Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

23 червня 2023 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Виконавчий комітет Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.09.2011 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.03.2015 було розірвано (справа №398/292/15-ц). Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Відповідач з моменту розірвання шлюбу жодного разу не виявив бажання бачитись із дитиною, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не сплачує аліменти, ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з нею, не дбає про її самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не дає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не цікавиться її життям. Ухвалою судді від 31.07.2023 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Копія ухвали була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 29.09.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, на позовних вимогах наполягають, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги та висновок підтримують. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.09.2011 по 30.03.2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.03.2015 про розірвання шлюбу (а.с.8, 11). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 195, [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). З копії витягу №195 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 26.04.2023 вбачається, що [PERSON] зареєстрована з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно копії висновку виконавчого комітету Приютівської селищної ради, як органу опіки та піклування від 24.05.2023 №119, комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 51 Конституції України передбачений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Аналогічна норма закріплена у ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З наданих суду доказів вбачається, що [PERSON] повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо своєї доньки, не спілкується з нею, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її життям, станом здоров`я, не відвідує, не турбується про фізичний і духовний розвиток, не надавав та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що свідчить про байдужість відповідача як до власної доньки, так і до виконання батьківських обов`язків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виховання та утримання своєї дитини та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому вимога про позбавлення його батьківських прав підлягає задоволенню. Враховуючи, що представником позивача разом із позовом подана заява про розгляд питань про розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі по 1073,60 грн.

Outcome: approved