Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Стислий виклад обставин справи Позивачка подала до Миколаївського районного суду Львівської області позов до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог покликається на те, що 03.05.2012 зареєструвала шлюб з [PERSON] , під час якого у них народилося двоє дітей, в свідоцтві про народження яких вона з [PERSON] записані батьками і які знаходяться на їхньому утриманні. Згідно з рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 26.03.2015 шлюб було розірвано. Надалі, познайомилася з [PERSON] , під час перебування з ним у стосунках у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . 21 вересня 2022 року вдруге зареєструвала шлюб з [PERSON] , який уклали Миколаївському ВДРАЦС у Стрийському району Львівської області. Позивачка вказала, що її діти проживають з нею та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де дітям забезпечено гідні умови проживання, між ними склалися хороші сімейні стосунки, які сприяють, належному вихованню дітей, їхньому повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Зазначила, що дочка [PERSON] називає [PERSON] татом, він її любить як власну дочку, забезпечує сім`ю матеріально. Батько дочки - [PERSON] від народження дочки і на час звернення з позовом до суду участі у вихованні дитини не брав і не бере, матеріально не допомагає, не займається навчанням і вихованням дочки, не відвідує заклад шкільної освіти, де навчається дитина, батьківські збори і виховні заходи, демонструє байдужість та небажання перейматися долею дочки, жодних спроб щодо спілкування з дитиною не здійснює. У зв`язку з вищевикладеними обставинами, як зазначає позивачка, вона звернулася до органу опіки та піклування Тростянецької сільської ради з заявою про надання рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , про що було надано відповідне рішення, атому просить позов задоволити. Процесуальні дії До суду 01.05.2023 надійшла відповідь на запит про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача. Ухвалою суду від 02.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження призначено підготовче судове засідання на 05.06.2023, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. До суду 31.05.2023 надійшла заява від позивачки про розгляд справи у її відсутності . На адресу суду надійшла заява від [PERSON] про розгляд справи у її відсутності у зв`язку з пологами, позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити. Суд ухвалами неодноразово відкладав розгляд справи. Ухвалою суду від 03.07.2023 відкладено та продовжено строк підготовчого судового засідання. До суду 13.07.2023 надійшла заява від представника третьої особи про розгляд справи у відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Ухвалою суду від 26.07.2023 розгляд справи відкладено на 08.08.2023. Ухвалою суду від 07.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.09.2023. До суду 26.09.2023 надійшла заява від представника третьої особи про розгляд справи у відсутності їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. У судовому засіданні позивачка та третя особа просили позов задоволити. У судовому засіданні позивачка зазначила, що у шлюбі із [PERSON] не перебувала, однак у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , яку [PERSON] бачив крайній раз у 2016 році, участі у вихованні та спілкуванні з дитиною не бере, рішення щодо встановлення часу побачень із донькою не виконує, жодного разу у встановлений час не з`являвся, донька проживає разом з нею та [PERSON] , якого називає батьком, за адресою: [ADDRESS] . Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоч про дату, час і місце розгляду справи повідомлений в належний спосіб, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, правом на подання відзиву не скористалася. Також, судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі № 447/933/23 відповідача [PERSON] . За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України. В силу приписів ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Рішенням виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області № 95 від 10.03.2023 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Відповідно до характеристики наданою директором Тростянецької ЗЗСО І-ІІ ступенів від 02.02.2023, [PERSON] сумлінна учениця, під час навчання уважна, активна, спокійна та врівноважена. Мама активна у навчально-виховному процесі, цікавиться життям класу, де навчається її донька. Батько не бере участі у вихованні дочки, не цікавиться її життям та навчанням (а.с.10). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2023/000371936 від 16.01.2023, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СКУ №00038278112 від 27.01.2023, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до ст. 126 СК України (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.12.2016 , актовий запис №39, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.09.2022 , актовий запис № 99 укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.10.2017(виданого повторно) , актовий запис №3, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.08.2012 , актовий запис № 7, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.06.2023 , актовий запис № 13, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.34). Згідно з актом обстеження умов проживання від 16.01.2023, за адресою: [ADDRESS] , де проживає позивачка з чоловіком - [PERSON] , своїм батьком - [PERSON] , та своїми трьома дітьми - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , створено належні умови проживання (а.с.16-18). Розглянувши заяву [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет Тростянецької сільської ради рішенням № 96 від 21.03.2023 затвердив висновок щодо визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , визначив спосіб участі батька - брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною щосуботи з 14 год. до 15 год. на території с. Тростянець у присутності матері, починаючи з 01.07.2023 (а.с. 63-64). У судовому засіданні у якості свідка допитана [PERSON] розповіла, що проживає за адресою [ADDRESS] , є сусідкою позивачки, бачила, як вона з чоловіком [PERSON] водять дітей в школу. З моменту вагітності [PERSON] та народження її доньки [PERSON] ніколи не бачила батька [PERSON] - [PERSON] . У судовому засіданні у якості свідка допитана [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , є сусідкою позивачки, працює на посаді завідувача ФАП в с. Тростянець. Повідомила, що приходила до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з липня 2017 року як педіатр, за цією адресою бачила [PERSON] батька [PERSON] та чотирьох дітей. [PERSON] - батька [PERSON] ніколи не бачила. Дитина є суб`єктом права і незважаючи на вікову категорію, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її побачень з тим з батьків, з яким вона не проживає. У судовому засіданні малолітня [PERSON] , [INFO] , в присутності педагога та представника органу опіки та піклування повідомила, що проживає з мамою [PERSON] та батьком [PERSON] в с. Тростянець, разом з сестрою та братами, зі школи її зустрічає мама , разом з маленьким братиком [PERSON] . На даний час її батько [PERSON] поїхав за кордон, спілкується з ним по телефону. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України), Закону України «Про охорону дитинства» (далі Закон №2402-III) та Конвенції ООН про права дитини (далі Конвенція). Так, відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. При вирішенні цього спору суд, передусім, бере до уваги інтереси малолітньої дитини, враховує положення та принципи Загальної декларації прав людини, Декларації прав дитини, Конвенції ООН про права дитини, Європейської соціальної хартії, Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України, на підставі яких дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, особливої уваги, має право на особливий захист і допомогу для її благополуччя та гармонійного розвитку. Кожна дитина має право на піклування батьків. Зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). У відповідності до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 СК України підставою позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Враховуючи положення п. 8 ст. 7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результат для дитини, який має настати. Оскільки згідно законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Такого ж висновку і дійшов ВССУ в ухвалі від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц ВССУ зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька. Верховний Суд в постанові від 24.10.2018 по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов`язки батька і дитини. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17). Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову Судом встановлено, що на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] є батьком малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, відповідач з 2016 року не спілкується з дитиною - [PERSON] , [INFO] , матеріально її не утримує, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не виявляє по відношенні до дитини турботи, що вказує на неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, тому суд дійшов висновку , що така поведінка відповідачів свідчить про їх небажання надалі мати та виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини. Суд критично оцінює письмову заяву [PERSON] , оскільки суд був позбавлений можливості допитати свідка у судовому засіданні. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Таким чином, з огляду на викладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що відсутність будь-яких дій зі сторони відповідача [PERSON] стосовно своєї доньки [PERSON] , [INFO] , щодо її виховання, є свідомою, а відтак умисною та винною поведінкою. Така поведінка відповідача свідчить про нехтування своїми обов`язками щодо виховання дитини, тому дає підстави стверджувати, що він усвідомлено ухиляється від виконання цих обов`язків. Отже, оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Особи позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір у сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь у повному обсязі.

Outcome: approved