Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за спожиті з 01.10.2009 по 01.10.2022 року послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії в розмірі 57033,39 грн та витрати на судовий збір в розмірі 2481,00 грн. В обгрунтування вимог вказано, що квартира [ADDRESS] , є спільною частковою власністю: [PERSON] (1/3 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 21.09.2009); [PERSON] (1/3 частки квартири па підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 21 09.2009); [PERSON] , [INFO] (помер [INFO] ) (1/3 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 21.09.2009, на даний час право власності не переоформлено на спадкоємців). Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , співвласниками якої відповідачі забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. Співвласник 1/3 частки квартири [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 313097673 станом на 24.10.2022 року право власності на його 1/3 частку квартири не переоформлено на спадкоємців. Зважаючи на те, що [PERSON] була дружиною, а [PERSON] рідним сином [PERSON] постійно проживають з 1985 року в квартирі [ADDRESS] . З 01 жовтня 2009 року по 01 жовтня 2022 року відповідачі не сплачують в повному обсязі за надані послуги. Внаслідок порушення Відповідачами свого обов`язку щодо оплати наданих послуг за вказаний період в нього утворилась заборгованість в розмірі 57033,39 грн, що підтверджується розрахунком нарахувань по особовому рахунку. 25.09.2023 відповідачі [PERSON] , [PERSON] подали до суду відзив, в якому просили застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з 01.10.2009 по 01.10.2019. Відповідачі вказують, що заборгованість виникла у зв`язку з тим, що [PERSON] з 2004 року не проживає за адресою реєстрації та не споживав послуги, що надаються позивачем, що підтверджується актом з місця проживання від 23.02.2023, а [PERSON] є пенсіонером за віком, отримує невелику пенсію та не має змоги оплачувати за послуги в повному обсязі, однак по мірі фінансової можливості частко оплачує надані послуги. Крім того, позивач просить стягнути заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії в розмірі 57033,39 грн за період з 01.10.2009 по 01.10.2022. Вказаний термін перевищує строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України. 02.10.2023 представник позивача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що якщо квартира належить на праві приватної власності декільком особам, то позовні вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги мають бути пред`явлені до кожного з них у розмірах, що відповідають їх часткам у праві сумісної/часткової власності на квартиру. Зважаючи на те. що квартира [ADDRESS] є в спільній частковій власності [PERSON] , [PERSON] , співвласники не звертались до КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з письмовою заявою про визначення уповноваженого власника квартири, а також не надали будь-який письмовий договір про управління належним їм майном вважаємо, що позовні вимоги до кожного з співвласників визначено- правомірно. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, строк дії якого неодноразово продовжувався та на час ухвалення рішення у справі карантин в Україні продовжено до 31.12.2022 року. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Тобто, з 12 березня 2017 року і до скасування карантину 30 червня 2023 року, строки позовної давності продовжились. Позовна заява подана 31 жовтня 2022 року в період дії карантинних заходів. З огляду на вищевикладене вважаємо, що строк позовної давності продовжено на строк дії карантину, тому заборгованість за період з 12 березня 2017 року до 01 жовтня 2022 року підлягає до стягнення в повному обсязі. Щодо заборгованості у загальній сумі 17 855,15 грн, яка зафіксована на особовому рахунку Відповідачів станом на 11 березня 2017 року, то строк позовної давності за даними вимогами позивачем пропущено. У судовому\~засіданні представник\~позивача зазначила,\~що строк\~позовної давності\~було продовжено\~на час\~дії карантину,\~встановленого Кабінетом\~Міністрів України\~з метою\~запобігання поширенню\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19),\~тому позивач\~має право\~на стягнення\~заборгованості з\~12.03.2017. Щодо заборгованості у загальній сумі 17 855,15 грн., яка зафіксована на особовому рахунку Відповідачів станом на 11 березня 2017 року, то строк позовної давності за даними вимогами позивачем пропущено. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог за період з 01.10.2009 по 01.10.2019. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, 19.10.2023 подав до суду заяву про розгляд справи без його\~участі, у якій вказав, що позов визнає частково, посить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з 01.10.2009 по 01.10.2019. Справу просив розглядати без його участі. Заслухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що за адресою [ADDRESS] оформлено в КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради особовий рахунок № [NUMBER] (37097) в зв`язку з наданням послуг централізованого опалення та постачання теплової енергії. Згідно розрахунку заборгованості за період 01.10.2009 по 01.10.2022 по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] обліковується заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 57033,39 грн. (а.с. 9-11) Згідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 313097673 від 24.10.2022, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності: [PERSON] - 1/3 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 21.09.2009 року; [PERSON] - 1/3 частки квартири па підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 21 09.2009 року); [PERSON] , [INFO] - 1/3 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 21.09.2009 року, на даний час право власності не переоформлено на спадкоємців). Співвласник 1/3 частки квартири [PERSON] , [INFO] помер [INFO] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 313097673 станом на 24.10.2022 року право власності на його 1/3 частку квартири не переоформлено на спадкоємців. (а.с. 3-7) Згідно довідки\~про склад\~сім`ї Управління\~ведення реєстру\~територіальної громади\~Житомирської міської\~ради,\~зазначено,\~ [PERSON] \~була дружиною,\~а [PERSON] \~ рідним\~сином [PERSON] . Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області від 11.11.2022, які надійшло до суду 18.11.2022 вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , з 21.03.2000 зареєстрований за адресою [ADDRESS] , відповідач [PERSON] , [INFO] , з 28.02.1985 зареєстрована за адресою - [ADDRESS] . Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення та споживачем - фізичною особою регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~(№1875-IV від 24 червня 2004 року та №2189-VIII від 9 листопада 2017 року),\~Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до положень\~ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(№1875-IV від 24 червня 2004 року) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з частиною 1\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до частини 3\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, частини 2\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1\~статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 20 цього Закону\~споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статей\~19,\~25 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Частиною 1 статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст. 360 ЦК України). Згідно із ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Окрім того, згідно із ч. 2 ст. 317 ЦК України визначено, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як передбачено ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання, згідно із ч.1 ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі не здійснюють оплату наданих їм послуг з централізованого опалення, мають заборгованість по оплаті вартості наданих позивачем та отриманих відповідачами послуг. При вирішенні справи судом враховується заява відповідача [PERSON] від 05.09.2023 та відповідача [PERSON] від 06.09.2023 про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, строк дії якого неодноразово продовжувався та на час ухвалення рішення у справі карантин в Україні продовжено до 31.12.2022 року. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини справи, межі заявлених КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради позовних вимог, заяву про застосування позовної давності, продовження визначеного статтею\~257\~ЦК України строку на строк дії карантину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за період з 12.03.2017 (3 роки до встановлення карантину з 12.03.2020) до 01.10.2022 в сумі 39178,24 грн. Щодо порядку стягнення заборгованості суд зазначає наступне. Виходячи з того, що згідно з матеріалами справи вбачається рівність часток відповідачів у праві спільної власності на квартиру та протилежного не доведено, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у солідарному порядку. Відповідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При подачі позову до суду, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн згідно платіжного доручення № 230136 від 08.08.2022. Разом з тим, на підставі ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача\~судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial