Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до Новоархангельського \~районного суду\~Кіровоградської області з позовом\~про розірвання\~шлюбу,\~посилаючись на\~те,\~що між\~нею та відповідачем 07 травня 2009 року було укладено шлюб в Перегонівській сільській раді Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №3. Від \~подружнього життя з сторони мають спільну неповнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] . Подальше спільне\~життя не\~склалося, через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Спільне господарство не ведеться, подружні відносини між ними припинені. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, на примирення не згодна. Просила розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, на заявлених позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Відзив від відповідача не надходив. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявних для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями вказаної статті також визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо розірвання шлюбу, які регулюються СК України. В судовому\~засіданні встановлено,\~ що сторони\~уклали шлюб 07 травня 2009 року в Перегонівській сільській раді Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 07.05.2009 року, виданим виконавчим комітетом Перегонівської сільської ради. (а.с. 7). Від подружнього\~життя \~сторони мають неповнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.07.2009 року, виданого виконавчим комітетом Перегонівської сільської ради (а.с. 8). У відповідності ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу або під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не погоджується, з відповідачем сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу, що на думку суду є неприпустимим. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сімейні відносини неможливо відновити, підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивача у справі) та чоловіка (відповідача у справі), після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 114 та ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Зважаючи на те, що на підставі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволення позовних вимог, тому понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у своєму рішенні в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому понесені витрати підлягають відшкодуванню позивачу в розмірі 50 відсотків сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved