Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

17.11.2022 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування в собі Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. Позов обґрунтовується тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, в яких у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , батьком якого в свідоцтві про народження зазначено відповідача. 08.09.2016 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у Солом`янському районному в місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2311. На момент подання позову, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем виділені в окреме провадження. Сім`я проживала в квартирі відповідача, за адресою: [ADDRESS] . Протягом останніх двох років сімейне життя між позивачкою та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні уявлення на шлюб. Відповідач систематично нехтував сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої, сприятливої морально-психологічної атмосфери. З ініціативи відповідача постійно виникали сварки, свідком яких постійно була їхня малолітня дитина, що тяжким чином впивало на її психічний стан та кожен раз спричиняє позивачці та доньці душевні страждання. Крім того, відповідач припускався до аморальних вчинків, будучи в нетверезому стані, допускав фізичні образи, що виражалися в рукоприкладстві, навіть в присутності доньки. Після останньої сварки у позивачки зламана щелепа. За наслідками завдання позивачці вказаних тілесних ушкоджень відкрито кримінальне провадження за завдання умисного - середньої тяжкості тілесного ушкодження. Дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрований відповідач, однак з 04 листопада 2022 року позивачка з дитиною фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , яку позивачка винаймає за договором оренди житлового приміщення. Позивачка працює, зареєстрована в державному реєстрі фізичних-осіб підприємців, здійснює підприємницьку діяльність та має достатній заробіток для забезпечення дитини всім необхідним. Позивачка постійно слідкує за здоров`ям дитини. Донька відвідує дитячий садочок, облікована в медичних установах. Відповідач матеріально не допомагає, коштів на утримання дитини не має та не надає. Позивачка щодо доцільності визначення місця проживання дитини з нею зазначає, що тільки вона повністю опікується інтересами і потребами доньки, займається її вихованням, слідкує за її розвитком та здоров`ям. Може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Враховуючи викладене, просить визначити місце проживання дитини з нею за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. 06.03.2023 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.03.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 12.04.2023 до суду від третьої особи - Органу опіки та піклування в собі Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов лист з доданим документом, згідно якого відсутні правові підстави розгляду питання про надання до суду висновку щодо роз`яснення спору стосовно визначення місця проживання дитини - малолітньої [PERSON] , оскільки батько дитини надав заяву в якій не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. 28.04.2023 до суду від представника позивачки надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності та просили справу призначити до розгляду по суті. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачка подала через канцелярію суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі та без участі її представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив. Третя особа у судове засідання також не з`явилася, на адресу суду надійшов лист, згідно якого відсутні правові підстави розгляду питання про надання до суду висновку щодо роз`яснення спору стосовно визначення місця проживання дитини - малолітньої [PERSON] , оскільки батько дитини надав заяву в якій не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, а також заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . 08.09.2016 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у Солом`янському районному в місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2311. Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 05.04.2023 шлюб між сторонами було розірвано. Дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрований відповідач. Однак, з 04 листопада 2022 року позивачка з дитиною фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , яку позивачка винаймає за договором оренди житлового приміщення. Позивачка працює, зареєстрована в державному реєстрі фізичних-осіб підприємців, здійснює підприємницьку діяльність та має достатній заробіток для забезпечення дитини всім необхідним. Позивачка постійно слідкує за здоров`ям дитини. Донька відвідує дитячий садочок, облікована в медичних установах. Відповідач матеріально не допомагає, коштів на утримання дитини не має та не надає. Позивачка щодо доцільності визначення місця проживання дитини з нею зазначає, що вона повністю опікується інтересами і потребами доньки, займається її вихованням, слідкує за її розвитком та здоров`ям. Може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. За положеннями ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. При цьому, згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Так, з матеріалів справи вбачається та підтверджено належними та допустимими доказами зі сторони позивача і не заперечувалося відповідачем, що малолітня [PERSON] проживає з матір`ю, відвідує дитячий садочок, облікована в медичних установах. Мати дитини - [PERSON] працевлаштована зареєстрована в державному реєстрі Фізичних осіб-підприємців. Здійснює підприємницьку діяльність та має достатній заробіток для забезпечення дитини всім необхідним, що підтверджується копією виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім того, від служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов лист, з якого вбачається, що відсутні правові підстави розгляду питання про надання до суду висновку щодо роз`яснення спору стосовно визначення місця проживання дитини - малолітньої [PERSON] , оскільки батько дитини надав заяву в якій не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають саме як сім`я, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а, перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Суд звертає увагу також на те, що в Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, наголошується, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 Конвенції, визначено правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини, при цьому діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Відповідно до ч. 4 ст. 150 СК України батьки повинні поважати дитину. Статтею 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Тобто, можна зробити висновок, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама прагнула до них. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. [PERSON] - батько дитини, відносно якої розглядається питання щодо визначення місця проживання, в поданій ним заяві до Органу опіки та піклування в собі Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації не заперечував проти визначення місця проживання їх дитини з матір`ю. При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої дитини за Сімейним кодексом України поняття місця проживання має інший зміст. Це - не конкретна адреса, а саме особа, з якою має проживати дитина. Дана позиція узгоджується також зі змістом ст. 33 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за якими кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання на її території, а «прив`язування» одного з батьків, з яким вирішено залишити проживати дитину, до проживання за конкретною адресою безпосередньо суперечить вищевказаному конституційному принципу вільного вибору місця проживання. Виходячи з вимог чинного законодавства та наявних у справі доказів, суд вважає, що проживання дитини з матір`ю буде відповідати її інтересам, а тому вимога позивача підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у розмірі 1 984,80 грн., сплачений позивачкою при зверненні до суду.

Outcome: approved