Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про встановлення факту правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , 1954 року народження. [INFO] її чоловік помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, 2-х сараїв, гараж, підвал, баня, вбиральня, огорожа, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивачка звернулась до Біляївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від померлого чоловіка, на що отримала Лист № 1957/02/К/ від 05.07.2023 року, про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину. Відмова полягає в тому, що в Свідоцтві про смерть чоловіка прізвище, ім`я та по батькові померлого зазначено « [PERSON] ». Натомість у Свідоцтві про право власності на житловий будинок, прізвище, ім`я та по-батькові власника зазначено в родовому відмінку « [PERSON] ». Також в даному листі було зазначено, що згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» від 28 серпня 2015 року за №516-вих, з якої вбачається, що державна реєстрація права власності на житловий будинок під [ADDRESS] , не проводилась. На цих підставах позивачці було рекомендовано звернутись до суду за наявних розбіжностей, а саме: в написані по-батькові спадкодавця в документах, що б підтвердити права власності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на житловий будинок під [ADDRESS] , а також визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування на спадкове майно а саме: житловий будинок, загальною площею 86,6 кв. м., та житловою площею 33,5 кв. м, 2 сараї, підвал, баня, вбиральня та огорожа. У зв`язку з вищевикладеним, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04.08.2023 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання та витребувано у Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області копію спадкової справи № 503/2022, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . До підготовчого судового засідання позивачка не з`явилася, але надала до суду заяву, в якій позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі та розглянути справу без її участі (а.с. 58). Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, але від Біляївського міського голови до суду надійшла заява, зі змісту якої вбачається, що Біляївська міська рада не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу без участі їх представника (а.с. 31). До підготовчого судового засідання треті особи [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, але надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги позивачки визнають та просять задовольнити (а.с. 56-57, 59). Представник Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області до підготовчого судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.11.1977 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.11.1977 року (а.с. 5). Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». 24.02.2006 року на підставі рішення виконкому Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 74 від 24.02.2006 року, виконкомом Майорівської сільської ради Біляївського району Одеської області видане свідоцтво про право власності на житловий будинок, відповідно до якого Майорівська сільська рада посвідчує, що об`єкт в цілому, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить [PERSON] на праві приватної власності. В цілому складається з однієї будівлі та надвірних споруд: сарай, сарай, гараж, підвал, баня, вбиральня, огорожа (а.с. 8). [INFO] помер [PERSON] , відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.07.2022 року (а.с. 7). У зв`язку з чим, в межах встановленого законом строку, позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області. На підставі вищевказаної заяви в справах Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області - державним нотаріусом Грабовенко-Ворсуляк Д.М. була заведена спадкова справа № 503/2022 (а.с. 37-52). Однак листом № 1957/02/К від 05.07.2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та зазначено про наявність розбіжностей у наданих документах, а саме: у свідоцтві про смерть прізвище, ім`я та по батькові померлого зазначено « [PERSON] », натомість у Свідоцтві про право власності на житловий будинок, прізвище, ім`я та по-батькові власника зазначено в родовому відмінку « [PERSON] ». Також в даному листі було зазначено, що згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» від 28 серпня 2015 року за №516-вих, з якої вбачається, що державна реєстрація права власності на житловий будинок під [ADDRESS] , не проводилась. На підставі викладеного, у зв`язку з наявними розбіжностями в написанні по-батькові спадкодавця в документах, їй не може бути видано Свідоцтво про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутись до суду з питання підтвердження права власності (а.с. 16). Згідно посвідчення водія [PERSON] вбачається, що по-батькові зазначено « [PERSON] » (а.с. 19). Згідно п. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, визнання права власності є самостійним майновим правом та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову зареєструвати вказане майно, не може бути захищене в інший спосіб. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи те, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації та виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформленого свідоцтва на право власності на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцю оформити свідоцтво про право на спадщину, тому вона змушена звернутись з позовом до суду. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4\~ст. 206 цього ж Кодексу\~(у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову). Враховуючи викладене, звертаючи увагу на заяву відповідача про визнання позову, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позовна заява [PERSON] обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Outcome: approved