Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного 05 березня 2016 року та зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції у Закарпатській області та визначення місця проживання дітей разом з батьком. Від шлюбу народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя між ними не склалося, в силу різних непорозумінь, різниця в поглядах на сім"ю та сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Посилається на те, що проживання дітей з батьком відповідає інтересам дітей, останній забезпечує дітям належні умови проживання, займається їх вихованням, утриманням. Вказує на те, що подальше спільне життя неможливе та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дітей, шлюбні відносини припинено та спільне господарство не ведеться, шлюб носить формальний характер, вважає, що примирення не можливе. В зв"язку з вищевикладеним просить шлюб розірвати та визначити місце проживання дітей разом з батьком. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2023 року справу № 306/25591/23 (провадження № 2/306/779/23) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 12). 19 жовтня 2023 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с.15) Позивач в судове засідання не з"явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у його відсутності (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не з"явилася, надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала, просить розглянути справу у її відсутності (а.с.19). Представник третьої особи ССД Свалявської міської ради надала суду заяву про розгляд справи за наявним у матеріалах справи висновком ООП у відсутності представника У зв"язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Міжсторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися главою 11, 13 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 березня 2016 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 16, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.05.2017 року (а.с. 3). В шлюбі народилося двоє дітей : [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7,8). Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо визначення місця проживання дітей суд дійшов наступного висновку. Як вбачається із висновку про визначення місця проживання дітей з одним із батьків № 02-14/3799 від 05.10.2023 року, виданного Свалявською міською радою, ООП Свалявської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , зареєстрованим та фактично проживаючим за адресою [ADDRESS] (а.с.4-5). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності до частини третьої статті 29 Цивільного кодексу місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Суд зазначає, що вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам останніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Відповідно до ч. 4, 5 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Враховуючи, те що позивач [PERSON] повністю займається вихованням своїх малолітніх дітей, які проживають з ним, піклується про них, має постійне місце роботи та дохід, ним створені всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, та беручи до уваги ту обставнину,що сім`я фактично розпалась, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами необхідно розірвати та визначити місце проживання дітей разом з батьком.

Outcome: approved