Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить визнати його сестру, [PERSON] , [INFO] недієздатною, встановити над нею опіку і призначити його її опікуном. В обгрунтування заяви зазначає, що зареєстрований та постійно проживає в кв. [ADDRESS] , протягом тривалого часу. На його утриманні перебуває рідна сестра - [PERSON] , [INFO] , інвалід дитинства І групи із хворобою Дауна. 24.02.2023 року мати позивача, [PERSON] перенесла хворобу, наразі погано рухається та розмовляє. Таким чином, вважає що у зв`язку із тяжким захворюванням, сестра не може існувати, керувати своїми діями, доглядати за собою, взаємодіяти з оточуючими, представляти свої інтереси та здійснювати захист своїх прав, тому виникла необхідність визнати [PERSON] , [INFO] недієздатною із призначенням його її опікуном для захисту прав останньої та надання їй постійної допомоги. Заявник в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в заяві, та просив визнати його сестру недієздатною та призначити його її опікуном. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради, в судовому засіданні не заперечувала проти призначення [PERSON] опікуном його сестри [PERSON] .. Заінтересовані особи, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 п.1 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Главою 2 Розділу ІV ЦПК України врегульовано саме порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. У відповідності до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Ухвалою Дзержинського районного суду від 10.07.2023 року по справі було призначено судову психіатричну допомогу. Як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта № 121 від 04.05.2023 року судово-психіатричної експертизи, [PERSON] , [INFO] , страждає хворобою Дауна, є інвалідом першої групи, безстроково, внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно ч. 1ст. 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Частина 4 Статті 63 ЦК України, визначає, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна чи піклувальника. Таким чином, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обовязком суду, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК Україниу даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обовязок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобовязаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обовязок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоровя, родинні звязки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обовязки опікуна. Тому, оцінивши подані докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що звернення заявника є обґрунтованим, обставини, наведені ним, знайшли підтвердження під час судового розгляду справи, є передбачені законом підстави для задоволення заявлених вимог заяви, а відтак такі підлягають задоволенню. Згідно ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе визнати [PERSON] , недієздатною, встановити над нею опіку та призначити [PERSON] , її опікуном. Строк дії даного рішення суд встановлює тривалістю у два роки з моменту набрання ним законної сили. Згідно ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. У відповідності до вимог ч.2 ст.299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved