Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області звернувся представник ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" (надалі за текстом ТОВ «БІЗПОЗИКА») до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №120314-КС-002 від 26.03.2021 року в розмірі 36 229,40 гривень та судових витрат. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 26.03.2021 року між [PERSON] та ТОВ "БІЗПОЗИКА" було укладено договір про надання кредиту №120314-КС-002. Договір був укладений в електронній формі через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця - https://my.bizpozyka.com/. Відповідно до договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 20 000, 00 гривень строком на 16 тижнів до 16.07.2021 року на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,77501351 % в день, що є фіксованою ставкою, із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 3 000,00 гривень. Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених зазначеним договором. Відповідно до п.2 договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, з урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Факт укладення кредитного договору було преюдиційно встановлено заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.07.2023 року, що набрало законної сили, а відтак вказані факти не повинні повторно доказуватись. 26.03.2021 року позивач надав відповідачці кредит у розмірі 20 000,00 гривень на картковий рахунок, що підтверджується витягом з анкети клієнта та платіжним дорученням, чим виконав свої зобов`язання. Сторонами договору строки виконання грошових зобов`язань не переносились. Станом на дату звернення з позовом до суду, в рахунок виконання грошових зобов`язань за кредитним договором з відповідачки були стягнуті кошти у сумі 4 285,60 гривень, які були перераховані позивачу приватним виконавцем, в рамках виконавчого провадження №68662598 із виконання виконавчого напису №22803 від 21.01.2022 року. У зв`язку з вищевказаним, відповідачка, станом на день звернення з позовом має заборгованість у розмірі - 36 229,40 гривень, яка складається з наступного: 15 714,40 - заборгованість за кредитом; 17 515,00 - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом; 3 000,00 - заборгованість за комісією за надання кредиту. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ "БІЗПОЗИКА". У зв"язку з вищевикладеним представник просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗПОЗИКА» заборгованість за кредитним договором №120314-КС-002 від 26.03.2021 року в розмірі 36 229,40 гривень та судові витрати. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачці час для надання відзиву на позов. Відповідачка відзиву у строки, вказані в ухвалі, так і не надала. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 26.03.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №120314-КС-002 (а.с.13). Підписанням даного Договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з договором про надання кредиту та правилами, які розміщені на сайті кредитодавця: https://my.bizpozyka.com/, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) в розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладання договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію необхідну для укладання договору. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За правилами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Стаття 627 ЦК України та ст.6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора G-7390 (електронного підпису) і був надісланий на електронну пошту відповідачки, про що свідчить ксерокопія візуальної форми послідовності дій клієнта (а.с.14). Згідно до ксерокопії платіжного доручення № 26166 (а.с.23), ТОВ "БІЗПОЗИКА" перерахувало [PERSON] грошові кошти у сумі 20 000,00 гривень згідно до укладеного кредитного договору № 120314-КС-002 від 26.03.2021 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 120314-КС-002 від 26.03.2021 року заборгованість [PERSON] за період з 26.03.2021 року по 08.08.2023 року становить 36 229,40 гривень (а.с.22). У зв`язку з порушенням майнових прав позивача внаслідок неповернення кредиту відповідачкою, позовні вимоги про стягнення кредиту, заборгованості по відсоткам та комісії з відповідачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Враховуючи вищезазначене, та те, що позивач з відповідачкою дійшли згоди стосовно всіх істотних умов при укладенні договору, з огляду на те, що умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачкою не виконані, заборгованість за цим договором не погашена, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗПОЗИКА» слід стягнути заборгованість за Договором про надання кредиту у розмірі 36 229, 40 гривень. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 147,20 гривень, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved