Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

02.08.2023 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.10.2005 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось через протирічливість поглядів на життя, останнім часом подружніх стосунків з відповідачем вона не підтримує, вони окремо проживають, спільного господарства не ведуть, в подальшому сенсу підтримувати сімейні відносини немає, а тому шлюб носить формальний характер, примиренні між ними не можливе, а тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд шлюб розірвати. 07.09.2023 року винесено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, та розгляд справи за його відсутності. Перевіривши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з такого. 07 жовтня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 313, що підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] . Від спільного проживання та шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини виданого Виконкомом Української міської ради Київської області 11.04.2007 року серії [NUMBER] . Подружні відносини фактично перестали існувати, втрата почуття любові, взаємоповаги один до одного, відсутнє взаємопорозуміння. Із позову, заяв сторін, поданих на адресу суду встановлено, що подальше спільне проживання між ними є неможливим, сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що відносини, які склалися між подружжям, вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливим, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище [PERSON] . Враховуючи заяву позивачки судові витрати слід залишити стягнути з відповідача.

Outcome: approved