Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

03.10.2022 року позивач через свого представника звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 26.12.2019 року між «Юридичний провайдер» та ТОВ «ЕОС СТИЛЬ» (первісним боржником) укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги № 26/12/2019, на суму 6 000 000,00 гривень, зі строком повернення 31.12.2020 року. Позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме надав кошти у розмірі, встановленому договором. Станом на 31.12.2020 первісний боржник виконав зобов`язання щодо повернення фінансової допомоги за Договір про надання поворотної фінансової допомоги частково у розмірі 600 000,00 гривень, а залишок неповернутої фінансової допомоги становив 5 400 000,00 гривень. Додатковою угодою від 31.12.2020 року між ТОВ «Юридичний провайдер», ТОВ «ЕОС Стиль» в особі керівника [PERSON] та [PERSON] укладено трьохсторонній Договір про переведення боргу за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №26/12/2019, за умовами якого [PERSON] взяв на себе зобов`язання щодо повернення фінансової допомоги у сумі 5 400 000 гривень у строк до 01.09.2021. Відповідачі належним чином не виконували свої зобов`язання, внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.02.2022 року у справі №756/15189/21 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичний провайдер» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про переведення боргу; та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Юридичний провайдер» заборгованість за договором про переведення від 03.03.2021 у розмірі 5 400 000,00 гривень. Тому факт порушення [PERSON] грошових зобов`язань щодо повернення фінансової допомоги за Договором про надання поворотної фінансової допомоги та Договором про переведення боргу від 03.03.2021 та факт виникнення солідарної відповідальності відповідачів за порушення зобов`язань, що виникли за вищевказаними договорами є обставинами, що встановлені рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15.02.2022. у справі №756/15189/21 та не підлягають доказуванню при розгляді справи за цим позовом. Вищезазначене рішення суду набрало законної сили, а виконавчий лист №756/15189/21 від 24.06.2022 знаходиться на примусовому виконанні у Приватного виконавця Гненного Д. А. Згідно з п. 3.1. Договором про надання поворотної фінансової допомоги зі змінами внесеними Додатковою угодою від 31.12.2020 допомога підлягає поверненню позивачу 01.09.2021. Вважає, що у зв`язку з порушенням зобов`язань відповідачами, у позивача виникло право вимагати стягнення з відповідачів інфляційні втрат та трьох процентів річних від простроченої суми за увесь період прострочення виконання грошових зобов`язань з 02.09.2021 по 30.09.2022. Станом на момент подання цього позову заборгованість відповідачів перед позивачем з врахуванням часткового примусового виконання рішення становить 5 277 075,52 грн., оскільки відповідно до Довідки Приватного виконавця Гненного Д. А. борг сплачено частково, а саме:11.07.2022 у розмірі 119 576,39 грн. та 16.08.2022 у розмірі 3 348,09 грн. У зв`язку з порушенням грошових зобов`язань відповідачами, позивач просить стягнути розмір відповідальності відповідачів за порушення виконання грошового зобов`язання щодо повернення поворотної фінансової допомоги станом на 31.08.2022 у розмірі 1 324 817 ,76 грн, в тому числі 1 164 210 ,80 грн. - інфляційні втрати, 160 606,76 грн - три проценти річних. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.10.2022 року про забезпечення позову накладено арешт на грошові кошти в межах ціни позову в сумі 1 324 817,76 грн., що належать [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08.10.2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження. У відзиві на позов представник відповідачів адвокат Федоренко І.Л. заперечував щодо задоволення позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Крім того, він зазначив, що стягнення інфляційних втрат та 3% річних у період, коли на території України було запроваджено карантин та воєнний стан заборонено Перехідними положеннями Цивільного кодексу України. У зв`язку з вищезазначеним просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечували проти розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідачів повторно не з`явився в судове засідання, посилаючись на участь у інших судових процесах. Суд ухвалив, проводити розгляд справи за відсутність, осіб, що не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26.12.2019 року між «Юридичний провайдер» та ТОВ «ЕОС СТИЛЬ» (первісним боржником) укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги № 26/12/2019, на суму 6 000 000,00 гривень, зі строком повернення 31.12.2020 року. Позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме надав кошти у розмірі, встановленому договором. Станом на 31.12.2020 первісний боржник виконав частково зобов`язання щодо повернення фінансової допомоги за Договір про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 600 000,00 гривень, а залишок неповернутої фінансової допомоги становив 5 400 000,00 гривень. Додатковою угодою від 31.12.2020 року між ТОВ «Юридичний провайдер», ТОВ «ЕОС Стиль» в особі керівника [PERSON] та [PERSON] укладено трьохсторонній Договір про переведення боргу за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №26/12/2019, за умовами якого [PERSON] взяв на себе зобов`язання щодо повернення фінансової допомоги у сумі 5 400 000 гривень у строк до 01.09.2021. Відповідачі належним чином не виконували свої зобов`язання, внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Згідно з п. 3.1. Договору поворотної фінансової допомоги № 26/12/2019, зі змінами внесеними Додатковою угодою від 31.12.2020 до цього договору, Допомога підлягає поверненню позивачу 01.09.2021. Відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання щодо повернення фінансової допомоги 01.09.2021, чим допустив порушення зобов`язань. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.02.2022 року у справі №756/15189/21, яке набрало законної сили, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичний провайдер» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про переведення боргу; та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Юридичний провайдер» заборгованість за договором про переведення боргу від 03.03.2021 у розмірі 5 400 000,00 гривень. Крім того, у вищезазначеному рішенні судом встановлено, що кошти, за зазначеними вище договорами, отримані первинним боржником ТОВ «ЕОС Стиль» єдиним учасником (засновником) якого була [PERSON] , а директором [PERSON] , які перебували в зареєстрованому шлюбі, використані на потреби сім`ї. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з листа у Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Гненного Д.А. на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження [NUMBER], з виконання виконавчого листа виданого Оболонським районним судом м. Києва на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15.02.2022 року про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Юридичний провайдер» заборгованості за договором про переведення боргу від 03.03.2021 у розмірі 5 400 000,00 гривень. В межах зведеного виконавчого провадження з відповідачів стягнуто борг11.07.2022 у розмірі 119 576,39 грн. та 16.08.2022 у розмірі 3 348,09 грн., залишок заборгованості складає 277 075, 52 грн. У відповідності до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з нормами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З огляду на те, що відповідач не повернувши суму позики в обумовлений Договором строк, чим порушив зобов`язання за Договором (ст. 610 ЦК України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої законом. Позивач заявив до стягнення з відповідачів за період з 02.09.2021 по 31.08.2022 1 164 210 ,80 грн. - інфляційних втрат, 160 606,76 грн - три проценти річних. Як встановлено судом, враховуючи умови Додаткової угоди до Договору №26/12/2019 року про надання поворотної фінансової допомоги від 31.12.2020, відповідачі мали повернути борг до 01.09.2021 включно, тому строк повернення позики є простроченим з 02.09.2021. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом враховується, що згідно з п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Відповідно до п. 14.1.257 ст. 14 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення. Таким чином, за своєю правовою природою між сторонами був укладений договір позики, а тому під час вирішення спору необхідно керуватися положеннями ЦК України, що регулюють правовідносини, які виникли з договору позики. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У постанові Верховного Суду України від 18 липня 2012 року у справі № 6-79цс12 зроблено висновок, що «договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб`єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб`єктів - учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб - суб`єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами статей 1046 - 1048 ЦК України». Тому посилання представника відповідачів на п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. не заслуговує уваги, оскільки слід розмежовувати кредитний договір та договір про надання поворотної фінансової допомоги. Згідно розрахунку наданим позивачем, який був перевірений судом, інфляційні втрати за час прострочення грошових зобов`язань за період 02.09.2021 року по 31.08.2022 року становлять 1 164 210 грн., три проценти річних за час прострочення складає 160 606,76 грн. Таким чином загальна сума заборгованості відповідачів складає 1 324 817,76 грн. Доводи представника відповідача щодо застосування до позовних вимог позовної давності, суд відхиляє з огляду на таке. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу встановлюється тривалістю у один рік. До вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат та трьох процентів річних застосовується спеціальна позовна давність. 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Крім того 15.03.2022 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено зокрема пунктом 19 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Як вбачається з матеріалів справи, термін дії Договору №26/12/2019 про надання поворотної фінансової допомоги від 26.12.2019 року з урахуванням Додаткової угоди від 31.12.2020 року та Договору про переведення боргу від 03.03.2021 року закінчився 01.09.2021 року, відтак позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вбачає необхідним позов задовольнити та стягнути з солідарно з відповідачів на користь позивача вищевказану заборгованість.

Outcome: approved