Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Так представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до Личаківського районного суду м. Львова із позовною заявою, в якій просив: витребувати від Акціонерного товариства «Укртрансгаз» інформацію щодо розміру невиплаченого залишку річної премії за 2021 рік та довідку про розмір заробітної плати за січень та лютий 2023 року щодо [PERSON] . Скасувати наказ від 10.03.2023 №148 «Про затвердження Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині, що стосується виплати залишку річної премії працівнику [PERSON] за 2021 рік не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні, встановленої Додатком 1 до Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Угодою про розірвання трудового договору. Стягнути з Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на користь [PERSON] невиплачену при звільненні заробітну плату у вигляді невиплаченого залишку річної премії за 2021 рік. Стягнути з Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. Стягнути з Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» на користь [PERSON] усі понесені в ході розгляду справи судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 30.03.2023 [PERSON] наказом т.в.о. Генерального директора Володимира Рудко «Про звільнення» був звільнений з роботи на посаді начальника проектно-кошторисного відділу департаменту забезпечення виробництва на підставі ч. 1\~ст. 36 КЗпП України\~(угоди про розірвання). Разом з цим, напередодні 20.03.2023 колектив Проектно-кошторисного Департаменту забезпечення виробництва АТ «Укртрансгаз», та позивач в тому числі, отримали на електронні пошти проект Угоди про розірвання трудового договору (додаток 2 до програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз», яка затверджена наказом від 10.03.2023 року № 148). Окрім цього, зазначає, що позивачем було прийнято рішення про звільнення за угодою сторін. Одночасно з цим після прийняття рішення про звільнення за угодою сторін стало відомо, що частина невиплаченої премії за 2021 рік буде виплачена не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні. У зв`язку з тим, що розміри невиплачених премій були незначними (близько 10000 грн.), 21.03.2023 та 28.03.2023 (повторно, через відсутність відповіді) працівники АТ «Укртрансгаз» звернулись до Голови правління НАК «Нафтогаз України» з проханням вжити заходів та усунути порушення передбачене пунктом 3б проекту Угоди про розірвання трудового договору і зобов`язати відповідача здійснити належну виплату залишку премії за 2021 рік у встановленому порядку згідно\~КЗпП України\~та колективного договору АТ «Укртрансгаз». Однак, станом на момент подання позовної заяви АТ «Укртрансгаз» все ще не було проведено з позивачем повного розрахунку при звільненні в частині виплати залишку премії за 2021 рік. За таких обставин, просить позов задовольнити. Так відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Личаківського районного суду м. Львова від 21.06.2023 визначено головуючого суддю\~Рудакова Д.І.\~ Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 22.06.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.07.2023 від уповноваженого представника відповідача АТ «Укртрансгаз» - адвоката Мельник О. С. надійшов письмовий відзив на позовну заяву у якому остання позов заперечила з покликанням на досягнення сторонами згоди щодо порядку та строку виплати залишку річної премії за 2021 рік\~пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану. Окрім цього, оскаржуваний наказ відповідає законодавству про працю, яке регулює правовідносини в період дії воєнного часу, тому підстави для його скасування відсутні, а вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними. 14.08.2023 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог.\~ Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження з викликом сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи та надані покази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Суд зазначає, що згідно ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст.15,16 ЦК України,ст.4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач з перебував у трудових відносинах з відповідачем, де обіймав посаду начальника проектно-кошторисного відділу департаменту забезпечення виробництва. Наказом відповідача № 148 від 10.03.2023 року затверджено Програму припинення трудових відносин з працівниками відповідача із встановлення строку її дії\~по 31.03.2023 року. За даною Програмою у разі звільнення працівника за угодою сторін виплата всіх сум, що належить йому від товариства, здійснюється в день звільнення, за винятком залишку річної премії за 2021 рік, виплата якої здійснюється не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні. 28.03.2023 між роботодавцем\~відповідачем та працівником\~позивачем укладено угоду про розірвання трудового договору на наступних умовах: трудовий договір з працівником припиняється за угодою сторін згідно з п. 1\~ст. 36 КЗпП України\~31.03.2023 року; роботодавець зобов`язується: 31.03.2023 виплатити працівнику заробітну плату, нараховану на дату звільнення, компенсацію за невикористану щорічну відпустку, одноразову грошову допомогу в розмірі чотирьох посадових окладів; не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні виплатити працівнику залишок річної премії за 2021 рік. Наказом відповідача від 28.03.2023 року за № 215-к звільнено позивача 30.03.2023 за угодою сторін на підставі п. 1\~ст. 36 КЗпП України. Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами у справі та визнаються сторонами. Як унормовано ст.\~21,\~22,\~36 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Підставами припинення трудового договору, зокрема, є угода сторін. На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених ст.\~43,\~44 Конституції України. При застосуванні норм права у порядку суд ураховує наступний висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 06.04.2021 року у справі № 910/10011/19. Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. Обрання неефективного способу захисту порушеного права, який не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та спричиненим цим діянням наслідкам, є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 21.07.2022 року у справі № 922/3308/20). Зважаючи на характер спірних відносин, позовна вимога про скасування у відповідній частині наказу, яким затверджено Програми припинення трудових відносин з працівниками АТ «Укртрансгаз», не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах. Судове рішення за такими вимогами жодним чином реально не відновить трудові права позивача, адже обумовлена сторонами угода про розірвання трудового договору, де погоджено виплату залишку премії після закінчення воєнного стану, позивачем жодним чином не оскаржується. З урахуванням установлених обставин суд відмовляє у вимозі про скасування наказу відповідача. Ретельно досліджуючи вимогу про стягнення з відповідача невиплаченої при звільненні заробітної плати у вигляді невиплаченого залишку річної премії за 2021 рік, суд установив, що сторони добровільно обумовили в угоді про розірвання трудового договору порядок виплати такої\~не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану. Доказів укладення такої угоди під примусом чи тиском матеріали справи не містять, а сторона позивача на такі обставини не покликається. Як унормовано ст.\~1,\~2 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата\~це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Верховний Суд у справі № 201/532/20 (постанова від 11.10.2021 року) виснував, що винагорода (премія) виплачується працівникові виключно за рішенням керівника, а тому не є обов`язковою. Суд не може перебирати на себе функцію призначення та нарахування премії замість органу, на якого покладені такі повноваження. Суд не може втручатися в господарську діяльність товариства. Більш того, зазначений стороною позивача розмір премії є лише припущенням, оскільки розмір змінної винагороди/премії визначає виключно керівник. Зважаючи на твердження відповідача щодо невиплати спірної частини премії за 2021 рік іншим працівникам, відсутності відповідних наказів про таке нарахування та виплату, а тому вимоги позивача в цій частині є передчасними. Окремо суд зауважує, що дійсно приписами\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Водночас саме по собі положення\~ст. 116 КЗпП України\~не є безумовною перепоною для погодження сторонами в добровільному порядку виплати залишку премії. При цьому суд виходить з того, що роботодавець (роботодавець - фізична особа) не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами (ст. 97 КЗпП України). У даному конкретному випадку наявна обопільна згода сторін. Суд не надає оцінку колективному договору відповідача АТ «Укртрансгаз», незважаючи на покликання у позові, адже такий відсутній у матеріалах справи. Стороною позивача про наявні труднощі у наданні колективного договору не заявлено, з клопотанням про його витребування до суду не зверталась. Наявні у справі відповіді органів Міністерства соціальної політики України (Мінсоцполітики), Державної служби України з питань праці та Міністерства економіки (Мінекономіки) з покликанням на можливі майбутні перевірки за зверненнями про порушення трудового законодавства не є належними доказами у розумінні\~ст. 77 ЦПК України, адже не спростовують та не підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у даній справі. Інші докази у матеріалах справи відсутні. За правилами ч. 1\~ст. 188 ЦПК України\~похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Оскільки підстав для стягнення залишку для річної премії не встановлено, а тому відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні як похідної вимоги. Доводи позивача, який користується правовою допомогою адвоката, не підтверджені об`єктивними доказами, зводяться до власного суб`єктивного бачення обставин справи. Сам факт звернення позивача до суду не свідчить про порушення його прав, таке підлягає доказуванню у встановленому законом порядку, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд у даному випадку погоджується із твердженнями відповідача, які є слушними. Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, за якими суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог та наданих ними доказів, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов переконання про відсутність правових підстав для задоволення позову. При розгляді даної справи судом не встановлено порушення, невизнання чи оспорення відповідачем трудових прав позивача. У матеріалах справи відсутні відомості, що б доводили протилежне та спростовували даний висновок суду, який узгоджується із такими засадами цивільного законодавства/судочинства як верховенство права, справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 ЦК України,\~ст. 2 ЦПК України). Окрім цього у зв`язку із відмовою в позові судові витрати до відшкодування позивачу не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Outcome: dismissed