Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог вказавши, що [INFO] померла їх мати [PERSON] , яка мала трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Спадкових прав позивачами не оформлювалося, оскілки вважали, що найменший брат, який проживає в рф матиме будинок на рідній землі. [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до рф на початку 70-х років та з моменту виїзду до України не приїздив, за будинком не доглядав, його речей у домоволодінні немає, не цікавився долею домоволодіння, не сплачував комунальні та інші платежі. Позивачі з 1985 року, без реєстрації постійно проживають в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , добросовісно користуються майном, за власний кошт проводять технічні ремонти будинку та надвірних споруд, утримуючи їх в технічно справному стані, доглядають та підтримують в належному стані присадибну ділянку, сплачують всі відповідні платежі та податки за утримання вищевказаного майна. В зв`язку з вищевикладеним, позивачі звернулися до суду та просять визнати за ними право власності на житловий будинок з надвірними спорудами. Відповідно до ухвали суду від 14.09.2023 про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивачі та представник третьої особи Степанківської сільської ради до суду не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду скерував заяву про визнання позову. Вказав, що обставини зазначені в позові повністю відповідають фактичним обставинам, справу просив розглядати без його участі. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.07.1985, виданого відділом РАЦС Хацьківської сільської ради, актовий запис №42, [PERSON] померла [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.08.1951, актовий запис №2480, [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 28.04.1962, [PERSON] після одруження присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.08.1951, актовий запис №25, [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 23.12.1967, [PERSON] після одруження присвоєно прізвище [PERSON] . За інформацією з довідки Степанківської сільської ради Хацьківського старостинського округу №225/14-20 від 17.06.2023, будинок за адресою: [ADDRESS] , змінено на [ADDRESS] . Інформацією про реєстрацію права власності №42436 від 17.05.2023 вказується, що право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно довідки Степанівської сільської ради Хацького страстинського округу №127/14-20 від 11.04.2023, [PERSON] дійсно являється власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою обліковується не приватизована земельна ділянка прощею 0,15 га, право власності не зареєстроване. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 27.06.2023, у домоволодінні за адресою [ADDRESS] без реєстрації проживають [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість об`єкту нерухомості від 19.09.2023, загальна ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] становить 212106 грн. без врахування ПДВ. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст.344 ЦК), (п.9 Постанови). Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Суд зазначає, що відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та приходить до висновку, що позивачі більше 10 років відкрито, безперервно володіють вищевказаним нерухомим майном, а тому набули право власності за набувальною давністю на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що позивач просив судові витрати не стягувати з відповідача, суд вважає за можливе залишити їх за позивачем.

Outcome: approved