Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

ДКП «Луцькводоканал» звернулось в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідач, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є споживачем послуг, яке надається КП «Луцькводоканал». При цьому, плата за послуги водопостачання та водовідведення складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства та плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України. Вказує, що у частині першій статті 10 «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Крім того, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Зазначає, що з 25.05.2020 року багатоквартирний будинок за адресою [ADDRESS] обладнано загальнобудинковим приладом обліку. Проте, житло відповідача не оснащене розподільчими (квартирними) приладами обліку послуг централізованого водопостачання та водовідведення (холодна/гаряча вода). Таким чином, з 01.11.2016 до 25.05.2020 року плата за послугу розраховувалась виходячи з розміру тарифу на послугу та обсягу спожитої послуги, визначеного відповідно до норм споживання. Норми споживання води затверджено рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 29.04.2004 №146 «Про норми споживання». В подальшому, у період з 25.05.2020 по 01.06.2023 року плата за послугу розраховувалась виходячи з розміру тарифу на послугу та обсягу спожитої послуги, визначеного згідно з пункту 4 частини третьої статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» - відповідно до показів комерційного (загальнобудинкового) приладу обліку. Однак, відповідач свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 01.06.2023 року у неї утворилась заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 13464,17 грн. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення та судові витрати в справі. До початку розгляду справи по суті від представника позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, а тому, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України. При цьому, від відповідача надійшов відзив, у якому остання зазначила, що розрахунок заборгованості позивачем проведено невірно і поза строками позовної давності. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а укладання договору про надання послуг є обов`язком обох сторін. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо) (п. 1 ч. 1ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст. 67,68\~ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст.\~64\~ЖК України члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язанням з договору найму житлового приміщення. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом з`ясовано, що відповідач має зареєстроване місце проживання в квартирі [ADDRESS] і це підтверджується інформацією з Реєстру Луцької територіальної громади про задеклароване/зареєстроване місце проживання (а.с. 26) та їй надаються послуги по водопостачанню та водовідведенню, що стверджується розрахунком нарахувань і оплати за послуги з водопостачання і водовідведення (а.с. 8-22). З даного розрахунку також вбачається, що станом на 01.06.2023 року у відповідача виникла заборгованість перед КП «Луцькводоканал» за послуги по водопостачанню та водовідведенню в розмірі 12464,17 грн. (а.с. 8-22). Вирішуючи заяву відповідача про застосування до заявлених позовних вимог позовної давності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.\~257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст.\~261\~ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст.\~267\~Цивільного кодексу\~України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі та сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Стосовно обов`язковості застосування строків позовної давності, то у справі «Grafescolo S.R.L. проти Молдови» суд вказав, що роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство закону, що є обов`язковим для країн, які підписали конвенцію. Суди не повинні ігнорувати заяви про застосування позовної давності і належним чином обґрунтовувати причини її незастосування. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Судом з`ясовано, що предметом позову КП «Луцькводоканал» до відповідача є стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 на всій території України було установлено карантин з 12 березня 2020 р., який в подальшому продовжено відповідними постановами Кабінету Міністрів України. Остаточно на всій території України з 1 липня 2023 року скасований карантин, який був встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19. Згідно ч. 1, 3 ст.\~264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи вищевикладене, на період дії карантину з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року було зупинено перебіг строку позовної давності. При цьому, позивач звернувся до суду 17 серпня 2023 року, однак враховуючи, що пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України перебіг строку позовної давності продовжено на строк дії карантину, тому наслідки спливу позовної давності необхідно застосувати лише до платежів, трирічний строк щодо прострочення яких вже сплив. З представлених суду доказів вбачається, що боржник останній платіж за послуги здійснила в грудні 2019 року, чим визнала наявну заборгованість ітим самим перервала строк позовної давності. Однак, у 2020-2023 роках відповідачем не було здійснено жодної оплати за спожиті послуги, а тому відповідно строк позовної давності стосується щодо заборгованості, що утворилася з грудня 2019 року. Щодо заперечення відповідача про невірне нарахування плати за послуги, то суд приходить до наступного. Відповідно до частини 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: - плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; - плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Отже, вказане спростовує твердження відповідача, що плата за послуги централізованого водопостачання та водовідведення не має включати плати за абонентське обслуговування. Відповідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Враховуючи вищезазначене, плата за абонентське обслуговування передбачає відшкодування витрат КП «Луцькводоканал», що понесені на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку води. Згідно ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено договорами про надання комунальних послуг, укладеними відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Оператори зовнішніх інженерних мереж зобов`язані формувати і підтримувати в наявності обмінний фонд вузлів комерційного обліку. Витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування - за умови укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг та з урахуванням особливостей, визначених цим Законом і Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Отже вказані норми законодавства спростовують твердження відповідача про відсутність у неї обов`язку сплачувати плату за абонентське обслуговування та відшкодовувати витрати, понесені на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку води. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови надання житлово-комунальних послуг по водопостачанню та водовідведенню, отже позовні вимоги КП «Луцькводоканал» є обґрунтованими, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 12464,17 грн. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також 2684,00 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст.ст. 11, 509, 526, 625 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved