Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Представник позивача адвокат Борика О.О. у липні 2023 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що [PERSON] є спадкоємицею за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належала матері [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] спадщину після смерті матері прийняв, але не оформив. Позивачка [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Гребіник З.Д. з питання оформлення своїх спадкових прав на вказану квартиру, однак нотаріусом постановою від 03.02.2023 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки угода обміну нерухомості, на підставі якого мати чоловіка набула у власність указану квартиру, не була нотаріально засвідчена. Представник позивачки Борики О.О. вважає, що відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на установлення цивільних прав та обов`язків, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мли вільне волевиявлення, що відповідало їх внутрішній волі на досягнення наслідків, правочин був реальний і вчинений у формі дозволений у 2002 році законодавством України. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Стислий виклад позиції відповідача Тростянецька міська рада відзив на позов не надіслала, подано клопотання про розгляд справи без участі її представника, стосовно заявлених вимог відповідач поклався на розсуд суду. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 07.07.2023 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 01.09.2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду за клопотанням представника позивача витребувано письмові докази. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Судом установлено, що позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] у Севастополь (а.с. 4, 5). [PERSON] є сином [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.6, 7). За життя мати чоловіка позивачки [PERSON] 04.03.1999 року згідно біржових торгів на Українській товарній біржі уклала договір обміну нерухомості, зареєстрований за № 19-10, за змістом якого [PERSON] з одного боку та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з іншого боку, обміняли належну останнім квартиру [ADDRESS] на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру наданої приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Гребіник З.Д. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа в Тростянецькій районній державній нотаріальній конторі №251/2008, спадкоємцем якої був син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив. Приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Гребіник З.Д. після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, спадкоємцями якого є син [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини за законом на користь дружини померлого [PERSON] , яка прийняла спадщину. Постановою приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Гребіник З.Д. 03.02.2023 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на законом на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначену квартиру (а.с. 11). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина 1 статті 1258, 1261 ЦК України). Як установлено чоловік позивачки [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , він є єдиним її спадкоємцем. Свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] не отримував. [PERSON] , у свою чергу, прийнявши спадщину після смерті чоловіка [PERSON] набула право на спадкування усіх його прав та обов`язків, що належали останньому, у тому числі права на майно, що належали його матері [PERSON] . Стороною позивача на підтвердження належності [PERSON] на праві приватної власності спірної квартири до суду надано Договір обміну нерухомості, укладений 04.03.1999 року на Українській товарній біржі, зареєстрований за № 19-10. Крім того, указаний договір був зареєстрований в КП «Охтирське МБТІ». Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Оскільки Договір обміну нерухомості, був укладений [PERSON] 04.03.1990 року, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до статті 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін (стаття 242 ЦК УРСР). Статтею 227 ЦК УРСР 1963 року передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. У період укладання [PERSON] договору обміну житлової нерухомості існувала колізія у чинному законодавстві, оскільки згідно зі статтями 224, 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Проте, згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню. Отже, положення статті 227 ЦК УРСР 1963 року спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу (обміну) житлового будинку (квартири). Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер по відношенню до відповідних договорів, тоді як стаття 15 Закону України «Про товарну біржу» закріплює умови, за наявності яких угоду можна вважати біржовою. З цього випливає, що положення статті 15 Закону України «Про товарну біржу» по відношенню до угод про відчуження нерухомого майна житлового призначення мають загальний характер. Тобто, закон спеціальний переважає закон загальний. Таким чином, договір купівлі-продажу (міни) житлового будинку (квартири), укладений на біржі в простій письмовій формі, може бути визнаний недійсним. Згідно зі статтею 47 ЦК УРСР 1963 року нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Викладене узгоджується з позицією, яка викладена у постанові КЦС Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 205/8493/16. Договір обміну нерухомості, який був укладений за життя [PERSON] , не був посвідчений нотаріально, а тому в силу вимог спеціального закону - статей 48, 224, 227 ЦК УРСР, указаний договір є недійсним, а тому не створює правових наслідків, крім наслідків, пов`язаних з його недійсністю. Отже, на підставі викладеного суд дійшов висновку, що спадкодавець [PERSON] не набула у встановленому законодавством України порядку право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Оскільки умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, не набуття [PERSON] такого права за життя, що виключає підстави для визнання права власності на указану квартиру за позивачкою [PERSON] у порядку спадкування за законом. Таким чином, приватний нотаріус Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Гребіник З.Д. обґрунтовано відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру. Проте договір обміну, укладений [PERSON] на Універсальній товарній біржі у простій письмовій формі може бути визнаний дійсним судом за позовом сторони (його правонаступника), яка його виконала, до іншої сторони цього договору, за умови доведення підстав, які визначені частиною 2 статті 47 ЦК УРСР. Таких позовних вимог у цій справі представник позивачки Борика О.О. не заявив. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтований і не підлягає задоволенню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Оскільки позов не підлягає задоволенню, підстави для компенсації понесених позивачкою судових витрат на оплату судового збору відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed