Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

20 вересня 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. У своїй заяві позивач зазначив, що відповідачка від зареєстрованого шлюбу зі [PERSON] має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Фактично з народження хлопчик проживає та виховується із бабою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , де перебуває і на даний час. Баба піклується про внука, забезпечує його одягом, продуктами харчування, лікуванням та навчанням. Відповідно до інформації Пронозівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів від 21 серпня 2023 року [PERSON] закінчив 4 клас та переведений до наступного. У 3 класі учень за заявою матері залишився на другий рік, навчання дається дитині важко, хоча школу відвідує охоче. Баба піклується про дитину, забезпечує його речами та шкільним приладдям, контролює шкільний процес, постійно комунікує із класоводом. З боку матері контролю за навчанням та вихованням сина немає, вона не розуміє, що син потребує посиленої уваги матері у навчанні. Саме тому адміністрація школи і звернулася до служби у справах дітей виконкому Градизької селищної ради із повідомленням про учня [PERSON] , який фактично залишився без батьківського піклування. Під час перевірки (акти від 11 травня 2023р. № 93, від 25 липня 2023р.№ 150) встановлено, що дитина дійсно постійно проживає із бабою [PERSON] , яка створила для дитини належні санітарно - гігієнічні умови, забезпечила внука шкільним приладдям та одягом. Дитина взята на облік служби у справах дітей як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, в зв`язку із невиконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків (наказ від 12 травня 2023 р. № 81). Мати [PERSON] виявлена у сім`ї співмешканця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де проживає і на даний час. Встановлено, що санітарно - гігієнічні умови задовільні, але у будинку речі у занедбаному стані, сморід від сечі, запах грибка на стінах. Фактично [PERSON] проживає із співмешканцем та його матір`ю, всі вживають алкоголь та характеризуються негативно, для дитини місце відсутнє, бо хлопець ніколи не проживав за вказаною адресою. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що мати не заперечувала, остання власноруч написала заяву про бажання виправитися (заява від 11 травня 2023 р.), але позитивний результат відсутній. На засіданні виконавчого комітету Градизької селищної ради від 01 червня 2023 р. № 26 матір визнано такою, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків та надано термін для виправлення. Матері рекомендовано звернутися із сином до Комунальної установи „Глобинський інклюзивно - ресурсний центр" Глобиської міської ради для обстеження та отримання консультації фахівців, в зв`язку із виявленими інтелектуальними порушеннями хлопчика. Але відповідно до характеристики Пронозівського старостинського округу від 02 серпня 2023 р. №217 позитивні зрушення у поведінці матері відсутні, зобов`язання не виконані, що вказує на те, що [PERSON] фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків стосовно сина. При повторному відвідуванні матері встановлено факт перебування матері у стані алкогольного сп`яніння, що остання підтвердила, санітарно - гігієнічні умови помешкання незадовільні, відсутнє утримання та виховання дитини, матеріальна допомога у підготовці до нового навчального року з боку матері відсутня. Вказані факти зафіксовані у протоколі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення прав дитини (копія протоколу №968252 від 31 серпня 2023 р.). Виходячи з вищевикладеного, виконавчий комітет Градизької селищної ради як орган опіки та піклування вважає, що громадянка [PERSON] , [INFO] , свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно виховання та утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу не піклується про життя та здоров`я дитини, вона не бажає змінювати свій спосіб життя, утримувати та виховувати дитину. Всі ці факти вказують на винну поведінку матері щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків, тому вона заслуговує на позбавлення батьківських прав стосовно сина. В даному випадку вказані заходи будуть доцільними та такими, що відповідають інтересам малолітнього. Висновок затверджений на засіданні виконавчого комітету Градизької селищної ради 28 липня 2023 року (рішення № 17 додається). Посилаючись на викладене, позивач вважає, що [PERSON] , [INFO] , свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно виховання та утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . У судове засідання представник позивача не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідачка в підготовче засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду справи, надала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Позов визнає повністю. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] . Згідно характеристики виконавчого комітету Градизької селищної ради №217 від 02.08.2023 року відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Вона має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво серія [NUMBER] , видане Пронозівською сільською радою Глобинського району Полтавської області 24 лютого 2012 року). Батько дитини [PERSON] помер [INFO] . Малолітній проживає разом із бабою [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] , яка з народження забезпечує дитину. У своєму будинку створила всі необхідні умови для повноцінного розвитку внука. Мати [PERSON] проживає із співмешканцем за адресою: [ADDRESS] . Характеризується негативно, вживає спиртні напої, не працює, має випадкові доходи від найму у жителів села. Дитиною не цікавиться, матеріально не утримує, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Мати неодноразово була попереджена старостою Пронозівського старостинського округу про наслідки вживання алкоголю та неналежного виконання батьківських обов`язків, але позитивні результати відсутні. Дитина не може повноцінно проживати та виховуватися матір`ю. Згідно рішення виконавчого комітету Градизької селищної ради №26, від 01.06.2023 р. визнали [PERSON] , такою, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків та попередили про можливість позбавлення її батьківських прав. Відповідно до висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Градизької селищної ради Кременчуцького району за №17 від 28.07.2023 року, вказано про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина. Згідно пояснень свідків [PERSON] проживає з бабою [PERSON] . Мати проживає окремо від сина зі співмешканцем [PERSON] , вони не працюють, вживають спиртні напої і не допомагають утримувати дитину. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Разом з цим, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини підтверджені належними та допустимими доказами. Також, як встановлено судом та слідує із заяви самої відповідачки, вона визнає позовні вимоги та згодна на позбавлення батьківських прав відносно неї. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дітей в матеріалах справи наявні. Позивачем доведено, що поведінка відповідачки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збіг життєвих обставин, які склалися навколо неї. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 753/2025/19 вказав, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батька до дитини. Позивачем доведено, що поведінка відповідачки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками та наявністю в її діях вини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved