Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

26.07.2023 року, до суду надійшла вищевказана позовна заява представника позивача - адвоката Гнідко С.І. від 15.07.2023 року в інтересах [PERSON] до відповідача про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в якій позивачка та її представник просять: стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», код ЄДРПОУ 32382598, на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , суму страхового відшкодування відповідно до полісу №206461781 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 260000 грн.; стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка та її представник посилаються на те, що [PERSON] [INFO] близько 10 год. 35 хв. у світлу пору доби, керуючи автомобілем марки «Peugeot Вірреr», р.н. [NUMBER] , в порушення вимог п.12.6. (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, рухався за межами населеного пункту, в крайній лівій смузі проїзної частини автодороги М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине» в напрямку від м.Хмельницький до м.Вінниця, в межах Летичівської ОТГ, Хмельницького району Хмельницької області, із швидкістю 102,3 км/год, чим перевищував максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів на вказаній автомобільній ділянці дороги, яка становить не більше 90 км/год. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований на 331 км +074 м вказаної автодороги та позначений дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3. «зебра» [PERSON] , в порушення вимог п.2.3. (б) Правил був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, а саме виходу на пішохідний перехід ліворуч відносно напрямку його руху пішохода [PERSON] , якого він мав об`єктивну можливість завчасно виявити. Далі [PERSON] , в порушення вимог п.18.1. Правил, не зменшив швидкості руху керованого ним автомобіля марки «Peugeot Вірреr», р.н. [NUMBER] , не зупинив його перед вищевказаним пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу [PERSON] , який переходив проїзну частину зазначеної автодороги зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки «Peugeot Вірреr», по пішохідному переході чим, в порушення вимог п.п.1.5, 2.3. (д) Правил створив загрозу безпеці дорожнього руху та загрозу життю і здоров`ю громадян. Зокрема, [PERSON] на 331 км +074 м автодороги М-30, поблизу с.Лісо-Березівка, Летичівської ОТГ, Хмельницького району Хмельницької області, в межах своєї смуги руху допустив наїзд передньою частиною автомобіля марки «Peugeot Вірреr», р.н. [NUMBER] , на пішохода [PERSON] на дорожній розмітці 1.14.3. «зебра», вищевказаного пішохідного переходу. Внаслідок здійснення [PERSON] наїзду автомобілем марки «Peugeot Вірреr», р.н. [NUMBER] , на пішохода [PERSON] , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови (відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток лицьового черепа, переломів кісток склепіння та основи черепа, субарахноїдальних крововиливів (під м`якими мозковими оболонками) по конвекситальній поверхні обох гемісфер, і місцями прикладання травмуючої сили у вигляді крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови лівій лобно-скронево-тім`яній ділянці та в правій тім`яно-потиличній ділянці, забійних ран в лівій скроневій ділянці волосяної частини голови та в задніх відділах тім`яної ділянки по середній лінії, садна та забійної рани в ділянці спинки носа по середній лінії, саден в лобній ділянці зліва та справа, в лівій підочній ділянці, в правій скронево-виличній ділянці, синців в ділянці верхньої повіки лівого ока та в ділянці внутрішніх країв верхньої та нижньої повік правого ока), хребта (у вигляді розриву по передній поверхні між тілами 4 та 5 шийних хребців без проникнення в спинномозковий канал, та між тілами 3 та 4 грудних хребців з проникненням в спинномозковий канал, з ушкодженням оболонок, але без ушкодження спинного мозку), і грудної клітки (у вигляді переломів ребер 2-6 справа по задній підпаховій лінії, 3-5 справа по середньо- підпаховій лінії, 2-3 справа по біляхребцевій лінії, 2 зліва по передньо- підпаховій ліні, 3-9 зліва по середньо-підпаховій лінії, із крововиливами в м`які тканини навколо переломів та з ушкодженням пристінкової плеври в ділянці переломів ребер справа та зліва, забою нижньої частки правої легені, розриву правого купола діафрагми, крововиливу в праву плевральну порожнину 300 мл), органів черевної порожнини (у вигляді розривів по передній за діафрагмальній поверхні правої частки печінки, із крововиливом в черевну порожнину у вигляді слідів рідкої темно-червоної крові), правої верхньої кінцівки (у вигляді повного розриву суглобової капсули правого плечового суглобу по передній поверхні, з повним вивихом голівки допереду та наявністю оскольчатого перелому бугристості голівки правої плечової кістки, з крововиливом в правому грудному м`язі з переходом па м`які тканини правого плечового суглобу та із синцем в проекції правої ключиці), правої нижньої кінцівки (у вигляді множинних переломів малогомілкової та великогомілкової кісток, із крововиливами в м`які тканини правої гомілки) та лівої нижньої кінцівки (у вигляді повного розриву лівого гомілкового-ступневого суглобу, з вивихом дистальних епіфізів дозовні, переломів дистальних епіфізів малогомілкової та великогомілкової кісток, із рваною раною но зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, з відшаруванням підшкірно-жирової клітковини від м`язів з утворенням кишені по внутрішній поверхні нижньої третини гомілки, із крововиливами в м`яких тканинах цієї гомілки та синцями по передній та по внутрішній поверхні лівої гомілки), що в сукупності супроводжувались травматичним шоком, який і явився безпосередньою причиною смерті, є тяжкими тілесними ушкодженнями, які небезпечні для життя в момент заподіяння та в даному випадку перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті [PERSON] . Смерть [PERSON] настала [INFO] на місці дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок поєднаної травми голови, хребта, грудної клітки, органів черевної порожнини, правої верхньої та обох нижніх кінцівок, що супроводжувалось травматичним шоком, який і є безпосередньою причинною його смерті. Порушення водієм [PERSON] п.п.2.3 (б), 18.1. Правил знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричиненням смерті пішоходу [PERSON] . Вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 03.03.2023 року (справа №678/214/23, провадження №1-кп-678-58/23) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки. У відповідності до ст.76 КК України покладено на [PERSON] наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В зв`язку з смертю [PERSON] в даній дорожньо-транспортній пригоді, його непрацездатній дружині [PERSON] було завдано моральної шкоди, шкоди пов`язаної з втратою годувальника та витратами на поховання. Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля марки «Peugeot Віррег», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ТДВ «СК «Альфа Гарант» згідно полісу №206461781. Розмір страхової суми за шкоду заподіяну життю та здоров`ю потерпілого складає 260000 грн. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілими, яким він виплачує страхові відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Оскільки дана дорожньо-транспортна пригода містить ознаки страхового випадку, шкода завдана в зв`язку з смертю [PERSON] в даній дорожньо- транспортній пригоді підлягає відшкодуванню відповідачем на умовах та в порядку передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивачка [PERSON] є особою яка має право на отримання страхового відшкодування згідно п.27.2 вищевказаного Закону Украъни, оскільки є пенсіонером за віком та непрацездатним. Тяжко хворіє та потребує матеріальної допомоги, оскільки розмір її пенсії не покриває фактичний розмір прожиткового мінімуму доходів громадян. Враховуючи вищевикладене в зв`язку з даним страховим випадком позивачу підлягає відшкодуванню за рахунок страхової виплати шкода завдана втратою годувальника у розмірі не менше ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених Законом на день настання страхового випадку, що складає 234000 грн. (6500х 36). В обгрунтування стягнення даної суми шкоди одноразовою виплатою слід врахувати скрутне матеріальне становище позивачки та її тяжке психолого - емоційне становище після смерті чоловіка. Крім того, згідно ст.27.3 вищевказаного Закону України, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "г" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Враховуючи вищевикладене, в зв`язку з даним страховим випадком позивачу підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 78000 грн. (6500х12). Відповідно до підтверджуючих документів позивачкою було витрачено на поховання потерпілого 26140 грн. Оскільки загальна сума витрат на поховання потерпілого не перевищує 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (78000), витрати позивачки на поховання потерпілого у розмірі 26140 грн., підлягають відшкодуванню відповідачем за рахунок регламентної виплати у повному обсязі. Враховуючи те, що нарахована сума відшкодування 338140 грн. (234000 + 78000+ 26140) перевищує ліміт відповідальності відповідача (260000), за рахунок страхової виплати позивачці підлягає відшкодуванню відповідачем 260000 грн. 27.07.2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у ній за правилами загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання. 29.08.2023 року до суду від представника відповідача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» Білинової А.В. надійшов відзив з додатками на позовну заяву від 24.08.2023 року в якому остання просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у ньому. 06.11.2033 року до суду від представника позивачки [PERSON] - адвоката Гнідко С.І. надійшов відповідь на відзив по даній справі від 06.11.2023 року, в якому останній позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. 02.10.2023 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання представник позивачки [PERSON] - адвокат Гнідко С.І. не з`явився, подав до суду письмову заяву від 07.11.2023 року про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, також просить суд стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 19945 грн. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, подала до суду письмову заяву від 06.11.2023 року про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» будучи неодноразово та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, а також шляхом направлення рекомендованих повісток з повідомленням про їх вручення у підготовчі судові засідання та у судові засідання не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило. Суд, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 cт.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, п.8, ч.2 даної статті визначається що способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно зі ст.999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1-3 cт.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Згідно з ч.ч.1,2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-IV) встановлено, що потерпілим є юридична та фізична особа, життю, здоров`ю та/або майну якої заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. У ст.3 Закону України №1961-IV визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону України №1961-IV). За ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.9 Закону України №1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Ч.1 ст.21 Закону України №1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (п.27.1 ст.27 Закону України №1961-IV). Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). П.27.5 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01.07.2020 року у справі №554/858/19 (провадження №61-6775св20). Згідно з ч.1 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті. Судом встановлено, що вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 03.03.2023 року (справа №678/214/23, провадження №1-кп-678-58/23) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки. У відповідності до ст.76 КК України покладено на [PERSON] наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вищевказаний вирок суду набрав законної сили 04.04.2023 року. Відповідно до вказаного вироку встановлено, що [PERSON] [INFO] близько 10 год. 35 хв. у світлу пору доби, керуючи автомобілем марки «Peugeot Вірреr», р.н. [NUMBER] , в порушення вимог п.12.6. (ґ) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, рухався за межами населеного пункту, в крайній лівій смузі проїзної частини автодороги М-30 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка-Луганськ-Ізварине» в напрямку від м.Хмельницький до м.Вінниця, в межах Летичівської ОТГ, Хмельницького району Хмельницької області, із швидкістю 102,3 км/год, чим перевищував максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів на вказаній автомобільній ділянці дороги, яка становить не більше 90 км/год. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований на 331 км +074 м вказаної автодороги та позначений дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.3. «зебра» [PERSON] , в порушення вимог п.2.3. (б) Правил був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, а саме виходу на пішохідний перехід ліворуч відносно напрямку його руху пішохода [PERSON] , якого він мав об`єктивну можливість завчасно виявити. Далі [PERSON] , в порушення вимог п.18.1. Правил, не зменшив швидкості руху керованого ним автомобіля марки «Peugeot Вірреr», р.н. [NUMBER] , не зупинив його перед вищевказаним пішохідним переходом, щоб дати дорогу пішоходу [PERSON] , який переходив проїзну частину зазначеної автодороги зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки «Peugeot Вірреr», по пішохідному переході чим, в порушення вимог п.п.1.5, 2.3. (д) Правил створив загрозу безпеці дорожнього руху та загрозу життю і здоров`ю громадян. Зокрема, [PERSON] на 331 км +074 м автодороги М-30, поблизу с.Лісо-Березівка, Летичівської ОТГ, Хмельницького району Хмельницької області, в межах своєї смуги руху допустив наїзд передньою частиною автомобіля марки «Peugeot Вірреr», р.н. [NUMBER] , на пішохода [PERSON] на дорожній розмітці 1.14.3. «зебра», вищевказаного пішохідного переходу. Внаслідок здійснення [PERSON] наїзду автомобілем марки «Peugeot Вірреr», р.н. [NUMBER] , на пішохода [PERSON] , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови (відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток лицьового черепа, переломів кісток склепіння та основи черепа, субарахноїдальних крововиливів (під м`якими мозковими оболонками) по конвекситальній поверхні обох гемісфер, і місцями прикладання травмуючої сили у вигляді крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови лівій лобно-скронево-тім`яній ділянці та в правій тім`яно-потиличній ділянці, забійних ран в лівій скроневій ділянці волосяної частини голови та в задніх відділах тім`яної ділянки по середній лінії, садна та забійної рани в ділянці спинки носа по середній лінії, саден в лобній ділянці зліва та справа, в лівій підочній ділянці, в правій скронево-виличній ділянці, синців в ділянці верхньої повіки лівого ока та в ділянці внутрішніх країв верхньої та нижньої повік правого ока), хребта (у вигляді розриву по передній поверхні між тілами 4 та 5 шийних хребців без проникнення в спинномозковий канал, та між тілами 3 та 4 грудних хребців з проникненням в спинномозковий канал, з ушкодженням оболонок, але без ушкодження спинного мозку), і грудної клітки (у вигляді переломів ребер 2-6 справа по задній підпаховій лінії, 3-5 справа по середньо- підпаховій лінії, 2-3 справа по біляхребцевій лінії, 2 зліва по передньо- підпаховій ліні, 3-9 зліва по середньо-підпаховій лінії, із крововиливами в м`які тканини навколо переломів та з ушкодженням пристінкової плеври в ділянці переломів ребер справа та зліва, забою нижньої частки правої легені, розриву правого купола діафрагми, крововиливу в праву плевральну порожнину 300 мл), органів черевної порожнини (у вигляді розривів по передній за діафрагмальній поверхні правої частки печінки, із крововиливом в черевну порожнину у вигляді слідів рідкої темно-червоної крові), правої верхньої кінцівки (у вигляді повного розриву суглобової капсули правого плечового суглобу по передній поверхні, з повним вивихом голівки допереду та наявністю оскольчатого перелому бугристості голівки правої плечової кістки, з крововиливом в правому грудному м`язі з переходом па м`які тканини правого плечового суглобу та із синцем в проекції правої ключиці), правої нижньої кінцівки (у вигляді множинних переломів малогомілкової та великогомілкової кісток, із крововиливами в м`які тканини правої гомілки) та лівої нижньої кінцівки (у вигляді повного розриву лівого гомілкового-ступневого суглобу, з вивихом дистальних епіфізів дозовні, переломів дистальних епіфізів малогомілкової та великогомілкової кісток, із рваною раною но зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, з відшаруванням підшкірно-жирової клітковини від м`язів з утворенням кишені по внутрішній поверхні нижньої третини гомілки, із крововиливами в м`яких тканинах цієї гомілки та синцями по передній та по внутрішній поверхні лівої гомілки), що в сукупності супроводжувались травматичним шоком, який і явився безпосередньою причиною смерті, є тяжкими тілесними ушкодженнями, які небезпечні для життя в момент заподіяння та в даному випадку перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті [PERSON] . Смерть [PERSON] настала [INFO] на місці дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок поєднаної травми голови, хребта, грудної клітки, органів черевної порожнини, правої верхньої та обох нижніх кінцівок, що супроводжувалось травматичним шоком, який і є безпосередньою причинною його смерті. Порушення водієм [PERSON] п.п.2.3 (б), 18.1. Правил знаходяться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричиненням смерті пішоходу [PERSON] . Відповідно до ч.4, ч.6 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент дорожньо-транспортної пригоди, а саме [INFO], цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу №206461781 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 07.03.1976 року Дяковецькою сільською радою Літинського району Вінницької області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 07.03.1976 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу того ж дня зроблено запис за №1, після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] від 17.08.2011 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є пенсіонеркою за віком, довічно. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Літинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький), встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , у віці 68 років, про що 20.09.2022 року складено відповідний актовий запис №248, місце смерті поблизу с.Лісо-Березівка, Летичівської ОТГ, Хмельницького району Хмельницької області. Відповідно до довідки виконавчого комітету Літинської селищної ради Вінницької області №388 від 01.11.2022 року, встановлено те, що за адресою [ADDRESS] , зареєстрований та проживав [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] а/з від 20.09.2022 року. За даною адресою проживає дружина - [PERSON] , [INFO] . В зв`язку із смертю [PERSON] в даній дорожньо-транспортній пригоді, його дружині [PERSON] була заподіяна шкода у зв`язку з витратами на поховання потерпілого. Згідно статті 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на лень настання страхового випадку. Так, позивачем було здійснено витрати на поховання потерпілого на загальну суму 26140 грн., що підтверджується даними накладної №85 від 15.09.2022 року, та витягу на ФОП [PERSON] від 15.07.2023 року. Позивачка [PERSON] , є особою яка має право на отримання страхового відшкодування згідно п.27.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки є пенсіонером за віком та непрацездатним. Тяжко хворіє та потребує матеріальної допомоги, оскільки розмір її пенсії не покриває фактичний розмір прожиткового мінімуму доходів громадян, тощо. Згідно ст.27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених п.п. г) і г) п.41.1 та п.п. в) п.41.2 ст.41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч.1,3 ст.89 ЦПК України). Враховуючи вище викладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позивачкою та її представником доведено суму страхового відшкодування у розмірі 260000 грн., належними та допустимими доказами. Вирішуючи позов в частині стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Вказані витрати підлягають до стягнення з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених позивачкою на професійну правничу допомогу у розмірі 19945 грн., які підтверджуються договором про надання правової допомоги від 24.03.2023 року, додатком №1 до договору надання правової допомоги, актом наданих послуг від 29.09.2023 року, квитанцією б/н від 29.09.2023 року, випискою з ЄДРЮОФОП та ГФ, та іншими документами, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу з іншої сторони, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати на правову допомогу у сумі 19945 грн., оскільки саме цей розмір є достатнім та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14.11.2018 року у справі №753/15687/15. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому суму судового збору у розмірі 2600 грн. (що становить 1% від ціни позову) слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved