Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 17 вересня 2006 року у відділ реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області, за актовим записом № 62. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що подружні відносини з відповідачем не підтримує, спільного господарства не веде, має різні погляди на життя та побут. Стосунки поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до остаточного їх припинення. Між ними часто виникають конфлікти та сварки, відсутні прояви любові та поваги, кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час шлюб між ними розпався та має формальний характер. Ураховуючи викладене позивачка просить суд задовольнити позов, розірвати вказаний шлюб без надання строку на примирення. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 вересня 2006 року у відділ реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції Житомирської області, за актовим записом № 62. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідачем не оспорюється те, що подружні відносини вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на життя та побут. Стосунки поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до остаточного їх припинення. Між ними часто виникають конфлікти та сварки, відсутні прояви любові та поваги, шлюб існує формально. Збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення. Вказані обставини визнані відповідачем та вважаються судом доведеними в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України. Відповідно до п.10 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21.12.2007\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. \~ Відповідно\~до ч.\~3,\~ч.\~4\~ст.\~56\~СК України\~кожен з\~подружжя має\~право припинити\~шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та інтересам їх дітей, що має істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що регулювання шлюбно - сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд, вважає встановленим, що збереження сім`ї і поновлення шлюбних відносин неможливе та суперечитиме інтересам сторін, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки. Ураховуючи викладене суд задовольняє позов та розриває вказаний шлюб. Відповідно до ст.113 СК України, позивачці після розірвання шлюбу суд залишає прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - " [PERSON] ".

Outcome: approved