Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

Адвокат Шумський І.В. звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасовій окупованій території України. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] фактично мешкають у м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області. Відповідно до медичного свідоцтва про народження № [NUMBER] від 13.10.2023 року перебуваючи у тимчасово окупованій установі з назвою «Государственное бюджетное учреждение здравоохранения «Мелитопольский областной родильный дом» 13 жовтня 2023 року о «12» годині «37» хвилин [PERSON] , [INFO] , народила хлопчика вагою 3180 грамів. Встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України необхідне заявникам: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] для подальшої державної реєстрації в органах ДРАЦС факту народження своєї дитини, отримання свідоцтва про народження державного зразка та отримання допомоги від держави у зв`язку із народженням дитини.До того ж відділ ДРАЦС на підконтрольній території України можуть зареєструвати дитину лише за умови наявності медичного свідоцтва форми 103/О (українського зразка), яке не видавали заявникам. Тому просить встановити факт народження громадянкою України - [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) живонародженої дитини чоловічої статі - ім`я дитини « [PERSON] », по батькові дитини « [PERSON] », прізвище дитини « [PERSON] », який народився [INFO] , місце народження дитини - Україна, Запорізька область, Мелітопольський район, місто Мелітополь.Зазначити в актовому записі про народження дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , місце народження дитини - Україна, Запорізька область, Мелітопольський район, місто Мелітополь, матір`ю дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянку України, батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Представник заявника та заявник до суду не з`явилися, надали клопотання про розгляд заяви за їх відсутності, на задоволенні заяви наполягають. Представник заінтересованої особи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] виданого 04 лютого 2006 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області. Також, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] виданого 21 липня 2006 рокуЯкимівським РВ УМВС України в Запорізькій області. Заявники [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] фактично мешкають у м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, у зареєстрованому шлюбі не перебувають. Відповідно до медичного свідоцтва про народження № [NUMBER] від 13.10.2023 року перебуваючи у тимчасово окупованій установі з назвою «Государственное бюджетное учреждение здравоохранения «Мелитопольский областной родильный дом» 13 жовтня 2023 року о 12 годині 37 хвилин [PERSON] , [INFO] , народила хлопчика вагою 3180 грамів. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року No 309 було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. До цього переліку, а саме відповідно до розділу «II. Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» відноситься Мелітопольська міська територіальна громада Мелітопольського району Запорізької області. Згідно зі ст.ст.1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України`тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється діяКонституціїта законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт, виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно дост. 317 ЦПК України,заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. У відповідності з ч. ч. 3, 4ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 року № 1064. Відповідно до ч. 2ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану`державній реєстрації відповідно до цьогоЗаконупідлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно із ч. 1ст. 144Сімейного кодексу Українибатьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.89 року, ратифікованоюпостановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.91 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. У відповідності до ч. 1ст. 13Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану`державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно доСімейного кодексу України. Згідно з положеннямист. 125 Сімейного кодексу України(Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: - за заявою матері та батька дитини; - за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 145 Сімейного кодексу Українипрізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Відповідно до ч. 1ст. 146 Сімейного кодексу України ім`я дитини визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1ст. 147 Сімейного кодексу Українипо батькові дитини визначається за іменем батька. Відповідно вимог ч. 4ст. 13Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно пунктів 1,2наказу Міністерство охорони здоров`я України від 04 березня 2022 року № 407 «Про забезпечення реєстрації новонародженої дитини в умовах воєнного стану`встановлено, що на період дії воєнного стану на території України для забезпечення реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану на кожний випадок народження живої дитини заповнюють Медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), затверджененаказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 та за умови відсутності можливості заповнення медичним працівником Медичного свідоцтва про народження (форма №103/о) медичний працівник зобов`язаний на кожний випадок народження живої дитини виписати довідку довільної форми в двох примірниках без проставляння печатки. Відповідно до листа-роз`яснення Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду на адресу голів апеляційних судів (вх. № 312/0/207-21 від 16.04.2021 року) встановлено, що для встановлення фактів народження та смерті вимога місцевих судів про необхідність отримання громадянами письмової відмови в органах державної реєстрації актів цивільного стану не ґрунтується на положеннях чинного законодавства. Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidi v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublicofMoldovaandRussia», «Ilascu v. theRepublicofMoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимогст. 263 ЦПК Українищодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заяви, в зв`язку з чим, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved