Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Грейніс В.О. звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, який зареєстровано 16.04.2019 року Новоукраїнським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 23. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося через протилежність характерів, різні погляди на життя, відсутності взаєморозуміння. Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, більше їх не поновлювали та не бажають поновлювати. На даний час сторони проживають окремо. Подальше проживання однією сім`єю неможливе, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду та просить розірвати шлюб. 04.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за малозначністю. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою місця реєстрації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, які відповідач отримала 20.10.2023 року, що підтверджується підписом в поштовому повідомленні (а.с.19). 03.11.2023 року через канцелярію суду відповідачкою подано заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі (а.с.20). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105\~СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110\~цього Кодексу і що має місце у даному випадку. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 20.09.2023 року Новоукраїнським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), між [PERSON] та [PERSON] 16.04.2019 року було зареєстровано шлюб, актовий запис № 23. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінено на « [PERSON] » (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження сторони по справі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Однак, подружнє життя у сторін по справі не склалося, оскільки вони мають несумісні погляди на життя. \~Відповідно до ст.\~112\~Сімейного Кодексу\~України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітніх дітей, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім`ї стали неможливими.\~\~\~\~\~\~ Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що існування шлюбних відносин між сторонами спору суперечить їх інтересам і що має істотне значення та є самостійною підставою для задоволення позову. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із заявлених вимог, позивач просив судові витрати залишити за ним.

Outcome: approved