Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

В липня 2023 позивач звернувся до суду з указаним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 21.11.2020 року о 22 годині 10 хвилин по провулку 2-й Гранітний, 4, у м. Житомир, стався наїзд на колесовідбійник за участю автомобіля марки «HYUNDAI», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження та завдав матеріальні збитки власниці садибного (індивідуального) житлового будинку на території якого знаходився паркан [PERSON] здійснивши наїзд на колесовідбійник. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21.12.2020 в справі № 295/14485/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.\~124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340\~(триста\~сорок)\~гривень. На підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивача просить стягнути з відповідача, як з винної особи суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6285,55 грн та\~судовий збір у сумі 2684,00 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 14.08.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо зодоволення позовних вимог. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.11.2020 року о 22 годині 10 хвилин, в м. Житомир, пров. 2-й Гранітний, 4, водій [PERSON] керуючи т/з Hyundai\~Elantra\~д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на колесовідбійник, внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 21.12.2020 в справі № 295/14485/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.\~124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340\~(триста\~сорок)\~гривень. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «HYUNDAI», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201093627. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власниці садибного (індивідуального) житлового будинку, була не застрахована. Власниця садибного (індивідуального) житлового будинку [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою про виплату страхового відшкодування. Дана заява було розглянуто, а пошкодження завдані власниці садибного (індивідуального) житлового будинку автомобілем «HYUNDAI», державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі акту огляду від 30.11.2020, звіту № 7396 від 14.12.2020, страхового акту/ наказу №00386830/413, акту узгодження розміру страхового відшкодування (угода про відшкодування матеріальної шкоди) №00386830 від січня 2021 року. ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» здійснило виплату суми страхового відшкодування в розмірі 6285,55 грн, підтвердженням чому є платіжне доручення № 209993 від 25.03.2021. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2\~ст. 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, в силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України винуватість [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою судом і доказуванню не підлягає. Згідно ч. ч. 1, 2\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно п. 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За правилом п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч. 1\~ст. 6 Закону України «Про страхування»\~добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього\~Закону. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» до обов`язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке частиною 16 статті 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аналогічні приписи містяться в ч. ч. 1, 2 ст. 990 ЦК України, згідно яких страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката); страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Статтею 993 ЦК України\~та\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. До страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту. Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Верховного Суду від 25.07.2018 року в справі № 922/4013/17, від 20.03.2018 року в справі № 911/482/17, від 03.07.2019 року в справі № 910/12722/18, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. За таких обставин, встановивши, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, підтвердженням чого є постанова Богунського районного суду міста Житомира від 21.12.2020 по справі № 295/14485/20, а страховиком здійснено виплату потерпілій стороні страхове відшкодування в розмірі 6285,55 грн та стороною відповідача не спростовано розміру заподіяних збитків, завданих пошкодженням належного страхувальнику транспортного засобу, та, як наслідок розміру страхового відшкодування, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача в порядку суброгації суми виплаченого страхового відшкодування. При подачі позову до суду, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн згідно платіжної інструкції (безготівковий переказ в національній валюті) № 4098 від 17.05.2023. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд керується ч. 2 ст. 141 ЦПК України та ч. 1 ст. 142 ЦПК України та покладає на відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved