Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

20.04.2023 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернувся адвокат Петренко П.І. від імені та в інтересах [PERSON] із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У позові посилається на те, що постановою Постановою Житомирського апеляційного суду від 21.03.2023 року № 285/5750/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за фактом ДТП, яка мала місце 25.02.2022 року. Постанова набрала законної сили. У результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Mazda СХ-7, д.н.з. [NUMBER] , який був під керуванням [PERSON] та належить їй на праві приватної власності. Згідно звіту №18/78.01.23 від 16.01.2023 року про оцінку вартості матеріального збитку вартість матеріального збитку становить 478320 грн. 22.02.2023 року ПАТ УПСК здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 127400 грн. За відрахуванням вартості транспортного засобу у пошкодженому стані 158785,46, завдана матеріальна шкода становить 192534,54 грн., яку позивач просить стягнути із відповідача на свою користь. Окрім цього, просить стягнути на свою користь судові витрати. Позивач та його представник у судовому засіданні не з`явились. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Головня В.П. заперечили проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] зазначив, що не вважає себе винуватцем ДТП. Адвокат Головня В.П. заперечив проти суми позову, зазначив, що вона є занадто підвищеною, та вказаний транспортний засіб позивача не коштує такої суми. Суд, заслухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 25.02.2022 року, об 11 год. 05 хв. [PERSON] на а/д М-06 Київ-Чоп, на 213 км +840 м в с. Кропивня, Новоград-Волинського району, керуючи автомобілем ИЖ2707-230 д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку та при зміні напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, чим спричинив зіткнення з автомобілем Mazda CX-7 д.н.з. [NUMBER] , що рухався у попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження (а.с. 10-12). Автомобіль VMazda CX-7 д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією технічного паспорта на транспортний засіб (а.с. 7). Відповідно до звіту №18/78.01.23 від 16.01.2023 року про оцінку вартості матеріального збитку вартість матеріального збитку становить 478320 грн. (а.с. 13-20). Згідно вказаного звіту ринкова вартість транспортного засобу після пошкодження становить 158785,46 грн. 22.02.2023 року ПАТ УПСК здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 127400 грн. (а.с. 21). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач на підтвердження завданих збитків надав звіт №18/78.01.23 від 16.01.2023 року про оцінку вартості матеріального збитку. Відповідач, у свою чергу не надав доказів на спростування суми завданих збитків. Отже, згідно вищевказаного звіту вартість матеріального збитку становить 478320 грн. За відрахуванням сплаченого страхового відшкодування у розмірі 127400 грн. та вартості транспортного засобу у пошкодженому стані у розмірі 158785,46 грн. завдана матеріальна шкода становить 192534,54 грн., яку слід стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Окрім цього, позивачем було сплачено за звернення до суду судовий збір у розмірі 1963,86 грн. (а.с. 6). Оскільки відповідач [PERSON] являється інвалідом ІІ групи, то в силу ЗУ Про судовий збір, сплачений позивачем судовий збір підлягає компенсації на її користь за рахунок державного бюджету(а.с. 6). Окрім заявлених вимог позивач просить стягнути на її користь з відповідача витрати на правову допомогу, яка, згідно матеріалів справи, становить 10 тис грн. Суд не вбачає підстав для повного задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10 тис з наступних причин. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано: Договір про надання правової допомоги № 24/22 від 15.12.2022 року укладений між [PERSON] та адвокатом Петренко П.І., Додаткова Угода № 1/23 від 04.04.2023 року, Акт приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги від 07.04.2023 року, Квитанція до прибуткового касового ордеру. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного\~Суду України\~від 30.09.2009\~року №\~23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial