Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 31.08.2023 року надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.03.1969 року Приморським райбюро ЗАГС м.Одеси, є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Проте, у паспорті громадянина України заявниця зазначена як [PERSON] , а у паспорті громадянина України її син зазначений як [PERSON] . Вважає, що розбіжності у написанні її та сина прізвища пов`язано з неправильним переведенням з російської на українські мови. Через розбіжності у написанні прізвища заявниці та її сина, [PERSON] змушена звернутися до суду з відповідною заявою. Матеріали заяви суддя отримала 01.09.2023 року. Ухвалою суду від 04.09.2023 року заяву залишено без руху та надано заявнику час для усунення недоліків. Недоліки заяви були усунуті 22.09.2023 року та 29.09.2023 року. З 25.09.2023 року по 29.09.2023 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у щорічній відпустці. Заяви про усунення недоліків суддя отримала 02.10.2023 року. 05.10.2023 року представник [PERSON] - адвокат Каплун О.Б. надав суду уточнену заяву. Зазначену заяву суддя отримала 06.10.2023 року. Ухвалою суду від 09.10.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду на 30.10.2023 року. Також зазначеною ухвалою залучив до участі у даній справі в якості заінтересованих осіб [PERSON] та Приморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). У судовому засіданні 30.10.2023 року була присутня [PERSON] , вимоги заяви підтримала, просила задовольнити, та пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , зазначила, що їй 88 років, та вона звернулася до нотаріальної контори, оскільки мала намір скласти заповіт, проте виникли складнощі через розбіжності у написанні їх прізвищ « [PERSON] » та « [PERSON] », оскільки російською мовою прізвища у написанні однакові « [PERSON] , [PERSON] ». Представник заявниці - адвокат Каплун О.Б. у судовому засіданні вимоги заяви про встановлення факту родинних відносин підтримав, та пояснив, що прізвище заявниці у паспорті громадянина України при його обміні на новий зазначено як « [PERSON] », вважає, що скоріш всього при здійсненні перекладу з російської мови було допущено помилку, оскільки свідоцтво про народження сина було видано російською мовою, в якому їх прізвище зазначено як (« [PERSON] , [PERSON] »). Чоловік заявниці та батько її сина, помер, у якого при житті в паспорті громадянина України прізвище також було зазначено як « [PERSON] », а російською мовою « [PERSON] ». [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити вимоги заяви та пояснив, що заявниця [PERSON] є його матір`ю, яка його виховала, до 2002 року вони жили разом, вважає, що розбіжності у написанні їх прізвищ пов`язано з невірним перекладом з російської мови. Також зазначив, що прізвище його батька у паспорті також було зазначено як « [PERSON] , також у нього є рідний брат [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні також був допитаний у якості свідка [PERSON] , який також підтвердив що заявниця є його та брата [PERSON] матір`ю, їх батько помер, і тепер їх мати бажає залишити заповіт, і з`ясувалось для них всіх, що із-за букви «і» є розбіжності. Чому так сталося не розуміє. Вони всі є рідною сім`єю. Протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 06.11.2023 року з метою повторного виклику представника ВДРАЦС. У судове засідання призначене на 06.11.2023 року учасники справи не з`явилися, представник [PERSON] - адвокат Каплун О.Б. та [PERSON] через канцелярію суду надали заяви, в яких просила справу розглядати за їх відсутністю. У відповідності до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 13.11.2023 року. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що [PERSON] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 01.03.1969 року Приморським райбюро ЗАГС м.Одеси, в якому батьками російською мовою зазначено: батько - « [PERSON] », матір - « [PERSON] » (а.с.10). При цьому зауважує, що дане свідоцтво виготовлено на російській мові. Проте, у Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України, зазначено, що [INFO] народилась дитина « [PERSON] », батьками якого зазначено: батько - [PERSON] , матір - [PERSON] (а.с.8-9). З копії свідоцтва про одруження, яке видано Приморським райЗАГС м.Одеси російською мовою, вбачається, що « [PERSON] » та « [PERSON] » одружилися 23.12.1958 року, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.32). В матеріалах справи міститься паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 15.09.1997 року, в яких в графі «прізвище» зазначено « [PERSON] » українською мовою, та « [PERSON] » російською. (а.с.4, 70). Також в матеріалах справи міститься паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 21.10.1996 року, в яких в графі «прізвище» зазначено « [PERSON] » українською мовою, та « [PERSON] » російською. (а.с.11, 73, 74). Листом Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за №84/24.26-109 від 19.09.2023 року заявниці було відмовлено у видачі витягу про реєстрацію її шлюбу та народження її сина [PERSON] , у зв`язку з розбіжностями у написанні прізвищ, а саме, актовому записі про шлюб №2052 від 23.12.58 року, складеному Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції її прізвище зазначено « [PERSON] »; в актовому записі про народження її сина [PERSON] №337 від 01.03.1969 року, складеного Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, прізвище матері дитини зазначено « [PERSON] », прізвище батька дитини та самої дитини « [PERSON] », а в паспорті серії [NUMBER] від 15.09.1997 року прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] » (а.с.29). У зв`язку з вищевказаними розбіжностями у документах, заявниці було роз`яснено її право звернення до суду для встановлення факту що має юридичне значення. У судовому засіданні [PERSON] пояснив, що заявниця [PERSON] є його матір`ю, до 2002 року вони жили разом, вважає, що розбіжності у написанні їх прізвищ пов`язано з невірним перекладом з російської мови. Також зазначив, що прізвище його батька у паспорті також було зазначено як [PERSON] , також у нього є рідний брат [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні у якості свідка був допитаний [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що [PERSON] , [INFO] є його матір`ю, а [PERSON] , [INFO] - братом. Його батьком був [PERSON] , 1931 року народження. Щодо розбіжностей у написанні прізвищ зазначив, що йому не зрозуміло, чому у матері в паспорті її прізвище зазначено як « [PERSON] », а всіх інших членах родини « [PERSON] », вважає, що мабуть невірний переклад з російської мови. Вказані невідповідності написання прізвища заявниці « [PERSON] » в паспортах серії [NUMBER] , який виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 15.09.1997 та написанні прізвища сина « [PERSON] » у паспорті серії [NUMBER] , який виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 21.10.1996 року виникли по причині написання російською та українською мовами, діалектами, а також через неуважність осіб, що вчинили вказані записи. У зв`язку з тим, що у заявниці відсутня будь-яка можливість іншим чином підтвердити спорідненість, ніж як шляхом доведення в судовому порядку факту родинних відносин між нею та її сином, остання була змушена звернутися до суду з відповідною заявою. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявниці у зв`язку з тим, що вона має намір залишити йому у спадок своє майно. Вирішуючи дану справу суд виходить із наступного. Частиною 4 ст.3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку наслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Пунктом 7 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року встановлено, що відповідно до п.1 ст.273 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналогічний висновок викладено у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 квітня 2020 року по справі № 133/2348/17. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Оцінивши представлені докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , знайшов своє підтвердження. Обставин, які б давали підстави сумніватись у такому висновку - судом не встановлені. При таких обставинах заявлені вимоги [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню.

Outcome: approved