Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просила суд стягнути із відповідача на користь позивача завдані збитки в сумі 9 659, 86 грн., а також судовий збір в сумі 3 555,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що між АТ «СК «Країна» та [PERSON] було укладено Договір обв`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО 3273943, предметом якого були майнові права страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Skoda» д.н.з. [NUMBER] . 28.07.2019 року о 23 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Драйзера, 24 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW» д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Skoda» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 09.09.2019 року у справі №754/11674/19, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власник пошкодженого транспортного засобу «BMW» д.н.з. [NUMBER] , звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі поданої заяви та наданих потерпілою стороною документів складено страховий акт №49/55028/3.2.29 від 10.10. 2019 року. Вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля згідно рахунку склала суму в розмірі 7110, 00 грн. У зв`язку з вищевказаним відповідач має відшкодувати позивачу 3\~555, 00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.01.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. У своїй позовній заяві просив суд розгляд справи проводити без участі їх представника. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відзив на позов до суду не подав. Проте, відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст.\~44\~ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права. Залежно від конкретних обставинсуд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Європейський суд з прав людини застосовує положення, передбачене ч.3\~ст.35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви. Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії» (рішення від 15 вересня 2009 року), про зловживання правом у розумінні п.3 ст. 35 Конвенції, мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до Суду, порушує встановлений порядок роботи Суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому, суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65). Враховуючи те, що цивільна справа розглядається з 2021 року, в матеріалах справи наявні докази для прийняття рішення, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без участі відповідача та його представника. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 Цивільного Кодексу України, визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.\~\~\~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що між АТ «СК «Країна» та [PERSON] було укладено Договір обв`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО 3273943, предметом якого були майнові права страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Skoda» д.н.з. [NUMBER] . 28.07.2019 року о 23 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Драйзера, 24 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW» д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «Skoda» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 09.09.2019 року у справі №754/11674/19, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до частини третьої ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Власник пошкодженого транспортного засобу «BMW» д.н.з. [NUMBER] , звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі поданої заяви та наданих потерпілою стороною документів складено страховий акт №49/55028/3.2.29 від 10.10. 2019 року. Вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля згідно рахунку склала суму в розмірі 7110, 00 грн. У зв`язку з вищевказаним відповідач має відшкодувати позивачу 3\~555, 00 грн. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. За приписами статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 1 до ст. 988\~\~Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля згідно страхового акту склала суму в розмірі 7110,00 грн. На підставі наданих потерпілим документів, та страхового акту №49/55028/3.2.29, потерпілому було виплачено суму в розмірі 7110,10 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №2489 від 11.10.2019 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «СК «КРАЇНА»» згідно полісу № 3273943 від 11.03. 2019 року. Позивач вказує, що невідшкодованою залишилась сума в розмірі 3 555, 00 грн. (7110, 00 50%). З метою досудового врегулювання спору відповідачу було направлено претензію від 17.01.2020 року про відшкодування зазначеної суми в добровільному порядку, однак, відповідачем не було вжито дій щодо відшкодування збитків, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Згідно із ст. 1194 ЦК України,\~\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно пред`явлені вимоги до відповідача, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, з приводу відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди (3555, 00 грн.) в порядку регресу. Обгрунтування та доводи позовних вимог стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані, як і не надано доказів безпідставності позову. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, у справі наявні докази, які вказують на необхідність стягнення із відповідача на користь страхової компанії завданої шкоди в примусовому порядку, ці доводи стороною відповідача не спростовані, а відтак позов є законним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved