Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась адвокат Пеліх Євгенія Ігорівна, діючи в інтересах [PERSON] , із заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України. Заява мотивована тим, що [INFO] заявниця народила у м. Бердянськ Запорізької області дитину - [PERSON] . 03.09.2023 державним бюджетним закладом охорони здоров`я «Бердянська міська лікарня» видано медичне свідоцтво про народження заявницею дитини. Також заявницею 03.10.2023 отримано свідоцтво про народження своєї дитини [PERSON] , [INFO] , видане Сімферопольським районним відділом ЗАЦС № 3 Департаменту ЗАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим. Однак, у проведенні державної реєстрації народження дитини органом державної реєстрації актів цивільного стану України заявниці було відмовлено у зв`язку із пред`явленням нею документа про народження особи, який видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та які не є підставою для державної реєстрації народження. Вищевикладене й стало підставою для звернення заявниці до суду з вимогою встановити факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] [INFO] о 09 год. 07 хв. у м. Бердянськ Бердянського району Запорізької області, матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] , громадянка України. Також заявниця просила відомості про батька дитини внести на підставі ч. 1 ст. 135 СК України « [PERSON] , громадянин України». Ухвалою суду від 31.10.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, розгляд якої вирішено провести невідкладно. Також, даною ухвалою до участі у справі залучено в якості заінтересованої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Заявниця, її адвокат та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Враховуючи положення\~ч.\~2\~ст.\~317\~ЦПК України,\~суд постановив\~провести розглядсправи у відсутність учасників справи(ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 284, виданої 12.02.2019 Виконавчим комітетом Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, заявниця [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 03.09.2023 державним бюджетним закладом охорони здоров`я «Бердянська міська лікарня» видано медичне свідоцтво про народження серії [NUMBER] , згідно якого заявниця [PERSON] , [INFO] , у м. Бердянськ Запорізької області Російської Федерації, [INFO] о 09 год. 07 хв. народила дитину; стать хлопчик (запис вчинено російською мовою). Сімферопольським районним відділом ЗАЦС № 3 Департаменту ЗАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим, 03.10.2023 видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , згідно якого [INFO] у м. Бердянськ Запорізької області Російської Федерації народився [PERSON] , матір`ю якого записана заявниця [PERSON] , а в графі «батько» - прочерк (запис вчинено російською мовою). Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Непийводі О.І. відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини - [PERSON] на підставі пред`явлених нею документів, виданих на тимчасово окупованій території України (відмова № 1929-28.28-24 від 25.10.2023). Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року (з наступними змінами та доповненнями) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/ або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п. 2 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5), підставою для\~проведення державної\~реєстрації народження\~дитини є\~визначені центральним\~органом виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування державної\~політики у\~сфері охорони\~здоров`я\~документи,\~що підтверджують\~факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента\~України №\~64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і наразі триває. До Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, з 27.02.2022 і дотепер віднесено м. Бердянськ Бердянського району Запорізької області, яке перебуває в складі Бердянської міської територіальної громади Запорізької області. Таким чином, надати визначені центральним\~органом виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування державної\~політики у\~сфері охорони\~здоров`я документи,\~що підтверджують\~факт народженнядитини,заявниця не має можливості, оскільки дитина народилася на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України»\~тимчасово окупована\~територія України\~є невід`ємною\~частиною території\~України,\~на яку\~поширюється дія\~Конституції та\~законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Закон закріплює за державою обов`язок вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 1-1 цього Закону, тимчасово окупована\~Російською Федерацією\~територія України\~(тимчасово\~окупована територія)\~-\~це частини\~території України,\~в межах\~яких збройні\~формування Російської\~Федерації та\~окупаційна адміністрація\~Російської Федерації\~встановили та\~здійснюють фактичний\~контроль або\~в межах\~яких збройні\~формування Російської\~Федерації встановили\~та здійснюють\~загальний контроль\~з метою\~встановлення окупаційної\~адміністрації Російської\~Федерації. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених ч. 1 ст. 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав (ч. 1 ст. 1 Закону). У разі наявності виняткових обставин, коли держава позбавлена можливості здійснювати владу на частині своєї території через військову окупацію збройними силами іншої держави, воєнні дії чи повстання, або внаслідок створення сепаратистського режиму на її території, вона не втрачає своєї юрисдикції за змістом статті 1 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Ilaєcu and Others v. Moldova and Russia» від 08 липня 2004 року № 48787/99, § 333; рішення ЄСПЛ у справі «Catanand Others v. the Republic of Moldova and Russia» від 19 жовтня 2012 року №№ 43370/04, 8252/05 and 18454/06, § 109; рішення ЄСПЛ у справі «Sargasyanv. Azerbaijan» від 16 червня 2015 року № 40167/06, § 130). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8\~Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст.ст. 3, 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Практикою Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці, зокрема в рішеннях ЄСПЛ «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зокрема ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про народження особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів народження особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою ВРУ № 789-ХП від 27.02.1991, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. У відповідності до ст. 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану;\~невиконання цього\~обов`язку\~є підставою\~для покладення\~на них\~відповідальності,\~встановленої законом; у\~разі смерті\~батьків або\~неможливості для\~них з\~інших причин\~зареєструвати народження\~дитини реєстрація\~провадиться за\~заявою родичів,\~інших осіб,\~уповноваженого представника\~закладу охорони\~здоров`я,\~в якому\~народилася дитина\~або в\~якому на\~цей час\~вона перебуває; реєстрація\~народження дитини\~провадиться органом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану з\~одночасним визначенням\~її походження\~та присвоєнням\~прізвища,\~імені та\~по батькові; реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Оцінюючи надані адвокатом заявниці докази, суд виходить з того, що народження особи є юридичним фактом, що має наслідком зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Надане адвокатом заявниці медичне свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03.09.2023 та свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 03.10.2023 не створюють правових наслідків для проведення державної реєстрації народження дитини, однак є належними і допустимими доказами в розумінні ст.ст. 77-78 ЦПК України, які підтверджують факт народження дитини. При цьому, зважаючи на сукупність досліджених судом доказів, наявних в матеріалах справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дані докази не викликають сумнівів у їх достовірності. Отже, з огляду на викладене, враховуючи, що м. Бердянськ Бердянського району Запорізької області, де заявниця народила дитину, є тимчасово окупованою територією, вона з об`єктивних причин не має змоги надати визначені центральним\~органом виконавчої\~влади,\~що забезпечує\~формування державної\~політики у\~сфері охорони\~здоров`я документи,\~що підтверджують\~факт народженнядитини, для проведення державної реєстрації народження дитини. Судом прийнято до уваги, що можливість збору доказів народження особи на окупованій території, може бути істотно обмежена, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини. На підставі вищевикладеного, враховуючи сукупність наданих доказів, суд вважає встановленим факт народження [INFO] о 09 год. 07 хв. у м. Бердянськ Бердянського району Запорізької області [PERSON] сина - [PERSON] . Судом встановлено, що заявниця на час народження дитини у зареєстрованому шлюбі не перебувала; заява про встановлення факту народження дитини подана лише матір`ю. Тому, враховуючи клопотання матері дитини та положення ч. 1 ст. 135 СК України, запис про батька дитини у Книзі\~реєстрації народжень\~слід провести\~за прізвищем\~та громадянством\~матері,\~а ім`я\~та по\~батькові батька\~дитини записати\~за її\~вказівкою. Згідно із ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Outcome: approved