Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

ЛКП «Старий Львів» звернулось суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачу, як власнику кв. [ADDRESS] , надаються позивачем ЛКП «Старий Львів» послуги з утримання будинку. Вказані послуги надаються позивачем на підставі п. 1 ухвали Львівської міської ради № 4035 від 11.10.2018р. «Про врегулювання питання управління багатоквартирними будинками та їх обслуговування у м. Львові», згідно якого - львівські комунальні підприємства, предметом діяльності яких є надання послуг з управління будинками та їх обслуговування, залишаються виконавцями житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова, які перебували на балансовому обліку цих підприємств, до часу прийняття рішення власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків про форму управління багатоквартирним будинком або створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Вказує, що співвласники багатоквартирного будинку на час подання цього позову, в порядку, передбаченому Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком або створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а тому послуги з обслуговування вказаним будинком надаються позивачем без укладення договору і споживачі цих послуг здійснюють їх оплату на рахунок ЛКП «Старий Львів». Відповідач, оплату за отримані житлово-комунальних послуг не здійснює і за період з травня 2016р. по червень 2023р. включно заборгував перед позивачем, по оплаті цих послуг 9441,07 грн. У зв`язку з цим, просить позов задовольнити та стягнути з боржника вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позов заперечила, пояснила, що купила квартиру 27.03.2020 року і за цей період добровільно погасила борги. Також просила застосувати строки давності. Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду. Водночас, суд врахував, що відповідно до ч. 2\~ст.\~223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:\~\~1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;\~\~2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Суду також не подано будь-яких інших доказів, які доводять об`єктивну неможливість сторони прибути у судове засідання, прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференцзв`язку, а також неможливість забезпечити участь у судовому засіданні уповноваженого представника. Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, а тому суд приходить до переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень\~ст. 16 ЦК України\~особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно з ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, що включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №5765 від 08.06.2007 р. «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові», ЛКП визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова. Типовий перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються ЛКП мешканцям, розроблені у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України та затверджені рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 561 від 31.05.2012 р. «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку». Перелік та періодичність послуг, складові та розмір тарифу на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в розрізі житлових будинків затверджено рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 31.05.2011 №561 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для населення у м. Львові індивідуально по кожному будинку» у додатку зі змінами, що вносяться практично щороку. А саме у 2014 році у додаток №1 було внесено зміни рішенням виконкому Львівської міської ради № 854 від 14.11.2014, у 2015 році у даний додаток було внесено зміни рішенням виконкому Львівської міської ради № 494 від 31.07.2015 року, наступні зміни у даний додаток - 2016 рік рішенням виконкому Львівської міської ради № 184 від 03.18.2016 року, 2017 рік рішенням виконкому Львівської міської ради № 174 від 10.03.2017 року та 2018 рік рішенням виконкому Львівської міської ради № 121 від 09.02.2018 року. Дані тарифи сформовані без врахування вивезення твердих побутових відходів, споживання електроенергії у місцях загального користування. Оплата за вивезення твердих побутових відходів, споживання електроенергії у місцях загального користування, власниками квартир будинку проводиться по факту згідно з актами виконаних робіт виставлених рахунків підпрнємствами-організаціями, які надають ці послуги, тобто тариф по будинку щомісячно коливається. Даний тариф множиться на розмір площі квартири. Судом встановлено, що мешканцям будинку [ADDRESS] , позивачем ЛКП «Старий Львів» надаються послуги з утримання будинку. Вказані послуги надаються позивачем на підставі п. 1 ухвали Львівської міської ради № 4035 від 11.10.2018р. «Про врегулювання питання управління багатоквартирними будинками та їх обслуговування у м. Львові», згідно якого - львівські комунальні підприємства, предметом діяльності яких є надання послуг з управління будинками та їх обслуговування, залишаються виконавцями житлово-комунальних послуг у житлових будинках м. Львова, які перебували на балансовому обліку цих підприємств, до часу прийняття рішення власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків про форму управління багатоквартирним будинком або створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Встановлено, що співвласники будинку, на час розгляду справи, в порядку, передбаченому Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком або створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а тому послуги з обслуговування вказаним будинком надаються позивачем без укладення договору. Встановлено, що споживачі цих послуг здійснюють їх оплату на рахунок ЛКП «Старий Львів». Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, ст.4 Закону, власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку є співвласниками спільного майна такого будинку. Згідно ст. 322 ЦК України, п. 10 ч.1 ст.7 Закону, співвласники зобов`язані утримувати майно, що їм належить, якщо інше не встановлено договором або законом та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 68 ЖК України - наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити плату та плату за комунальні послуги. Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу - власнику кв. [ADDRESS] , надаються позивачем ЛКП «Старий Львів» послуги з утримання будинку. Таким чином, в силу п. 5 ч.2 ст.7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 68 ЖК України, [PERSON] , як власник квартири, зобов`язана оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами така оплата здійснюється щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] , оплату за отримані житлово-комунальних послуг не здійснює і за період з травня 2016р. по червень 2023р. включно заборгувала перед позивачем по оплаті цих послуг 9441,07 грн. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] набула право власності на квартиру кв. [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 27.03.2020. Після цього, відповідач визнала і оплатила заборгованість перед ЛКП «Старий Львів» за період з березня 2020 по червень 2023 року в сумі 5560,48 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3127735767.1 від 02.08.2023. Крім цього, відповідачем оплачено позивачу суму сплаченого позивачем судового збору пропорційно до визнаної суми боргу в розмірі 1581 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0.0.3127752268.1 від 02.08.2023. Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Така позиція знаходить своє відображення у\~постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц,\~від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц,\~від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц. Відповідно до\~статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною 3\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено позовні вимоги зі спливом строку позовної давності, без зазначення причин спливу такого. Відповідно до ст. 267 ч. 5 ЦК України,\~якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки представник позивача не вказав на поважність причин пропущення строку позовної давності, суд не вбачає причин для його поновлення. Як вбачається з розрахунку заборгованості, у відповідача наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з травня 2016р. по червень 2023р. Таким чином, застосовуючи строк позовної давності, стягненню підлягає заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з червня 2020 року по червень 2023 року. Разом з цим, як було встановлено судом, відповідач визнала і оплатила заборгованість перед ЛКП «Старий Львів» за період з березня 2020 по червень 2023 року в сумі 5560,48 грн, а також суму сплаченого позивачем судового збору пропорційно до визнаної суми боргу в розмірі 1581 грн Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем пропущено строк позовної давності, при цьому відповідачем добровільно сплачено суму боргу та суму сплаченого судового збору в межах строку позовної давності, то у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed