Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26.09.1998р. по\~ 20.06.2023 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на утриманні матері. Батько дитини, відповідач\~ [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина,\~ у poзміpi 1 / 4 частини з ycix видів заробітку (доходу) [PERSON] ,\~ але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову i до досягнення дитиною повноліття. 06.10.2023 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. (а.с.15). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. (а.с.19) Відповідно до положення ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони по даній справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] від 19.10.2011 року (а.с.5). Встановлено, що позивач та її син зареєстровані і проживають за адресою: по [ADDRESS] , що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні № 01/20/17-147 від 09.08.2023 (а.с.8). Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч.1 ст. 430 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, суд врахувує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів і його дитини, відсутність у платника аліментів на утриманні інших дітей, непрацездатних осіб, також, суд врахував, що позивач одноособово утримує дитину і зазначене відповідач визнав, не заперечив ні підстав позову, ні обставин, що викладені в позовній заяві. Обов`язок утримувати дитину є особистим, індивідуальним, а не солідарним. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved