Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 14 серпня 2023 року надійшла позовна заява [PERSON] до Державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Підгородненської міської ради Подгорний Віталій Ігорович, третя особа [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власником нерухомого нежитлового приміщення 100 у будинку [ADDRESS] . Право власності виникло на підставі укладеного договору дарування нежитлового приміщення №456 від 14.06.2018. Право власності на даний об`єкт нерухомості зареєстровано 14.06.2018 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером 26627497, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №41614741. З інформаційної довідки №328313091, отриманої 06.04.2023, позивачу стало відомо що її право власності на вищевказане майно припинено 05.04.2023 державним реєстратором Відділу реєстраційних послуг Підгородненської міської ради Подгорним В.І. на підставі рішення №67083851. Вважає вказані дії відповідача протиправними, оскільки судом застосовані заходи забезпечення позову, щодо цього майна та в реєстр містить обтяження. Відтак просила суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Відділу реєстраційних послуг Підгородненської міської ради Подгорного Віталія Ігоровича №67083851 від 05.04.2023. Відповідач надав лист в якому зазначив про те, що відповідно до діючого законодавства державний реєстратор є неналежним відповідачем по даній справі відповідача та вказав, що ним вчинено дії відповідно до діючого законодавства на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2022, яке залишено в силі постановою Верховного Суду від 08.03.2023. Від третьої особи додаткових пояснень до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Як встановлено судом, 14.06.2018 за позивачем було зареєстровано право власності на нерухоме нежитлове приміщення 100 у будинку [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за номером 26627497, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №4161474. Право власності виникло на підставі укладеного договору дарування нежитлового приміщення №456 від 14.06.2018, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Біндюгіною М.О. Як вбачається з матеріалів справи, з інформаційної довідки №328313091, отриманої 06.04.2023, позивачу стало відомо що її право власності на вищевказане майно припинено 05.04.2023 державним реєстратором Відділу реєстраційних послуг Підгородненської міської ради Подгорним В.І. на підставі рішення №67083851. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2022 визнано недійсним договір дарування № 456 від 14 червня 2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Біндюгіною Мар`яною Олександрівною, зареєстрований у реєстрі за № 456, стосовно нежитлового приміщення, реєстраційний номер 1576945712101, загальною площею 443,3 кв. м у житловому будинку літ А-10 за адресою: [ADDRESS] , приміщення № 100 (цокольний поверх 1-3, 1 поверх 4-42 І-ІІ, а4 у загальному користуванні ганок). Постановою Верховного Суду від 08.03.2023 постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року скасовано. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2022 року залишено в силі. Як вбачається з матеріалів справи, а саме витягу з Державного реєстру речових прав (а.с. 48), припинення речового права позивача відбулося державним реєстратором Подгорним В.І. саме на підставі вказаних судових рішень. 21 грудня 2022 року Велика Палата Верховного Суду Постановою у справі № 914/608/20 щодо скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень висловила усталену правову позицію щодо позовних вимог, заявлених до державних реєстраторів, а саме, що такі вимоги не можуть бути звернені до державного виконавця. Разом з цим, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, тоді як установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27.03.2019 у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 (пункт 71)). Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 (пункт 75)). З огляду на те, що державний реєстратор є неналежним відповідачем у спірних правовідносинах, у позові до нього слід відмовити саме із цієї підстави. Згідно ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed