Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), через представника, звернулася до суду з позовом до Липовецької міської\~ради (далі відповідач), у якому просила: - визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] ; - визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером 0522210100:01:003:0317 для індивідуального житлового будівництва та на земельну ділянку площею 0,1316 га з кадастровим номером 0522210100:01:003:0318 для ведення особистого селянського господарства. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , а після його смерті відкрилася спадщина у складі житлового будинку по [ADDRESS] та земельних ділянок: площею 0,10 га з кадастровим номером 0522210100:01:003:0317 для індивідуального житлового будівництва та площею 0,1316 га з кадастровим номером 0522210100:01:003:0318 для ведення особистого селянського господарства. За життя [PERSON] заповіту не склав, а позивач прийняла його спадщину шляхом спільного проживання. Інші спадкоємці від спадщини відмовилися і її не приймали. Однак, при зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини батька, позивачу було відмовлено з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Ухвалою суду від 22.09.2023 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 29.09.2023 відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, а у своїй заяві представник просив суд про розгляд справи без нього та визнав позов. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] в м. Липовець, Вінницької обл. [PERSON] належали земельні ділянки: площею 0,10 га з кадастровим номером 0522210100:01:003:0317 для індивідуального житлового будівництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №054012, та площею 0,1316 га з кадастровим номером 0522210100:01:003:0318 для ведення особистого селянського господарства, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №054013. Згідно довідки КП "Вінницьке ООБТІ" №443 від 17.12.2018 вказано, що з матеріалів інвентаризаційної справи №3075, станом на 31.12.2012 право власності на 11/20 частки частки житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] за реєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.1979. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане майно. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За життя [PERSON] заповіту не складав. Згідно з ч. 4 ст. 1235 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України . Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. У відповідності зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно свідоцтва про народження позивача її батьком вказано [PERSON] . Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Судом було встановлено, що згідно довідки виданої Липовецькою міською радою №1951 від 11.06.2018 [PERSON] до дня своєї смерті проживав по [ADDRESS] , а з ним були зареєстровані та проживали: позивач, [PERSON] та [PERSON] . Судом було встановлено, що позивач прийняла спадщину [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також позивач вчасно подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Інші спадкоємці від спадщини відмовилися і її не приймали. Однак, при зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини батька, позивачу було відмовлено з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, позивач обґрунтовано звернулася до суду з позовом в щодо визнання права власності на спадкове майно. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що нею обраний. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги: визнати за позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0,10 га з кадастровим номером 0522210100:01:003:0317 для індивідуального житлового будівництва та на земельну ділянку площею 0,1316 га з кадастровим номером 0522210100:01:003:0318 для ведення особистого селянського господарства, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Однак, оскільки згідно довідки КП "Вінницьке ООБТІ" №443 від 17.12.2018 вказано, що станом на 31.12.2012 право власності на 11/20 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.1979, а тому задоволенню підлягає частина вимоги щодо визнання за позивачем, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на 11/20 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими спорудами по [ADDRESS] . В іншій частині позову слід відмовити через недоведеність належності [PERSON] вищевказаного житлового будинку в цілому.

Outcome: partial