Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, та просила суд встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва № [NUMBER] , виданого Миколаївським професійним торгово-кулінарним училищем від 26.07.1979 р. [PERSON] , виданого на ім`я « [PERSON] » ( [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] ). У своїй заяві [PERSON] посилається, на те, що у 2023 році, нею було подано документи на призначення пенсії за віком. Однак, при наданні необхідних документів до пенсійного фонду з`ясувалося, що в наданому свідоцтві про закінчення навчання виданому Миколаївським професійним торгово-кулінарним училищем від 26.07.1979 р., її прізвище ім`я по батькові в цьому документі записано, як « [PERSON] » тоді як в інших документах, свідоцтві про народження серії [NUMBER] та витягу про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00025558432 від 11.02.2022 р. прізвище ім`я по батькові значаться як [PERSON] . Таким чином допущені розбіжності, які не надають можливості належно оформити пенсію, за даних обставин вона вимушена звернутися до суду з відповідною заявою. Заявник у призначене судове засідання не з`явилася, проте матеріали справи містять її заяву про розгляд справи за її відсутності та просить задовольнити заяву та встановити відповідний факт. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся заздалегідь належним чином, та надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] . Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва № [NUMBER] , виданого Миколаївським професійним торгово-кулінарним училищем від 26.07.1979 р., [PERSON] , в 1978 р. вступила до Професійного торгово-кулінарного училища та в 1979 р. закінчила повний курс навчання за спеціальністю «Молодший продавець продовольчих товарів». Після закінчення курсу отримала свідоцтво на ім`я « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] прізвище ім`я по батькові зазначено як « [PERSON] ». (а.с. 8) Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00025558432 від 11.02.2022 р., наданого Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що було складено актовий запис № 324 від 08.07.1981 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, у зв`язку з чим заявник змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с. 7, 7 на звороті) Таким чином, суд приходить до висновку, що розбіжності в написанні прізвища та імені заявника є наслідком технічної помилки допущеної під час складання відповідного правовстановлюючого документу, оскільки всі наявні документи, що підтверджують особу заявника містять її прізвище ім`я та по-батькові « [PERSON] ». Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності їй свідоцтва № [NUMBER] , виданого Миколаївським професійним торгово-кулінарним училищем від 26.07.1979 р. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо звернення до пенсійного форду для оформлення пенсії з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підставі викладеного, суд вважає, що розбіжність у написанні імені заявника, виникла в результаті описки (граматичної помилки). Доводи заявника щодо зазначеного не викликають у суду будь-яких сумнівів. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги заявника законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved