Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

У вересні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 19 лютого 1999 року Московським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, актовий запис №143. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що з 19 лютого 1999 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Протягом останніх шести років вони остаточно припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, у них відсутні спільні інтереси, мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втратили почуття любові один до одного, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, тому шлюб потрібно розірвати. 03 жовтня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовільнити, шлюб розірвати, додатковий строк на примирення просила не надавати. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, строк на примирення просив не надавати, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. Сторони по справі з 19 лютого 1999 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 19 лютого 1999 року Московським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, актовий запис №143. Під час державної реєстрації позивачка не змінила прізвище (а.с.4). Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали припинення сімейно-шлюбних відносин, втрата почуття любові, взаємоповаги, примирення між сторонами неможливе. За змістом ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст.\~56\~СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст.\~112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved