overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Представник позивачки адвокат Сілік В.І. звернувся в суд із позовною заявою, в якій зазначив, що 25 лютого 2020 року між позивачкою та відповідачем Ратнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зареєстровано шлюб, актовий запис № 17. Подружжя спільних неповнолітніх дітей не має. У подальшому спільне життя позивачки з відповідачем стало неможливим через втрату взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, в зв`язку з чим шлюбні стосунки між ними фактично припинені, вони проживають окремо. Вказав, що шлюб носить лише формальний характер, що суперечить інтересам позивачки та має для неї істотне значення. Позивачка переконана, що примирення та подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їх ролучення в судовому порядку, оскільки відповідач відмовляється подавати спільну заяву про розірвання шлюбу в орган державної реєстрації актів цивільного стану. Просить шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , розірвати. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивачки та підтримання позовних вимог, відповідач про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що між сторонами 25 лютого 2020 року укладено шлюб, який зареєстрований Ратнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис № 17. Із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе внаслідок відсутності взаєморозуміння, спільних інтересів, наявності різних поглядів на життя, що зумовило фактичне припинення шлюбних відносин. У силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання позивачки продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між подружжям. У силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася з заявою, у якій просить виправити описку в рішенні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28.09.2023\~р. та у виданому на його виконання виконавчому листі, вказавши правильно прізвище дитини: [PERSON] замість [PERSON] . Судом з`ясовано, що заочним рішенням від 28.09.2023\~р. позов [PERSON] задоволено. У пункті 3 резолютивної частини зазначеного рішення міститься описка, а саме помилка у написанні прізвища дитини, на утримання якої стягуються аліменти: замість [PERSON] вказано [PERSON] , що випливає з описової та мотивувальної частин рішення. Крім того, те, що правильним прізвищем дитини, на утримання якої стягуються аліменти, є [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження від 08.08.2011\~р. серії [NUMBER] (а.\~с. 5). У зв`язку з чим виконавчий лист, виданий Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області на виконання зазначеного рішення, містить аналогічну помилку. Відповідно до частини першої статті 269 Цивільного процесуального кодексу України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Згідно з частиною першою статті 432 Цивільного процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, Суд вважає за необхідне виправити вказані вище описку у рішенні та помилку у виконавчому листі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго" звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь заборгованість за постачання теплової енергії з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі по 7\~615,57\~грн. з кожного, та з [PERSON] у розмірі 15\~231,14\~грн., посилаючись на те, що вони не здійснювали належним чином оплату за спожиті комунальні послуги. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] своїх позицій щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомили. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] з 2004\~р., а [PERSON] та [PERSON] з 2007\~р. є власниками житла за адресою: [ADDRESS] , при цьому [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить по 1/5 частці вказаної квартири, а [PERSON] 2/5 частки (а.\~с.\~11 13). Як вбачається зі змісту позовної заяви Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго", [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , будучи власниками вказаної квартири, у період з 01.03.2020\~р. по 31.05.2023\~р. отримували послуги з постачання теплової енергії, які надавались Комунальним підприємством "Бердичівтеплоенерго". Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є (індивідуальними) споживачами житлово-комунальних послуг у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Зобов`язання з оплати послуг з теплопостачання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] виконували неналежним чином, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість у розмірі 38\~077,86\~\~грн., що підтверджується таблицею-розрахунком заборгованості (а.\~с.\~6). Доказів на спростування обставин, вказаних у попередніх двох абзацах, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не подали. Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пункт 5 частини другої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Абзац перший пункту 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005\~р №\~630, встановлює, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що позов Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню по 536,80\~грн. з кожного, а з [PERSON] 1\~073,60\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 15.03.2018 року, актовий запис №331, складений Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Житомирської області та не вирішувати питання про розподіл судових витрат, посилаючись на те, що сторони припинили фактичні шлюбні відносини, подальше збереження шлюбу неможливе. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 30.10.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, надали заяву та клопотання про розгляд справи без їх участі, в яких позивач підтримала позовні вимоги, а відповідач визнав повністю позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 15.03.2018\~року сторони\~уклали шлюб,\~зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №331, від якого у сторін є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 112 СК України, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті з 01.06.2019 року по 01.10.2023 року послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії в сумі 39725,18 грн., вказавши, що вказана квартира, власником якої є відповідач, забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає позивач. Відповідач допустив заборгованість за надані йому позивачем послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії станом на 01.10.2023 року в розмірі 39725,18 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 19.10.2023 року у цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій не заперечувала щодо вирішення справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив на позов не надала, а тому суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу [PERSON] , [INFO] . Вищевказана квартира забезпечується послугами централізованого опалення та постачання теплової енергії, які надає позивач та на вказану квартиру позивачем відкрито особовий рахунок на ім`я відповідача № [NUMBER] . Відповідач користувалася послугами позивача з централізованого опалення та постачання теплової енергії, від отримання послуг не відмовлялася. Таким чином, між сторонами існували зобов`язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконувала належним чином, своєчасно не вносила необхідні платежі, чим порушила права позивача і допустила заборгованість за період з 01.06.2014 року по 01.10.2023 року в сумі 39725,18 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами та залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Свої вимоги мотивує тим, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження з ним сім`ї стали неможливими. Ухвалою судді від 04.10.2023 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони в судове засідання не з`явились, звернулись до суду з відповідними заявами про розгляд вказаної справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає у повному обсязі (а.с. 9, 14). Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05.05.2000, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про одруження (а.с. 7). Шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами діють сімейні правовідносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, в контексті вищевказаних статей Сімейного кодексу України, заявлена вимога позивача про залишення шлюбного прізвища не потребує ухвалення окремого рішення. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а також визнання відповідачем заявлених вимог є підставами для їх часткового задоволення.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами. Свої вимоги мотивує тим, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження з ним сім`ї стали неможливими. Ухвалою судді від 06.09.2023 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, однак від його представника надійшла заява про розгляд вказаної справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 22) Відповідач до суду також не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась судом належним чином, причини своєї неявки не повідомила, тому суд, враховуючи повторну неявку відповідача без поважних причин та не подання нею відзиву, розглянув справу заочно, без її участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 16.12.2006 та мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 9). Шлюбних стосунків не підтримують та спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами діють сімейні правовідносини. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача є підставою для повного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

У вересні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 12 квітня 2022 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач посилається на те, що він не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON] . У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] направив на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Зі змісту телефонограми, отриманої від відповідача [PERSON] , вбачається, що вона не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу у її відсутності. Дослідивши подані письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 12 квітня 2022 року [PERSON] уклав з [PERSON] шлюб, зареєстрований у Дніпровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що було складено відповідний актовий запис № 167. Після державної реєстрації шлюбу відповідачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 серпня 2023 року (а.с.5). Спірні правовідносини регулюються главою 3 «Загальні положення» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Встановлено, що ні [PERSON] , ні відповідач не бажають жити однією сім`єю та не бажають вживати заходи, спрямовані на примирення. Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін, примушування їх до шлюбу не допускається. З огляду на це суд висновує, що шлюб, укладений між позивачем та [PERSON] , належить розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 20 липня 2019 року вона уклала шлюб із [PERSON] . Позивач посилається на те, що він не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON] [PERSON] не з`явилась у судове засідання та направила до суду заяву (а.с.24), в якій вона підтримала позов та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.17, 26). Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд встановив такі обставини. 20 липня 2019 року [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, зареєстрований у Бориспільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що був складений відповідний актовий запис №417. Ця обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20 липня 2019 року (а.с.4). Спірні правовідносини регулюються главою 3 «Загальні положення» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем та не бажає вживати заходи, спрямовані на примирення. Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примушування її до шлюбу не допускається. З огляду на це суд висновує, що шлюб, укладений між позивачем та [PERSON] , належить розірвати. Відповідно до ч.1 ст.141 та п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, пов`язане з розподілом між сторонами судових витрат. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Як вбачається з копії довідки до акта МСЕК серії АВ №1096754 від 25 липня 2023 року (а.с.9) [PERSON] є особою з інвалідністю II групи, і тому на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору. Пред`явлений нею позов задоволений повністю. З огляду на це суд висновує, що з [PERSON] на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

У відповідності з ч. 6 ст. 259 ЦПК України суд вважає, що в даному судовому засіданні необхідно оголосити вступну та резолютивну частини рішення, відклавши виготовлення рішення суду у повному обсязі на п`ять днів.

Outcome: approved