Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] , заінтересована особа: Приватний нотаріус Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області, [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу (договору купівлі-продажу). В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 28 липня 1999 року заявницею було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] . Зазначений договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області Ністратовою Р.І. та зареєстровано у реєстрі за №579. При оформленні документів на будинок у реєстрі прав на нерухоме майно, заявниця виявила, що при посвідченні приватним нотаріусом договору купівлі-продажу, остання допустила технічну помилку надрукувавши прізвище заявниці « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Належність їй зазначеного документу підтверджується правовстановлюючими документальними доказами, а саме: паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків, свідоцтвом про шлюб, де її прізвище правильно зазначено українською мовою як « [PERSON] ». [PERSON] просить суд встановити факт належності їй договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS] від 28 липня 1999 року серія АВА №607794, посвідченого приватним нотаріусом Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області Ністратовою Р.І. та зареєстровано у реєстрі за №579. У судове засідання заявниця не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. На задоволенні заяви наполягають у повному обсязі. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про розгляд справи за їх відсутності суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з огляду на наступні встановлені факти та обставини. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У судовому засіданні встановлено, що 28 липня 1999 року заявницею було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] . Зазначений договір купівлі-продажу посвідчено приватним нотаріусом Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області Ністратовою Р.І. та зареєстровано у реєстрі за №579. Однак при оформленні документів на будинок у реєстрі прав на нерухоме майно, заявниця виявила, що при посвідченні приватним нотаріусом договору купівлі-продажу, остання допустила технічну помилку зазначивши прізвище заявниці « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] », що у свою чергу ставить під сумнів належність заявниці вказаного документу та як наслідок позбавляє її можливості зареєструвати право власності в реєструючи органах та отримати відповідний Витяг. Належність вказаного документу заявнику, підтверджується дослідженими у судовому засіданні копіями документів, а саме: копією паспорта серії [NUMBER] , виданого Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області 5 травня 2001 року, дублікатом картки фізичної особи-платника податків, копією трудової книжки, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] відповідно до яких вбачається, що прізвище заявниці українською мовою правильне « [PERSON] ». Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. П. 1 Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає встановити факт, що договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] від 28 липня 1999 року серії АВА №607794, посвідчений приватним нотаріусом Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області Ністратовою Р.І. та зареєстрований у реєстрі за №579 дійсно належить [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved