Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

У вересні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Павлоградська міська рада, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: гаражу № [NUMBER] , боксу № [NUMBER] , загальною площею 25,1 кв.м, який розташований в ГБК «Верстатобудівник - 2» м. Павлограда Дніпропетровської області, укладений та зареєстрований 06 березня 2000 року на Павлоградській товарній біржі, реєстраційний номер 3/03ф-НД, між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 06 березня 2000 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: гаражу № [NUMBER] , боксу № [NUMBER] , загальною площею 25,1кв.м, який розташований в ГБК «Верстатобудівник - 2» м. Павлограда Дніпропетровської області. Цей договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений та зареєстрований на Павлоградській товарній біржі 06 березня 2000 року, реєстраційний номер 3/03ф-НД. Сторонами було виконано всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, тобто [PERSON] прийняв майно та сплатив [PERSON] за нього належну за договором грошову суму. Відповідач, у свою чергу, втратив інтерес до цього правочину та не бажає посвідчувати зазначений договір нотаріально. Відповідно до ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явився, надав суду клопотання від 16.10.2023 року про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Проте заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. У судове засідання представник третьої особи Павлоградської міської ради не з`явився, відповідно до наданої заяви б/н від 27.09.2023 року, просив розглядати справу за його відсутності та покладався у вирішенні справи на розсуд суду. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 06 березня 2000 року між [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: гаражу № [NUMBER] , боксу № [NUMBER] , загальною площею 25,1кв.м, який розташований в ГБК «Верстатобудівник - 2» м. Павлограда Дніпропетровської області. Цей договір купівлі-продажу нерухомого майна був складений та зареєстрований на Павлоградській товарній біржі 06 березня 2000 року, реєстраційний номер 3/03ф-НД. У відповідності до статті 5 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі ЦК України), що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки спірний договір купівлі-продажу укладений та зареєстрований на Павлоградській товарній біржі 06 березня 2000 року, то при вирішенні спору підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК Української РСР), Закон України «Про власність», Закон України «Про товарну біржу». Відповідно до статті 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Згідно зі статтею 41 ЦК Української РСР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Відповідно до статті 42 ЦК Української РСР, угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Водночас, положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. За змістом статей 128, 153 ЦК Української РСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній і у належній формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п. п. 1, 3 Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на Павлоградській товарній біржі 06 березня 2000 року, продавець [PERSON] продав, а [PERSON] купив гараж № [NUMBER] , боксу № [NUMBER] , загальною площею 25,1 кв.м, який розташований в ГБК «Верстатобудівник - 2» м. Павлограда Дніпропетровської області за 1000,00 гривень. Пунктом 4 даного договору засвідчено, що зазначений об`єкт нерухомості знаходиться в непошкодженому, придатному для експлуатації стані, до цього часу нікому не проданий, не подарований, у спорі та під арештом не знаходиться. Таким чином, сторони відповідно до вимог ст. 224 ЦК УРСР, яка діяла на час укладання вказаного договору, виконали вказану норму матеріального права та вимоги ч. 2 ст. 47 ЦК України, яка діяла на час укладання договору, сторони повністю виконали угоду і в цьому випадку суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Крім того, як вбачається з довідки КП Павлоградське міжміське БТІ № 4310 від 15.01.2019 року гараж № [NUMBER] , боксу № [NUMBER] , загальною площею 25,1 кв.м, який розташований в ГБК «Верстатобудівник - 2» м. Павлограда Дніпропетровської області, станом на 02.11.2000 року, зареєстрований за [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 06.03.2000 року Павлоградською товарною біржею за р. № 3/03ф-НД. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 Закону України "Про власність" від 07 лютого 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved