Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1993 року, виданого органом приватизації Соснівського райвиконкому згідно з розпорядженням (наказом) № 368 від 11 листопада 1993 року, [PERSON] та члени його сім`ї: [PERSON] та [PERSON] , є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії паспорту позивача, 08 серпня 2000 року Відділом РАГС Соснівського райвиконкому м. Черкаси зареєстровано розірвання шлюбу з [PERSON] . Після розірвання шлюбу з [PERSON] позивач не проживав в належній йому на праві власності квартирі за адресою: [ADDRESS] , однак продовжував, як співвласник, здійснювати оплату комунальних платежів. Відповідачі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , чинять перешкоди позивачу в користуванні та володінні вказаною квартирою, співвласником якої також являється позивач. Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 січня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог в зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю. Зазначила, що позивач дійсно є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1993 року, виданого Органом приватизації Соснівського райвиконкому, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області 30 травня 2002 року, [PERSON] з 04 квітня 1980 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08 серпня 2000 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 08 серпня 2000 року, про що зроблено актовий запис №579. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновила дошлюбне прізвище - [PERSON] З моменту розірвання шлюбу позивач в спірній квартирі не проживає; оплату комунальних послуг не здійснює. Позивач до відповідачів про вселення чи визначення порядку користування квартирою не звертався. Відповідачами не створюються перешкоди щодо вселення позивача в квартиру за адресою: [ADDRESS] , та користування останнім вказаною квартирою. В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, викладених позовній заяві. Зазначили, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1993 року, виданого Органом приватизації Соснівського райвиконкому, [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу з відповідачем - [PERSON] позивач був змушений під тиском з боку колишньої дружини позивача - [PERSON] та сина позивача - [PERSON] , які є відповідачами у справі, покинути належну йому на праві власності квартиру за адресою [ADDRESS] , та винаймати інше житло, але, продовжував здійснювати оплату комунальних послуг. Позивач є пенсіонером за віком та непрацездатною особою, а тому після виходу на пенсії вже не має фінансової можливості продовжувати винаймати, і тим більше, придбати інше житло. Відповідачами чиняться перешкоди позивачу в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] , співвласником якої є позивач. Так, в період відсутності позивача відповідачами замінено замок від вхідних дверей квартири, але, в наданні ключів позивачу відповідачами відмовлено; на телефонні дзвінки відповідачі не відповідають, вхідні двері позивачу не відчиняють. 02 листопада 2023 року та 03 листопада 2023 року позивач після чергових невдалих спроб потрапити до власної квартири за адресою: [ADDRESS] , був змушений викликати працівників поліції, за допомогою яких зміг пройти до вказаної квартири. Після від`їзду працівників поліції відповідач [PERSON] , який є сином позивача, повідомив позивачу, що останній може користуватись лише балконом квартири, оскільки вказана квартира є двокімнатною; однією кімнатою користується відповідач [PERSON] , яка є колишньою дружиною позивача, а другою - відповідач [PERSON] , який є сином позивача, а тому інше місце для проживання позивача у вказаній квартирі - відсутнє. За таких обставин, позивач, який, як відповідачі, є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , і не має іншого житла, був змушений знову покинути вказану квартиру. В судовому засіданні відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. Зазначив, що проживати разом з позивачем у спірній квартирі неможливо, оскільки квартира є двокімнатною. На даний час в квартирі проживають дві особи: мати відповідача [PERSON] - [PERSON] , яка є колишньою дружиною позивача, та відповідач [PERSON] , який є сином позивача, кожен з яких займає по одній кімнаті. [PERSON] є інвалідом ІІ групи і є непрацездатною. Позивач в 2000 році з власної ініціативи покинув родину і з того часу в квартирі за адресою: [ADDRESS] не проживає. Позивачем вимоги про вселення, виділ, поділ, визначення порядку користування квартирою за адресою: [ADDRESS] не заявлялись. В судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] повідомив, що [PERSON] працював на молокозаводі та отримав квартиру за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі проживав позивач та члени його сім`ї: дружина позивача - [PERSON] і син позивача - [PERSON] . [PERSON] є двоюрідним братом свідка. Останнім часом відносини між позивачем та відповідачами не склались, і позивач був змушений жити в будинку своєї сестри - матері свідка [PERSON] . Після смерті матері свідок продав будинок і [PERSON] змушений був винаймати житло. Свідок неодноразово намагався врегулювати з сином позивача - [PERSON] питання щодо вселення позивача в квартиру за адресою: [ADDRESS] , та надання останньому відповідачами можливості користуватись вказаною квартирою; останній раз свідок намагався зустрітись з [PERSON] для вирішення цього питання близько року тому. Але, відповідач - [PERSON] в категоричній формі заявив свідку: «Якщо це по квартирі, - питання закрите». На даний час позивач не працює, є пенсіонером за віком, і не має можливості самостійно винаймати житло. Замок від вхідних дверей квартири відповідачами змінений; ключі від квартири у позивача відсутні. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що являється сестрою відповідача - [PERSON] . Останній не бажає спілкуватися ні з нею, ні зі своїм батьком - [PERSON] . [PERSON] працював на молокозаводі і протягом тринадцяти років стояв в черзі на житло; працюючи на молокозаводі, отримав квартиру, зробив в ній ремонт. У відповідача [PERSON] були борги, за якими розрахувався позивач, віддавши свої заощадження. Відповідач [PERSON] - «підняв руку» на позивача, між позивачем та відповідачами постійно виникали сварки, а тому позивач був змушений покинути власне житло. Протягом тривалого часу [PERSON] проживав в будинку своєї сестри; після її смерті був змушений винаймати житло. Позивач не має доступу до належної йому на праві власності квартири. Відповідачами чиняться перешкоди позивачу в користуванні житлом. Позивач разом зі свідками неодноразово приходили до відповідачів за адресою: [ADDRESS] , для вирішення цього питання. Але, відповідачі жодного разу двері не відчинили; на дзвінки позивача та свідка не відповідають, від спілкування з позивачем та свідком категорично відмовляються. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] повідомила, що [PERSON] працював на молокозаводі та отримав квартиру за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі проживав позивач та члени його сім`ї: дружина позивача - [PERSON] і син позивача - [PERSON] . Позивач не має доступу до належної йому квартири; ключі від вхідних дверей квартири у позивача відсутні. Позивач зі свідком неодноразово намагались «по-доброму вирішити питання, щоб позивач мав свій куточок в своїй квартирі», остання зустріч з відповідачем - [PERSON] з цього питання відбулась приблизно 8-9 місяців тому, але, почувши про «тему» зустрічі, син позивача - [PERSON] , який є відповідачем у справі, в черговий раз категорично відмовився від спілкування. В судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що був присутнім під час спроби позивача потрапити до квартири за адресою: [ADDRESS] . Між [PERSON] та [PERSON] існує конфлікт. Зазначив, що позивач неодноразово приходив додому, але, його не пускали (і в минулому році, і в цьому році). 02 листопада 2023 року під час чергової невдалої спроби позивача потрапити до власної квартири за адресою, були викликані працівники поліції, після приїзду яких відповідач вже не обмежував доступ позивачу до квартири. Ключі від квартири відповідач - [PERSON] позивачу не надав. Заслухавши учасників справи та свідків, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Згідно свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1993 року, виданого органом приватизації Соснівського райвиконкому згідно з розпорядженням (наказом) № 368 від 11 листопада 1993 року, [PERSON] та члени його сім`ї: [PERSON] та [PERSON] , є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України, частки позивача та відповідачів у праві спільної часткової власності є рівними. Згідно технічного паспорта на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 51,2 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м, вказана квартира складається з двох кімнат. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08 серпня 2000 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 08 серпня 2000 року, про що зроблено актовий запис №579. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновила дошлюбне прізвище - [PERSON] Згідно виписки з акту огляду МСЕК до довідки серії ВТЕ-13 №010765, [PERSON] встановлено інвалідність ІІ групи; діагноз: «шизофренія, параноїдальна форма, непереривний депресійний стан». Згідно акту опитування сусідів від 23 лютого 2023 року, [PERSON] проживає разом зі своєю матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . з жовтня 2000 року. Інші особи за цією адресою не проживали. Позивач в своїй позовній заяві зазначив, що після розірвання шлюбу з [PERSON] останній не проживав в належній йому на праві власності квартирі за адресою: [ADDRESS] , однак продовжував, як співвласник, здійснювати оплату комунальних платежів, що підтверджується платіжними квитанціями та іншими розрахунковими документами про оплату комунальних послуг відповідачем, оригінали яких надані позивачем в судовому засіданні і досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні (копії частини досліджених судом документів про оплату позивачем комунальних послуг надані позивачем і знаходяться в матеріалах справи). Відповідачі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , чинять перешкоди позивачу в користуванні та володінні вказаною квартирою, співвласником якої також являється позивач. Враховуючи викладене, позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою. В судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] повідомив, що [PERSON] працював на молокозаводі та отримав квартиру за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі проживав позивач та члени його сім`ї: дружина позивача - [PERSON] і син позивача - [PERSON] . [PERSON] є двоюрідним братом свідка. Останнім часом відносини між позивачем та відповідачами не склались, і позивач був змушений жити в будинку своєї сестри - матері свідка [PERSON] . Після смерті матері свідок продав будинок і [PERSON] змушений був винаймати житло. Свідок неодноразово намагався врегулювати з сином позивача - [PERSON] питання щодо вселення позивача в квартиру за адресою: [ADDRESS] , та надання останньому відповідачами можливості користуватись вказаною квартирою; останній раз свідок намагався зустрітись з [PERSON] для вирішення цього питання близько року тому. Але, відповідач - [PERSON] в категоричній формі заявив свідку: «Якщо це по квартирі, - питання закрите». На даний час позивач не працює, є пенсіонером за віком, і не має можливості самостійно винаймати житло. Замок від вхідних дверей квартири відповідачами змінений; ключі від квартири у позивача відсутні. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що являється сестрою відповідача - [PERSON] . Останній не бажає спілкуватися ні з нею, ні зі своїм батьком - [PERSON] . [PERSON] працював на молокозаводі і протягом тринадцяти років стояв в черзі на житло; працюючи на молокозаводі, отримав квартиру, зробив в ній ремонт. У відповідача [PERSON] були борги, за якими розрахувався позивач, віддавши свої заощадження. Відповідач [PERSON] - «підняв руку» на позивача, між позивачем та відповідачами постійно виникали сварки, а тому позивач був змушений покинути власне житло. Протягом тривалого часу [PERSON] проживав в будинку своєї сестри; після її смерті був змушений винаймати житло. Позивач не має доступу до належної йому на праві власності квартири. Відповідачами чиняться перешкоди позивачу в користуванні житлом. Позивач разом зі свідками неодноразово приходили до відповідачів за адресою: [ADDRESS] , для вирішення цього питання. Але, відповідачі жодного разу двері не відчинили; на дзвінки позивача та свідка не відповідають, від спілкування з позивачем та свідком категорично відмовляються. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] повідомила, що [PERSON] працював на молокозаводі та отримав квартиру за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі проживав позивач та члени його сім`ї: дружина позивача - [PERSON] і син позивача - [PERSON] . Позивач не має доступу до належної йому квартири; ключі від вхідних дверей квартири у позивача відсутні. Позивач зі свідком неодноразово намагались «по-доброму вирішити питання, щоб позивач мав свій куточок в своїй квартирі», остання зустріч з відповідачем - [PERSON] з цього питання відбулась приблизно 8-9 місяців тому, але, почувши про «тему» зустрічі, син позивача - [PERSON] , який є відповідачем у справі, в черговий раз категорично відмовився від спілкування. В судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що був присутнім під час спроби позивача потрапити до квартири за адресою: [ADDRESS] . Між [PERSON] та [PERSON] існує конфлікт. Зазначив, що позивач неодноразово приходив додому, але, його не пускали (і в минулому році, і в цьому році). 02 листопада 2023 року під час чергової невдалої спроби позивача потрапити до власної квартири за адресою, були викликані працівники поліції, після приїзду яких відповідач вже не обмежував доступ позивачу до квартири. Ключі від квартири відповідач - [PERSON] позивачу не надав. Згідно талону-повідомлення Єдиного обліку №49302 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 02 листопада 2023 року о 18 годині 49 хвилин надійшло повідомлення за служби «102» про те, що 02 листопада 2023 року о 18 годині 48 хвилин за адресою: [ADDRESS] , син ймовірно змінив замок в квартиру. [PERSON] за вказаною адресою не проживає. Згідно талону-повідомлення Єдиного обліку №49462 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 03 листопада 2023 року об 11 годині 48 хвилин надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 03 листопада 2023 року об 11 годині 43 хвилини за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] вчиняють відносно [PERSON] економічне та психологічне насилля. Згідно квитанцій та інших документів про оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , до 2013 року [PERSON] здійснював оплату наданих за вказаною адресою житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 3 ст. 319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 24 листопада 1993 року, виданого Органом приватизації Соснівського райвиконкому, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Відповідно до ч.1 ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.4, ч.5 ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В позовній заяві [PERSON] зазначає, що відповідачі чинять йому перешкоди в користуванні квартирою, співвласником якої є позивач. 02 листопада 2023 року та 03 листопада 2023 року позивач звертався до Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області з заявами про вчинення відповідачами перешкод в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наданими позивачем: - талоном-повідомленням Єдиного обліку №49302 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію; - талоном-повідомленням Єдиного обліку №49462 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію; - показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , наданими суду безпосередньо. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Позивач в своїй позовній заяві просить суд визнати за позивачем право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим зобов`язати відповідачів припинити дії, пов`язані з перешкодою у здійсненні права користування та володіння майном. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц, «з урахуванням зазначеної специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, як це властиво для багатьох видів рухомого майна (крім бездокументарних цінних паперів, часток у статутному капіталі ТОВ, інших нематеріальних об`єктів тощо), а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності).». Матеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано доказів відчуження або обтяження спірної квартири відповідачами. Матеріали справи не містять доказів перешкоджання останніми позивачу в розпорядженні належним йому нерухомим майном. Позивачем та представником позивача доведено належними, достатніми, достовірними доказами факти вчинення відповідачами дій, пов`язаних з перешкоджанням позивачу в користуванні належною останньому квартирою за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції про сплату № 1029383872 від 08 листопада 2022 року, квитанції №1169404202 від 19 червня 2023 року, позивачем при зверненні до Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі сумі 1 984 гривні 80 копійок. Згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України 02 вересня 2002 року, [PERSON] встановлено інвалідність 2 групи. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути частину судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду, в сумі пропорційній розміру задоволених позовних вимог, - 992 гривні 40 копійок. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 15, 16, 316-319, 321, 386, 387, 391, Цивільного кодексу України, та

Outcome: partial