Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася\~в суд\~із позовом\~до [PERSON] про визнання попереднього договору, який укладений\~25.05.2023\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] дійсним з моменту укладення. В обгрунтування доводів зазначає, що попередній договір купівлі-продажу був укладений 25.05.2023 року між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого сторони зобов`язувалися у строк (обумовлений п.5.1) укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач зобов`язувався купити зазначений житловий будинок та сплатити його вартість. Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального окуругу Ляшенко А.Г., зареєстровний у реєстрі за №981. Вказує, що укладення та нотаріальне посвідчення основного договору мало здійснитися не пізніше 01.08.2023 року. Вимоги мотивує тим, що відповідачем умови попереднього договору купівлі-продажу майна у встановлений строк не виконані, майно у власність позивача не передане, основний договір не укладений. Позивач просить суд визнати попередній договір, укладений 23.05.2023 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним. Визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Судовий збір, сплвчений за подання позовної заяви стягнути з відповідача. Суд своєю ухвалою від 06.10.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначив судовий розгляд справи без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначено на 13:30 годину 31.10.2023 року. Позивач подала\~до суду\~заяву (вх.№8546)\~ про\~розгляд справи\~у її\~відсутності.\~Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач відзив (заперечення) на позовну заяву не подав. До суду подав заяву (вх.№8662) про розгляд справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову у повному обсязі. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Суд проводить розгляд справи за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України\~- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОБСТАВИНИ УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ. В частині\~вимоги позивача\~про визнання\~договору дійсним, суд зазначає таке. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України - попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. За ст. 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, які визначено законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди) Відповідно до ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами; ст.631 ЦК України - договір набирає чинності з моменту його укладення. Судом встановлено, що попередній договір купівлі-продажу між між [PERSON] та [PERSON] укладений 25 травня 2023 року, згідно якого сторони зобов`язувалися у строк (обумовлений п.5.1 цього попереднього договору) укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач зобов`язувався купити зазначений житловий будинок та сплатити його вартість у розмірі 250000 грн. Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального окуругу Ляшенко А.Г., зареєстровний у реєстрі за №981. Укладення та нотаріальне посвідчення основного договору мало здійснитися не пізніше 01 серпня 2023 року. Судом встановлено, що сторони попереднього договору купівлі-продажу будинку від 25.05.2023 року визначили таким договором істотні умови: щодо предмету договору, об`єкту продажу, ціни продажу та взаємних прав та обов`язків сторін, тобто сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору купівлі-продажу. Відповідно ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд визнає такий договір дійсним (правова позиція Верховного Суду України, постанова від 06.09.2017 року, справа № 754/2339/16-ц; "однією з умов застосування ч.2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин"). З огляду\~на вищенаведені\~правові норми\~та подані\~до суду\~докази,\~враховуючи,\~що \~відповідачем умови\~попереднього договору\~купівлі-продажу\~майна у\~встановлений строк\~(не\~пізніше 01.08.2023\~року)\~не виконані,\~майно у\~власність позивача\~не передане,\~основний договір\~не укладений,\~що дійсність\~даного договору\~сторони не\~заперечують,\~суд доходить\~висновку,\~що вимогу\~позивача щодо\~визнання попереднього договору, укладеного 23.05.2023 року між [PERSON] та [PERSON] дійсним необхідно задовольнити. В частині\~вимоги позивача\~про визнання\~права власності, суд зазначає таке. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3, 4 ст.334 ЦК України - право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме на майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до Закону. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З огляду\~на вищезазначене,\~враховуючи,\~що позивачем\~доведені обставини\~на які\~вона посилається\~в позовній\~заяві належними\~та допустимими\~доказами,\~позивач позбавлений\~можливості вчиняти\~правочини щодо\~належного їй\~майна,ухиляння відповідача від нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу порушує суб`єктивні права позивача, що відповідач заперечень немає щодо задоволення позову та щодовизнання\~права власності\~не порушує\~прав чи\~інтересів будь-яких\~інших осіб,\~суд доходить\~висновку,\~що позовні\~вимогу про\~визнання права\~власноті необхідно\~задовольнити,\~шляхом визнання\~за позивачем права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на перевірені в судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі. Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved