Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні шляхом компенсації її вартості, визнання права власності, у подальшому уточнивши позовні вимоги щодо розміру грошової компенсаційної вартості майна, відповідно до проведеної судової будівельно-технічної експертизи, в якій просив: припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , у розмірі 122\~277,00 грн., а також вирішити питання щодо судових витрат. В обґрунтування позову зазначив, що він - [PERSON] є власником 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про спадщину, виданого державним нотаріусом Другої павлоградської державної нотаріальної контори Дутчак Ю.С. 07 березня 2019 року, за реєстровим номером 103. Інші 2/3 частки зазначеного домоволодіння належать іншому спадкоємцю, відповідачу по справі - [PERSON] . Між сторонами існує спір щодо користування зазначеним домоволодінням та в добровільному порядку зазначений спір не вирішується. Тому, позивач, враховуючи те, що його частка у майні є незначної, домоволодіння є неподільним майном, він не має доступу до цього житла, вважає, що має право на грошову компенсацію вартості 1/3 частки спірного майна, з припиненням права своєї власності на цю частку. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2023 року, за клопотанням представника позивача [PERSON] адвоката Маньковського В.П., судом призначено по даній справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту Копиловій В.М., на вирішення експертизи поставлені наступні питання: 1.Яка на даний час дійсна ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] ? 2.Яка на даний час дійсна ринкова вартість 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] ? 3.Чи можливий поділ житлового будинку [ADDRESS] в натурі між [PERSON] та [PERSON] згідно їх часток, якщо так зазначити можливі варіанти розподілу зазначеного житлового будинку? Витрати по проведенню експертизи покладені на позивача [PERSON] . Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2023 року поновлено провадження у справі, у зв`язку з наданням судовим експертом Копиловою В.М. висновку № 15/23 судової будівельно-технічної експертизи від 28.08.2023 року. У порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем відзив на позовну заяву до суду не подавався. У судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали уточнені позовні вимоги на підставах та доводах, викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача не визнав, просив у позові відмовити на тих підставах, що розмір грошової компенсаційної вартості 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] судовим експертом завищений та не відповідає фактичній вартості цієї частки. Проте, клопотань щодо проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи відповідачем суду не заявлялись. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , був одружений з [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого 06 жовтня 2004 року виконкомом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Дружина [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , у віці 55 років, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 жовтня 2018 року виконкомом Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Державним нотаріусом Другої павлоградської державної нотаріальної контори Дутчак Ю.С. 07 березня 2019 року, за реєстровим номером 103, видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, в розмірі 1/3 частки у спадщині; спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 56,3 кв.м, житловою площею 26,4 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, з одночасним проведенням державної реєстрації цього майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки спірного житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, 13 червня 2018 року Другою павлоградською державною нотаріальною конторою, за реєстровим номером 893, було видано на ім`я [PERSON] відповідача по справі. Як було встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, на час розгляду справи, позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте, фактично не користується спірним домоволодінням. Позивач вважає, що його частка у спільній частковій власності спадкового майна є незначною, поділ спірного майна є технічно не можливим, відповідно до належних часток, спільне володіння і користування спірним майном між сторонами є неможливим, а тому просить припинити його право власності на вказану частку, з виплатою компенсації за неї в розмірі 122\~277, 00 грн., відповідно до висновку № 15/23 судової будівельно-технічної експертизи від 28.08.2023 року. Відповідно до висновку № 15/23 судової будівельно-технічної експертизи від 28.08.2023 року, складеного судовим експертом Копиловою В.М., зроблені такі висновки: -На даний час дійсна ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] , з урахуванням його місцеположення й забезпеченості інженерними мережами, на 28 серпня 2023 року (дата складення висновку), становить 366\~832,00 грн., без врахування ПДВ. -На даний час дійсна ринкова вартість 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , з урахуванням його місцеположення й забезпеченості інженерними мережами, на 28 серпня 2023 року (дата складення висновку), становить 122 277,00 грн., без врахування ПДВ. -Поділ житлового будинку [ADDRESS] , згідно їх часток, з окремим виходом, окремою житловою та загальною площею, які повинні бути ізольовані одна від іншої, з окремою системою життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, каналізації, опалення), відповідно до вимог державних будівельних норм у галузі будівництва, технічно не можливий, так як 1/3 частка житлового будинку становить 18,77 кв.м, що не відповідає вимогам ДБН В.2.2-15-2019 «Житлові будинки. Загальні положення», п.5.19. Тому варіанти такого поділу будинку не розроблялись. Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як передбачено статтею 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно із ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд ухвалює рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених підпунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. У постанові від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що відсутність у статті 365 ЦК України конструкції «за наявності одночасно» свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пп.1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених підпунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку». Відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999). Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Враховуючи статтю 365 ЦК України щодо підстав припинення права власності позивача на частку у спірному домоволодінні, а саме те, що частка позивача є незначною - 1/3 частка, що складає 18,77 кв.м, і не може бути виділена в натурі; спірне домоволодіння є неподільним; спільне володіння і користування спірним майном між сторонами є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам іншому співвласнику, суд вважає за можливим задовольнити уточнені позовні вимоги позивача, так як не буде порушений принцип рівності прав співвласників спірного майна. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~7\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, відповідач, реалізуючи своє право на доказування, не довів суду, що грошовий компенсаційний розмір за 1/3 частку домоволодіння у сумі 122\~277,00 грн., визначений судовим експертом Копиловою В.М., відповідно до висновку № 15/23 судової будівельно-технічної експертизи від 28.08.2023 року, є завищеним, та не відповідає фактичній вартості цієї частки.\~ З огляду на викладене, суд вважає за можливе задовольнити уточнені позовні вимоги позивача до відповідача, а саме, припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , у розмірі 122\~277,00 грн. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. Понесені судові витрати по справі позивачем, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 1\~222, 80 грн.; витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 5\~733, 52 грн., відповідно до договору № 6 від 16.08.2023 року, укладеного між [PERSON] та судовим експертом Копиловою В.М., та копії товарного чеку № 27 від 16.08.2023 року, виданого судовим експертом Копиловою В.М., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved