Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до Кам`янець-Подільської міської ради про визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що матері позивачки [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою 09 травня 1957 року за № 2048, зареєстрованого в Кам`янець-Подільському МБТІ 27.05.1957 р. за № 47/4 належав цегляний будинок жилою площею 44,5 кв.м. з надвірними будівлями до нього, що знаходиться в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 836 кв.м. 23 лютого 1982 р. між позивачкою та матір`ю був укладений договір купівлі-продажу за яким [PERSON] придбала в матері, [PERSON] , зазначений житловий будинок. 10 березня 1982 р. на підставі договору дарування позивачка подарувала частину зазначеного жилого будинку, який має загальну жилу площу 44,5 кв.м. дружині свого рідного брата [PERSON] . В подальшому на підставі рішення виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 24 березня 1983 р. за № 103 прибудувала прибудову - кухню до житлового будинку загальним розміром 4,0 х 5,0 м. Позивачка користується будинком з 4 серпня 1982 р., брат з сім`єю з 1985 року в будинку не проживає так як переїхав на постійне місце проживання в м. Калінінград рф, де помер в 1996 році. Зі слів знайомих їй відомо, що [PERSON] також померла. На даний час спадкоємців майна брата не має, так як дружина також померла, а дітей в нього не було. З 1985 р. позивачка відкрито володіє і користується часткою будинку, яка належала і [PERSON] . Просить визнати за нею право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] та складається з житлового будинку з прибудовами літ. А-І загальною площею 96,7 кв. м., житловою площею 47,5 кв. м. з надвірними будівлями та спорудами підвал літ. пд., гараж літ. «Г», огорожа літ. «N», ворота літ. «N1», який належав [PERSON] , на підставі договору договору дарування від 06.08.1985 року, №2255, зареєстрований 07.08.1985 р. №3-655. Рух справи. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12.06.2023 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 14.09.2023 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача, позов підтримує, просить задовольнити. Представник Кам`янець-Подільської міської ради сдове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу №695 від 23 лютого 1982 року [PERSON] продала [PERSON] на підставі рішення виконкому Кам`янець-Подільської міської ради від 19.08.82 р. за № 66 цегляний житловий будинок жилою площею 44,5 кв.м., з надвірними будівлями до нього в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 836 кв.м. Право власності [PERSON] зареєстровано Кам`янець-Подільським МБТІ 16.02.1982 р. На підставі договору дарування від 10 березня 1982 року [PERSON] подарувала [PERSON] частину цегляного житлового будинку, загальною площею 44,5 кв.м., який знаходиться по [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 836 кв.м. В користування обдарованої перейшла частина будинку, що складається з двох кімнат жилою площею 13,1 кв.м., 14,03 кв.м., коридору площею 1,6 кв.м. та частини погреба. Рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради № 103 від 24.03.1983 р. дозволено [PERSON] прибудувати кухню до житлового будинку по [ADDRESS] загальним розміром 4,0 х 5,0 м. без права компенсації при знесенні будинку. На підставі договору дарування від 6 серпня 1985 року [PERSON] подарувала [PERSON] частку жилого будинку в [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці 836 кв.м. Згідно витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, довідки-характеристики з інвентарної справи № 465 від 20.04.2023 р. житловий будинок по [ADDRESS] складається з жилого будинку А-1 з прибудовою, загальною площею 96,7 кв.м., житловою 47,5 кв.м. Житлова площа змінилась за рахунок демонтажу і встановлення печей. Згідно записів в домовій книзі [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS] з 1982 р. [PERSON] не зареєстрований. В матеріалах справи містяться квитанції про сплату [PERSON] страхових платежів за договором страхування жилих будинків, починаючи з 1985 р. по 1991 р. За інформацією позивача [PERSON] помер в 1996 році. Спадкоємців майна [PERSON] немає. Спадкова справа до майна [PERSON] . Кам`янець-Подільською державною нотаріальною конторою не заводилась. [PERSON] протягом останніх 15 років користується всіма приміщеннями будинку. Застосовані норми права. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Умови набуття права власності за набувальною давністю передбачені устатті 344 ЦК України. Згідно з вимогами частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Так, згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156 св 18) Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291 гс 18) не знайшла підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом частини першоїстатті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 листопада 2022 року у справі № 293/1061/21 (провадження № 61-4347 св 22). Судом встановлено, що власниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] , який не проживає в будинку тривалий час. За інформацією позивача [PERSON] помер в рф в 1996 року. [PERSON] більше 10 років відкрито і безперервно володіє часткою будинку, яка належала [PERSON] , проводила ремонтні роботи по підтриманню будинку в належному технічному стані, сплачувала земельний податок (копії квитанцій про оплату долучені до матеріалів справи). Позивач не належить до кола спадкоємців [PERSON] відповідно ст. 529, 530 ЦК України. Спадкоємці майна [PERSON] відсутні. Докази того, що [PERSON] , або члени його сім`ї, пред`являли вимогу [PERSON] повернути спірне майно матеріали справи не містять. Відповідно доп. 13 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнішньому володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. За нормами ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Кам`янець-Поділська міська рада як розпорядник майном територіальної громади не заперечує проти задоволення позову. Враховуючи, що [PERSON] відкрито та безперервно володіє та користується усім будинком [ADDRESS] в тому числі частиною, яка належала [PERSON] , продовжує проживати в будинку більше 10 років по даний час, що підтверджується доказами, які знайшли своє підтвердження у суді, тому, за таких обставин, позов слід задовольнити. На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 344 ЦК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України суд,-

Outcome: approved