Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що її батьком є [PERSON] . З дитинства позивач страждає на захворювання ДЦП та супутні захворювання. З часом її стан здоров`я тільки погіршувався і з 05 червня 2023 року її визнано інвалідом 1 «Б» групи безстроково. У зв`язку з хворобою [PERSON] постійно потребую медикаментозного підтримання у належному фізичному та психологічному стані, що постійно потребує витрат, пов`язаних з хворобою, а саме: щомісячно потребує вживання препаратів, вартість лише одного з яких становить 2572 грн. Одночасно з цим остання потребую масажу та реабілітації, щомісячно на це витрачається близько 2000 грн., заняття йогою 400 грн., лікувальна фізкультура - 2000 грн., витрати на переміщення (таксі) та спецхарчування 3000 грн. З серпня 2023 року позивачу призначена соціальна допомога в розмірі 4186 грн. [PERSON] проживає разом з мамою [PERSON] , яка отримує пенсію в розмірі 2520 грн. Інших джерел доходу сім`я не має, оскільки [PERSON] потребує постійного часткового догляду і у зв`язку з чим її мама не має змоги працевлаштуватися. Через вищевикладені витрати позивач гостро потребую матеріальної допомоги. Просить стягнути з відповідача на її користь на її утримання аліменти у розмірі 5000 грн, щомісячно, починаючи з дати її звернення до суду з позовом, і до набуття нею працездатності. Ухвалою суду від 13 вересня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позові. Додатково зазначила, що на даний час вона ще навчається у школі в одинадцятому класі. Батько з нею не спілкується та не надає матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, вказав, що сплачувати аліменти він не відмовляється, проте розмір аліментів який вказує позивач за великий, оскільки він ніде не працює, має тимчасові заробітки. Крім того, додатково вказав, що на даний час хворіє і сам потребує матеріальної допомоги. Також, ним ще не виплачені борги по аліментах. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] у судовому засіданні вказала, що вона як мати, цілодобово перебуває з донькою-позивачем вдома. Працювати не має можливості, оскільки доньці потрібен постійний догляд. Як позивачу виповнилося 18 років то держава перестала платити їй як матері соціальну допомогу на утримання дитини інваліда і вони залишилися проживати лише на соціальну допомогу яку сплачують [PERSON] . Позивач постійно хворіє, потребує багато коштів щомісяця на ліки, відвідує вчителів, психолога, проходить постійно курси масажу. До війни їм матеріально допомогала родичка з Росії, на даний час з нею зв`язок не підтримують. Відповідач [PERSON] фізично здоровий чоловій, інших утриманців не має, працює на будівництві, займається ремонтами приміщень. У родині відповідач має транспортний засіб, ходить гарно одягнений. На дитину у нього небуло і немає коштів на утримання. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, уважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Судом установлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). З 05 червня 2023 року [PERSON] , [INFO] , визнано інвалідом першої групи «Б» з дитинства безстроково (а.с. 7). [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 4, 6). [PERSON] отримує державну соціальну допомогу, як особа з інвалідністю з дитинства 1 групи у сумі 4186,00 грн (а.с. 9). [PERSON] перебуває на обліку у Гребінківському об`єднаному управлінні ПФУ в Полтавській області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.01.2023 по 30.06.2023 складає 14280,00 грн (а.с. 8). [PERSON] постійно потребую медикаментозного підтримання у належному фізичному та психологічному стані, що постійно потребує витрат, пов`язаних з хворобою, а саме: щомісячно потребує вживання препаратів, вартість лише одного з яких становить 2572 грн. Одночасно з цим остання потребую масажу та реабілітації, щомісячно на це витрачається близько 2000 грн., заняття йогою - 400 грн., лікувальна фізкультура 2000 грн., витрати на переміщення (таксі) та спецхарчування - 3000 грн. (а.с. 10-14), у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки, яка є інвалідом першої «Б» групи з дитинства не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться. Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. СК України зобов`язує батьків утримувати своїх непрацездатних дітей з інвалідністю навіть якщо вони досягли повноліття. Главою 16\~«Обов`язок батьків\~утримувати повнолітніх\~дочку,\~сина та\~його виконання»\~СК України регламентовано підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання. Статтею 198\~Сімейного кодексу\~України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні»). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. Згідно ст.\~200\~Сімейного кодексу\~України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. Згідно ст.\~201\~СК України щодо застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст.\~192\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Аліменти повнолітнім непрацездатним дочці, сину, які потребують матеріальної допомоги, у разі визнання їх особами з інвалідністю І, II груп присуджуються на строк інвалідності. Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання. Судом беззаперечно встановлено, що повнолітня донька сторін є інвалідом першої групи «Б» з дитинства. [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] , оскільки за станом свого здоров`я потребує постійного часткового стороннього догляду. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання непрацездатної доньки, яка потребує матеріальної допомоги у зв`язку з інвалідністю не надає. Розмір державної соціальної допомоги, як особа з інвалідністю з дитинства 1 групи, яку отримує позивач, є об`єктивно недостатнім для забезпечення належних умов проживання, харчування та лікування [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.\~192\~СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд, визначаючи розмір аліментів на повнолітню дитину-інваліда, які слід стягувати із відповідача, враховуючи встановлені вище обставини, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного кодексу України, вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення даного позову і до набуття [PERSON] працездатності, а тому позовні вимоги підлягають чстковому задоволенню. Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки щомісяця є обґрунтованим та доцільним з огляду на характер захворювання, що вимагає постійного часткового стороннього догляду. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вказана норма закону застосовується до виниклих правовідносин в силу ст. 201 СК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач відповідно до норм п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial