Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Стрижавської селищної ради про визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Позовна заява обгрунтована наступним. [INFO] в м. Вінниці померла мати позивачів [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина. До складу спадщини входять 2/3 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , а також частина земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 0520655900:02:003:0431, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] . Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері. Інші спадкоємців першої черги за законом чи спадкоємців за заповітом, які б мали право на спадщину відсутні. Їх батько [PERSON] помер [INFO] . Спадщину після смерті матері прийняла позивачка [PERSON] шляхом подання приватному нотаріусу у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті матері. Право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на 2/3 частини житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] позивачка [PERSON] оформила у нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.01.2023. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Однак, оформити свої спадкові права на земельну ділянку позивачка [PERSON] не може, оскільки земельна ділянка перебуває у спільній власності і частки співвласників не визначені. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер 0520655900:02:003:0431, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] , земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Оскільки земельна ділянка належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності без визначення часток кожного із них, майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Один із співвласників помер, частки у праві спільної сумісної власності не виділені, визначити частку померлої у праві спільної власності неможливо, з`ясувати домовленість між співвласниками щодо розміру часток неможливо, тому нотаріусом було відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки після померлої [INFO] матері [PERSON] .. Таким чином, позивачка [PERSON] не може в позасудовому порядку оформити право власності на частку земельної ділянки після смерті матері в порядку спадкування, оскільки не визначені частки співвласників земельної ділянки у праві спільної сумісної власності. Врегулювати спір в позасудовому порядку неможливо, на підставі вищевикладеного просять: - визначити, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер 0520655900:02:003:0431, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] становить 1/6; - визначити, що частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер 0520655900:02:003:0431, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] становить 1/6; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 2/3 частки земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер 0520655900:02:003:0431, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по [ADDRESS] ; понесені позивачами судові витрати залишити за ними. Ухвалою суду від 03.05.2023 позовну заяву [PERSON] та [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с. 52). Ухвалою суду від 03.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 120). Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явилися, подали заяви, в яких позовні вимоги він підтримують в повному обсязі та просять справу розглянути у їх відсутність (а.с. 57, 118). Представник відповідача Стрижавської селищної ради в судове засідання не з`явився, селищним головою Михайлом Демченком до суду надіслано клопотання про розгляд справи у відсутність представника відповідача, при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.\~54). Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін та їх представників. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього\~Кодексу\~проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. На підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України позивачка [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 13). Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання №1448 від 11.05.2018 позивачка [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 07.08.2010 зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 20). Відповідно до копії паспорта громадянина України позивач [PERSON] народився [INFO] (а.с. 15). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 18). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 17). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16.06.2006 у цивільній справі №2-855/2006 встановлено факт володіння, користування та розпорядження жилим будинком з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] [PERSON] , який помер [INFO] . Визнано за [PERSON] право власності, як пережилим подружжям на 1/2 частку жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] («А» житловий будинок; «а-1» прибудова; ганок; «2/5 Б» літня кухня; «3/5 Б» сарай; «п/б» погріб; «Б-1» сарай; «В» вбиральня; «Г» навіс; «Д» гараж з оглядовою ямою; №1 огорожа; №2 ворота; №3 хвіртка; №4 огорожа; 1/2 №5 криниця), що раніше належав [PERSON] , який помер [INFO] . Визнано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] («А» житловий будинок; «а-1» прибудова; ганок; «2/5 Б» літня кухня; «3/5 Б» сарай; «п/б» погріб; «Б-1» сарай; «В» вбиральня; «Г» навіс; «Д» гараж з оглядовою ямою; №1 огорожа; №2 ворота; №3 хвіртка; №4 огорожа; 1/2 №5 криниця), що раніше належав [PERSON] в рівних долях, тобто по 1/6 частці кожному. Рішення суду набуло законної сили 27.06.2006 (а.с. 27). З копії реєстраційного посвідчення від 01.08.2006 вбачається, що на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.06.2006 №2-855/2006, 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] зареєстрована в КП «ВООБТІ» за [PERSON] (а.с. 26) . З копії реєстраційного посвідчення від 01.08.2006 вбачається, що на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16.06.2006 №2-855/2006, 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] зареєстрована в КП «ВООБТІ»: за [PERSON] 1/6, [PERSON] 1/6, [PERSON] 1/6 (а.с. 28) . Згідно Витягу з Державного земельного кадастру №НВ-051990202020 від 29.07.2020, земельна ділянка з кадастровим номером 0520655900:02:003:0431 по [ADDRESS] , площею 0,1500 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) зареєстрована в Державному земельному кадастрі (а.с. 32-33). Відповідно до копій Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №227753492, №227752779, №227753104 від 12.10.2020 земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер 0520655900:02:003:0431, зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області №14 від 25.09.2020 (а.с. 29, 30, 31). Зі Звіту №ZVL-230424-01 про експертну грошову оцінку земельної ділянки по [ADDRESS] від 24.04.2023 вбачається, що ринкова вартість вказаної земельної ділянки становить 97234,00 грн.(а.с. 35-48) . Відповідно до копії спадкової справи №8/2022, заведеної приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Парфьоновим І.В. до майна померлої [INFO] [PERSON] , позивачка [PERSON] 23.03.2023 подала приватному нотаріусу Парфьонову І.В. заяву, в якій вказала, що приймає спадщину після смерті [INFO] матері [PERSON] .. Позивач [PERSON] 30.03.2023 подав приватному нотаріусу Парфьонову І.В. заяву, в якій вказав, що він відмовляється від належної йому частки в спадщині після смерті матері [PERSON] на користь дочки померлої [PERSON] (а.с. 61-117). 11.01.2023 позивачка [PERSON] подала приватному нотаріусу Парфьонову І.В. заяву, в якій просила видати їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на спадкове майно, а саме: 2/3 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , частки земельної ділянки площею 0,1500 га з кадастровим номером 0520655900:02:003:0431, цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за цією ж адресою; транспортний засіб марки «КАМАЗ-4310», д.н.з. [NUMBER] . 11.01.2023 приватним нотаріусом Парфьоновим І.В. видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на майно, а саме: 2/3 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] ; транспортний засіб марки «КАМАЗ», моделі 4310, 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою за вих. №7/02-31 від 11.01.2023 приватним нотаріусом Парфьоновим І.В. відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки з кадастровим номером 0520655900:02:003:0431, яка розташована по [ADDRESS] , після смерті [INFO] матері [PERSON] , оскільки дана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без визначення часток кожного співвласника у праві власності та визначити частку померлої [PERSON] неможливо у зв`язку із її смертю (а.с. 49, 115-116). Оцінюючи вищеперераховані\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми,\~оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Із встановлених\~обставин випливає,\~що між\~сторонами виникли\~правовідносини спадкування\~за законом,\~що регулюються\~ ЦК\~України та ЗК України, які застосував суд при вирішенні справи та на які посилалися позивачі. У\~статті 41 Конституції України\~закріплено одне із основоположних прав людини і громадянина - непорушність права власності, відповідно до якого кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями\~316,\~317,\~319,\~321,\~328 ЦК України\~визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майно, які ним здійснюються на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За загальним правом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності має свої особливості. Відповідно до частини першої\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. За вимогами частин першої та другої\~статті 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майно, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків установлених законом. Відповідно до ч. 5 ст. 89 ЗК України, поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. Аналогічна норма закріплена у ст. 377 ЦК України. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1 ст.\~1226 ЦК України). Як встановлено рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 16.06.2006, [PERSON] , яка померла [INFO] , належала 1/2 частка домоволодіння по [ADDRESS] , як пережилому подружжу, а також 1/6 частка цього домоволодіння по порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] ; позивачам [PERSON] та [PERSON] належить по 1/6 частці кожному цього ж домоволодіння. Окрім того, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,1500 га з кадастровим номером 0520655900:02:003:0431, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] . Спадщину після її смерті матері [PERSON] прийняла її дочка позивачка [PERSON] , яка подала письмову заяву до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Парфьонова І.В.. Син померлої [PERSON] позивач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини після смерті матері, подавши відповідну заяву приватному нотаріусу Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Парфьонову І.В.. Проте, оформити свої спадкові права на спірну земельну ділянку позивачка [PERSON] не має можливості, оскільки частка кожного із співвласників у спільній сумісній власності на земельну ділянку не визначена, про що приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Парфьоновим І.В. було винесено постанову №7/02-31 від 11.01.2023 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, вирішити дане питання, окрім як в судовому порядку, позивачка [PERSON] позбавлена можливості, її право на спадщину порушене та підлягає захисту. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Суд зазначає, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється\~або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування, що було зроблено позивачкою [PERSON] .. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі №640/13903/16-ц (провадження №61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі №266/5267/18 (провадження №61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі №550/1040/16-ц (провадження №61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі №601/2592/18 (провадження №61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі №127/23809/18 (провадження №61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі №361/7518/16-ц (провадження №61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі №464/1663/18 (провадження №61-9410св19), від 16 червня 2021 року у справі №570/997/19 (провадження №61-16257св20), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Отже, враховуючи те, що на час звернення позивачів до суду із даним позовом [PERSON] померла, відповідно до частини четвертої статті\~25 ЦК України її цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення права власності на 2/3 частки спірної земельної ділянки за померлою. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивачкою [PERSON] обрано вірний спосіб захисту порушеного її права на спадщину та підлягає задоволенню. Таким чином, з мотивів, що викладені вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визначення часток позивачів [PERSON] та [PERSON] у спірній земельній ділянці по 1/6 частці, а також, про визнання за позивачкою [PERSON] права власності на 2/3 частки спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] підлягають до задоволення. Понесені позивачами судові витрати слід залишити за ними, відповідно до висловленої ними позиції у позовній заяві. Відповідно до ст.ст. 25, 1216, 1217, 1218, 1221, 1222, 1223, 1225, 1268, 1270, 1273, 1296 ЦК України,

Outcome: approved