Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] ,\~в інтересах якої діє адвокат Глеба П. звернулась до\~Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до\~ [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є орендарем земельної ділянки за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058, площею 0,3015 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Зазначає, вказана земельна ділянка знаходиться в її володінні та користуванні з 16.10.2020 згідно договору оренди землі та акту приймання-передачі земельної ділянки в користування, а відомості про таке речове право користування земельною ділянкою внесено 26.10.2020 до ДРРПНМ згідно витягу за № 229613410. Право оренди (користування) земельною ділянкою, строком на 49 років, набуто на конкурентних засадах, згідно аукціону органу місцевого самоврядування. Однак, у жовтні 2020 року позивачем встановлено, що\~ [PERSON] \~самовільно розмістила на земельній ділянці за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058, яка знаходиться в користуванні (оренді) позивача, тимчасову споруду (торговий павільйон) площею 20,40 кв.м., та саме вона є власником такої тимчасової споруди (торгового павільйону). Також, позивачем встановлено, що відповідач разом із іншими невстановленими особами огородив таку земельну ділянку площею 0,3015 га по периметру парканом (огорожею), тим самим обмеживши позивача у доступі до орендованої земельної ділянки. На даний момент, земельна ділянка за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058 знаходиться у володінні [PERSON] , однак вона, як орендар, позбавлена можливості користуватися нею та використовувати її корисні функціональні властивості. Відтак, [PERSON] вважає, що\~ [PERSON] порушує її право на вільне володіння та користування земельною ділянкою кадастровий номер 2124883600:12:011:0058 площею 0,3015 га та просить суд усунути перешкоди в користуванні орендованою земельною ділянкою за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058 площею 0,3015 га, шляхом зобов`язання\~ [PERSON] здійснити демонтаж та вивезення із земельної ділянки за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058, площею 0.3015 га належних їй тимчасових споруд (павільйону) та огорожі (паркану). Крім того, у зв`язку зі нарахуванням та сплатою позивачем орендної плати за земельну ділянку за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058, яку вона незалежно від дій [PERSON] була змушена обчислювати, сплачувати та перераховувати, просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 12 381,19 гривень та понесені судові витрати. Відзив у встановлений судом строк не подано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.09.2022 року вказана позовна заява прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.10.2022 року справу призначено до судового розгляду. 15 травня 2023 року, 12 червня 2023 року, 05 липня 2023 року та 08 серпня 2023 року представником позивача подано клопотання у яких він просить поновити пропущений процесуальний строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи подані докази. Разом з тим, щодо вказаних клопотань суд вважає, за необхідне зазначити наступне. Відповідно до\~ч.\~1,\~2,\~4,\~8\~ст.\~83\~ЦПК України,\~сторони та\~інші учасники\~справи подають\~докази у\~справі безпосередньо\~до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. \~ \~ \~ \~Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Як вбачається з поданих клопотання про долучення доказів, представником позивача, необгрунтовується неможливість подання доказів згідно клопотань від 15.05.2023 року та 12.06.2023 року у встановлений Законом строк, представник позивача жодним чином необгрунтовує неможливість відшукання, отримання вказаних доказім на моментподання позовної заяви до суду. А відтак, відповідно до ч.8 ст. 83 ЦПК України, суд не може прийняти такі докази до уваги та розгляду. Разом з\~тим,\~що стосується\~доказів відповідно\~до клопотань\~від 05.07.2023\~року та\~08.08.2023\~року,\~а саме рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2023 року, суд вважає, що строк на подання такого доказу підлягає поновленню, а доказ долученню до матеріалів справи та подальшого його дослідження, так як об`єктивно такий доказ не міг бути відомий стороні та відповідно поданий разом з позовною заявою. В судовому засіданні 31.10.2023 року: позивач в судове засідання не з`явилась скористалась своїм правом приймати участь в судовом засдіанні через свого представника; представник позивача в судове засідання не з`явився про ден, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому порядку, подав заяву про проведення судового засідання у його та позивача відсутності за наявними матеріалами справи, відносно ухвалення заочного рішення не заперечував. відповідач та його представники у судове засідання не з`явились про день тач час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі, будь яких клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, відповідач та його представник в судові засідання не з`явиличь, позивач не заперечує відносно ухвалення заочного рішення на підставі ч.8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами та в порядку\~ст. 280 ЦПК України\~вважає за можливе постановити заочне рішення . Судом встановлені наступні фактичні обставини справи: Згідно договору оренди землі від 16.10.2020, укладеного між Коритнянською сільською радою та [PERSON] , їй в оренду передана земельна ділянка за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058, площею 0,3015 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] . Згідно акту приймання-передачі об`єкту оренди від 16.10.2020, вказана земельна ділянка була прийнята [PERSON] у строкове платне користування. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №229613410 від 26.10.2020 встановлено, що право оренди земельної ділянки за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058 зареєстровано за [PERSON] , згідно договору оренди землі від 16.10.2020 року. Позивачем встановлено, що у жовтні 2020 року, що\~ [PERSON] \~самовільно розмістила на земельній ділянці за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058, яка знаходиться в користуванні (оренді) позивача, тимчасову споруду (торговий павільйон) площею 20,40 кв.м., та саме він є власником такої тимчасової споруди (торгового павільйону). Позивачем 07.06.2022 року направлено претензію відповідачу, щодо усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, вказана претензія залишилась без реагування. Крім того встановлено, що 25.05.2023 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, ухвалено рішення, яке набрало законної сили, щодо усунення перешкод [PERSON] в користуванні орендованою земельною ділянкою за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058, площею 0,3015 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , іншою особою, а саме гр. [PERSON] яким розміщені на вказаній земельній ділянці тимчасову споруду (торговий павільйон) площею 30,40 кв.м., та саме він є власником такої тимчасової споруди (торгового павільйону). Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право на захист цивільних прав та інтересів визначено ст. 15 ЦК України. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.\~41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 386 ЦК України зазначає, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з положеннями ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Стаття 152 ЗК України передбачає, що власник земельної ділянки, або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 16 цього Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому\~Земельним кодексом України, або за результатами земельних торгів. Відповідно до ст. 17 вказаного Закону об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Статтею\~27 Закону України «Про оренду землі»\~орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 цієї статті орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, та усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами. Згідно\~ст. 398 Цивільного кодексу України\~право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Згідно зі ст. 400 Цивільного кодексу України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна. Відповідно до положень\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до положень ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 25.05.2023 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, ухвалено рішення, яке набрало законної сили, вказаним рішенням встановлені наступні обставини: «З оглянутої ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2022 судом встановлено, що такою накладено арешт шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження особам, що здійснюють підприємницьку діяльність на земельній ділянці за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058, площею 0,3015 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , окрім власника Коритнянської сільської ради (Холмківської ОТГ) та користувача (орендаря) [PERSON] . Згідно мотивувальної частини ухвали від 30.05.2022, на земельній ділянці за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058 групою осіб здійснюється підприємницька діяльність без будь-яких дозвільних документів на право користування даною земельною ділянкою, та відповідно ніхто із осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність, не надали під час огляду документ, який би підтвердив правомірність зайняття такої ділянки. Додатково, листом Холмківської сільської ради від 17.04.2023 за № 02-24/1130 встановлено, що рішенням виконавчого комітету Коритнянської сільської ради від 26.06.2019 року за №154 ухвалено рішення про демонтаж тимчасових споруд по ряду земельних ділянок, зокрема, на земельній ділянці що наразі орендується [PERSON] . Крім того, в межах розгляду справи №260/1066/19, що перебувала в провадженні Закарпатського окружного адміністративного суду, ряд фізичних осіб, включаючи ФОП [PERSON] , звернулися із позовом до виконавчого комітету Коритнянської сільської ради, яким просили визнати протиправними та скасувати рішення вказаного органу від 26.06.2019 року за №154 в частині, що стосується демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності в селі Кінчеш, Ужгородського району (територія колишнього авторечового ринку, кадастровий номер 2124883600:12:011:0058), і одночасно вказаним особам відмовлено у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення виконавчого комітету Коритнянської сільської ради від 26.06.2019 року за №154. Також згідно ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.10.2019 року, позовну заяву Фізичної особи-підприємця [PERSON] , Фізичної особи-підприємця [PERSON] , Фізичної особи-підприємця [PERSON] , Фізичної особи-підприємця [PERSON] , Фізичної особи-підприємця [PERSON] , Фізичної особи-підприємця [PERSON] , Фізичної особи-підприємця [PERSON] , в особі адвоката Човганин Михайла Івановича до Виконавчого комітету Коритнянської сільської ради, про визнання протиправним та скасування рішення було повернуто позивачам.» Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] зверталася до відповідача з вимогою звільнити дану земельну ділянку, однак вказані заходи належного результату не дали. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058, оскільки вважає, що матеріалами справи підтверджується розміщення тимчасової споруди [PERSON] та огорожі (паркану) по відповідній земельній ділянці, а також відсутність в неї юридичних підстав на її зайняття, із чого слідує, що протиправними діями [PERSON] порушене право користування [PERSON] на земельну ділянку, яка перебуває у її юридичному володінні на праві оренди, відтак [PERSON] зобов`язана усунути негативні наслідки в праві користування [PERSON] ділянкою за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , шляхом демонтажу та вивезення із земельної ділянки за кадастровим номером 2124883600:12:011:0058 належної йому тимчасової споруди (павільйону) та огорожі (паркану). Щодо вимоги про стягнення з відповідача заподіяної шкоди у розмірі 12 381.19 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2\~ст. 386 ЦК України\~власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За приписами ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Так, із матеріалів справи у їх сукупності слідує, що своїми діями [PERSON] створила перешкоди у користуванні позивачу майном, яке вона орендує шляхом обмеження у повній мірі користування земельною ділянкою, чим порушуються її законні права. Водночас, із п. 1 Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, що затверджена ПКМУ від 25 липня 2007 року №963, вбачається що ця методика спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним особам та громадянам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання. При цьому, згідно пункту 7 Методики розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, визначається Держекоінспекцією та її територіальними органами, Держгеокадастром та його територіальними органами або виконавчими органами сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом. Однак, в матеріалах справи відповідний розрахунок розміру шкоди таких органів відсутній. Із вказаного слідує, що [PERSON] не доведено належними доказами у встановленому законом порядку розмір заподіяної їй шкоди внаслідок дій [PERSON] , а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви. На підставі наведеного, ст.ст.\~15, 16,\~391, 397-400 ЦК України, ст. 116 ЗК України, 15, 16, 25, 27 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.\~4,\~5,\~76-83,\~86,\~174\~177 ЦПК України,

Outcome: partial