Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на його користь суму позики у розмірі 120518,23 грн. та стягнути витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що у 2019 році до нього звернулася [PERSON] із проханням позичити грошові кошти у зв`язку з тим, що у неї виникли фінансові труднощі. [PERSON] надав відповідачці позику у розмірі 125918,23 грн. шляхом перерахування коштів на її банківський рахунок в КБ «ПриватБанк». Отримані грошові кошти відповідачка повернула позивачу лише частково, а саме в розмірі 5400 грн., шляхом перерахування на його банківський рахунок в КБ «ПриватБанк». Таким чином, сума позики на даний час складає 120518,23 грн. [PERSON] надсилав [PERSON] вимогу про повернення грошових коштів, однак вона так і не повернула суму боргу. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2023 справу передано для розгляду судді Сакун Д.І. Ухвалою від 03.07.2023 року відкрито провадження у справі, та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився. Подав заяву про проведення судового засідання без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, хоча про час та дату була повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що позивач [PERSON] в період часу з 21.12.2019 року по 16.05.2022 року перерахував через АТ КБ «Приватбанк» на ім`я відповідача у справі [PERSON] грошові кошти на загальну суму 125777,23 грн. Грошові перекази [PERSON] здійснювались згідно з платіжними інструкціями № P24AP24A2260330517C7363 від 16.05.22 року, № P24AP24A2259758254C3389 від 16.05.2022 року, № P24AP24A1447796044C2697 від 17.08.2021 року, № P24AP24A1447449110C5603 від 17.08.22 року, № P24AP24A1429774962C3304 від 11.08.21 року, № P24AP24A1428578128C1191 від 10.08.21 року, № P24AP24A1350232150C6701 від 10.07.21 року, № P24AP24A1337065627C0130 від 05.07.21 року, № P24AP24A1337016894C1884 від 05.07.21 року, № P24AP24A1276667657C8904 від 12.06.21 року, № P24AP24A1268392183C2062 від 09.06.21 року, № P24AP24A1267668955C1434 від 09.06.21 року, № P24AP24A1255538713C5411 від 04.06.21 року, № P24AP24A1247264424C3909 від 01.06.21 року, № P24AP24A1243109030C6277 від 31.05.21 року, № P24AP24A1241626600C0337 від 30.05.21 року, № P24AP24A1202511753C7690 від 16.05.21 року, № P24AP24A1194352442C4669 від 13.05.21 року, № P24AP24A1186145167C1950 від 10.05.21 року, № P24AP24A1183997711C0445 від 09.05.21 року, № P24AP24A934617761C01754 від 03.02.21 року, № P24AP24A930728051C71983 від 01.02.21 року, № P24AP24A926418661C68531 від 31.01.21 року, № P24AP24A925165763C05359 від 30.01.21 року, № P24AP24A921634335C64683 від 29.01.21 року, № P24AP24A921547592C76973 від 29.01.21 року, № P24AP24A921458844C30580 від 29.01.21 року, № P24AP24A919527405C40839 від 28.01.21 року, № P24AP24A90824927C68367 від 23.01.21 року, № P24AP24A907161634C98501 від 23.01.21 року, № P24AP24A890637865C96128 від 17.01.21 року, № P24AP24A888167218C32555 від 16.01.21 року, № P24AP24A880663806C87393 від 13.01.21 року, № P24AP24A877756883C16412 від 12.01.21 року, № P24AP24A874268835C36939 від 10.01.21 року, № P24AP24A871750299C51916 від 09.01.21 року, № P24AP24A869711971C53229 від 08.01.21 року, № P24AP24A868731189C38530 від 07.01.21 року, № P24AP24A867730584C16326 від 06.01.21 року, № P24AP24A865558562C03239 від 05.01.21 року, № P24AP24A864442799C10162 від 05.01.21 року, № P24AP24A863465899C17246 від 04.01.21 року, № P24AP24A863322255C81348 від 04.01.21 року, № P24AP24A863046067C47591 від 04.01.21 року, № P24AP24A863007265C54689 від 04.01.21 року, № P24AP24A862722720C92794 від 04.01.21 року, № P24AP24A861279028C75284 від 04.01.21 року, № P24AP24A860683008C78055 від 03.01.21 року, № P24AP24A812457289C77437 від 15.12.20 року, № P24AP24A812428241C38380 від 15.12.20 року, № P24AP24A789545387C27668 від 06.12.20 року, № P24AP24A789500946C93702 від 06.12.20 року, № P24AP24A787249506C37726 від 05.12.20 року, № P24AP24A765187103C75902 від 27.11.20 року, № P24AP24A765166819C30570 від 26.11.20 року, № P24AP24A764791920C64887 від 26.11.20 року, № P24AP24A762472573C76607 від 25.11.20 року, № P24AP24A762214181C84321 від 25.11.20 року, № P24AP24A755703279C17999 від 23.11.20 року, № P24AP24A747384153C87349 від 19.11.20 року, № P24AP24A746892890C40893 від 19.11.20 року, № P24AP24A744440905C68894 від 18.11.20 року, № P24AP24A743614479C30977 від 18.11.20 року, № P24AP24A743431470C96465 від 18.11.20 року, № P24AP24A742270891C26543 від 17.11.20 року, № P24AP24A739859195C60398 від 16.11.20 року, № P24AP24A739638801C18201 від 16.11.20 року, № P24AP24A736007538C39165 від 15.11.20 року, № P24AP24A733469179C63944 від 14.11.20 року, № P24AP24A732520301C38198 від 13.11.20 року, № P24AP24A730527479C66398 від 12.11.20 року, № P24AP24A729687785C88922 від 12.11.20 року, № P24AP24A729297228C40783 від 12.11.20 року, № P24AP24A723014558C39480 від 09.11.20 року, № P24AP24A719582419C18904 від 08.11.20 року, № P24AP24A718730721C59027 від 07.11.20 року, № P24AP24A718715107C12860 від 07.11.20 року, № P24AP24A718562796C85043 від 07.11.20 року, № P24AP24A713627836C66133 від 05.11.20 року, № P24AP24A710775086C27837 від 04.11.20 року, № P24AP24A708429727C90626 від 03.11.20 року, № P24AP24A706246768C56455 від 02.11.20 року, № P24AP24A706197668C94236 від 02.11.20 року, № P24AP24A700836097C45043 від 31.10.20 року, № P24AP24A700814018C12199 від 31.10.20 року, № P24AP24A700690455C26547 від 31.10.20 року, № P24AP24A689560345C71587 від 26.10.20 року, № P24AP24A680853252C74143 від 22.10.20 року, № P24AP24A679261828C89502 від 21.10.20 року, № P24AP24A678066212C19345 від 21.10.20 року, № P24AP24A678045049C10954 від 21.10.20 року, № P24AP24A670317824C49310 від 17.10.20 року, № P24AP24A669240284C72270 від 17.10.20 року, № P24AP24A666958790C13536 від 16.10.20 року, № P24AP24A666928351C56103 від 16.10.20 року, № P24AP24A666824154C22510 від 16.10.20 року, № P24AP24A653959352C27607 від 10.10.20 року, № P24AP24A2260330517C7363 від 16.05.22 року, № P24AP24A653564551C68930 від 10.10.20 року, № P24AP24A653523124C44264 від 10.10.20 року, № P24AP24A644335475C11944 від 06.10.20 року, № P24AP24A514426558C03134 від 06.08.20 року, № P24AP24A486689518C81101 від 23.07.20 року, № P24AP24A485726805C53964 від 22.07.20 року, № P24AP24A485663278C60607 від 22.07.20 року, № P24AP24A485192023C57168 від 22.07.20 року, № P24AP24A484943644C07191 від 22.07.20 року, № P24AP24A457551094C08369 від 08.07.20 року, № P24AP24A456556347C73853 від 08.07.20 року, № P24AP24A243854888C84938 від 14.03.20 року, № P24A63324851708519247332 від 04.02.20 року, № P24A63324851705875436689 від 01.02.20 року, № P24A63324851705811758592 від 01.02.20 року, № P24A63324851705656463674 від 01.02.20 року, № P24A63324851704869129176 від 31.01.20 року, № P24A63324851704675448227 від 31.01.20 року, № P24A63324851702155638144 від 28.01.20 року, № P24A63324851799659915052 від 25.01.20 року, № P24A63324851793549629521 від 18.01.20 року, № P24A63324851792617511138 від 17.01.20 року, № P24A63324851791884943147 від 16.01.20 року, № P24A63324851791788036430 від 16.01.20 року, № P24A63324851787907089521 від 12.01.20 року, № P24A633248551787605271291 від 11.01.20 року, № P24A63324851787604948926 від 11.01.20 року, № P24A63324851787517498158 від 11.01.20 року, № P24A63324851787264369866 від 11.01.20 року, № P24A63324851786802796196 від 10.01.20 року, № P24A63324851786635283222 від 10.01.20 року, № P24A63324851786484468308 від 10.01.20 року, № P24A63324851784471418714 від 08.01.20 року, № P24A63324851783322378346 від 06.01.20 року, № P24A63324851782516584590 від 05.01.20 року, P24A63324851780482031804 від 03.01.20 року, P24A63324851780097046436 від 03.01.20 року, P24A633248517779791132022 від 02.01.20 року, P24A633248517770189111822 від 30.12.19 року, P24A63324851775634701731 від 28.12.19 року, P24A63324851773730865731 від 26.12.19 року, P24A63324851773693283948 від 26.12.19 року, P24A63324851771218921113 від 23.12.19 року, P24A63324851768885336723 від 21.12.19 року. Грошові кошти перераховувалися платником [PERSON] на рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк», а також на картки/рахунки [NUMBER] (отримувач [PERSON] ), [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.20-160). Також позивач [PERSON] надав суду виписки по своєму рахунку [NUMBER] в АТ КБ «Приватбанк», з яких вбачається надходження коштів в сумі 5400 грн., в том числі 26.11.2020 року 1000 грн. від [PERSON] (а.с 161-166). Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 4 статті 203 ЦК України встановлює, що для чинності правочину він має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг ( із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63 цс13. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідачки [PERSON] грошові кошти та вказує на те, що між ними було укладено договір позики. На підтвердження своїх вимог надав суду платіжні інструкції про переказ грошових коштів на ім`я [PERSON] . З копій платіжних інструкцій дійсно вбачається, що платник [PERSON] неодноразово, протягом тривалого часу, переказував різні суми грошових коштів одержувачу [PERSON] , зазначаючи при цьому різні рахунки та не вказуючи призначення таких платежів. Суд вважає, що копії таких платіжних інструкцій не можуть бути належними доказами укладення між сторонами договору позики, адже в договорі мають бути визначені його істотні умови, зокрема сума коштів, що передається в позику, порядок та строк повернення коштів тощо. Також платіжні інструкції не є достатнім доказом отримання відповідачкою суми позики, оскільки факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою позичальника (ч. 2 ст.1047 ЦК України), що узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України (справа № 6-79 /цс 14). Крім того, для укладення чинного правочину відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка його вчиняє, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Стаття 34 ЦК України встановлює, що повн у цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). З аналізу норм чинного законодавства можна прийти до висновку, що для укладення між фізичними особами договору позики на будь-яку суму вони повинні мати повну цивільну дієздатність. Позивач [PERSON] вказує на те, що передав грошові кошти за договором позики відповідачці [PERSON] в 2019 році. Однак з матеріалів справи вбачається, що на той час вона була неповнолітньою особою, що взагалі ставить під сумнів саму можливість укладення такого договору. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Оцінивши надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що між сторонами не було укладено договір позики, а тому позов про стягнення суми позики не підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами Оскільки, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати, суд залишає за позивачем. На підставі ст. ст. 526, 527, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: dismissed