023 року. З урахуванням викладених вище обставин, вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про постановлення додаткового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved