Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 08.09.1979 Виборжським відділом РАЦС у м. Санкт-Петербург (м.Ленінград). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.09.1979 між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є двоє спільних дітей: [PERSON] та [PERSON] , які на даний час є повнолітніми. Спільне життя з відповідачем не склалося, зникло взаєморозуміння, часто стали виникати конфлікти. У них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутня повага один до одного. З 2000 року відповідачка не проживає за місцем реєстрації. Понад 20 років сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, сім`я носить формальний характер. Відповідачка не бажає зберегти сім`ю, однак і згоди на подання заяви про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану не бажає. За таких умов їхнє подальше сімейне життя вважає за неможливе. Просить позов задоволити. Ухвалою судді від 03.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явився, 27.10.2023 подав заяву у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує, просить задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, відзив на позовну заяву не подала, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 08 вересня 1979 року, зареєстрували такий у Виборжському відділі РАЦС у м.Ленінград, про що зроблено запис №1715. Сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача, а відтак шлюб необхідно розірвати. Крім того, оскільки, позивач при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає до стягнення 1073,60 грн судового збору.

Outcome: approved