Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

23.10.2023 року [PERSON] звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з вказаним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрований 07.11.2020 році Казанківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Підденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса ), актовий запис №30, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин 06.02.2023 року і з того часу вони мешкають окремо. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. Спільного господарства не ведуть , спільне життя з відповідачем не склалося, тому позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки їх сім`я фактично розпалася і подальше збереження сім`ї є неможливим, однак відповідач не бажає розірвати шлюб у добровільному порядку. Ухвалою суду від 24.10.2023 року відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено судове засідання з викликом сторін по справі. Позивач у судове засідання не з`явився , про місце, день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак надав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності . Відповідач в судове засідання не з`явилася за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, відзиву на позов або зустрічного позову не подала. Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] 07.11.2020 році зареєстрували шлюб у Казанківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Підденного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса ), актовий запис №30. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. Письмові доводи позивача, що видно з тексту позовної заяви, вказують на те, що сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть , спільне життя з відповідачем не склалося, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базується на неможливості подальшого збереження сім`ї, оскільки їх сім`я фактично розпалася і подальше збереження сім`ї є неможливим. Відповідач не бажає розірвати шлюб у добровільному порядку. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач відзиву на позов заперечень до суду не надає, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 СК України , особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При ухваленні рішення суд бере до уваги те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07.11.2020 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем. Шлюбні відносини у них припинилися 06.02.2023 року і з того часу вони мешкають окремо. Спільного господарства не ведуть , спільне життя з відповідачем не склалося, тому позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки їх сім`я фактично розпалася і подальше збереження сім`ї є неможливим.Відповідач не бажає розірвати шлюб у добровільному порядку. При цьому, звернення позивача до суду з цим позовом суд розцінює як відсутність його вільної згоди на перебування у шлюбі, що з урахуванням принципу його добровільності, закріпленого в ст. 24 СК України є суттєвою обставиною для вирішення судом даної справи. Сукупність досліджених судом доказів, їх оцінка свідчать проте, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При таких обставинах шлюб між сторонами слід розірвати, задовольнивши позов позивача. Прізвище дружини після розірвання шлюбу залишити,- [PERSON] .

Outcome: approved