Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей. Позов мотивований тим, що 01.07.2006 року був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося. Сторони втратили почуття взаємної любові та поваги, які служать основою для побудови сім`ї та притаманні подружжю. Сімейні відносини остаточно припинені два роки назад, спільно не проживають, спільне господарство не ведеться. Шлюб носить лише формальний характер. Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач сім`ю не забезпечує, чим ставить її в скрутне становище. Відповідач офіційно працює у Фінляндії, має стабільний дохід в розмірі 70000 грн., якого достатньо для щомісячного утримання їх спільних дітей. Проте, добровільно сплачувати аліменти на утримання дітей відповідач відмовляється. Таким чином, вважає за можливе стягнення з відповідача щомісячно аліментів на утримання дітей в частці від всіх видів доходу відповідача. Просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем; стягнути з відповідача на користь позивача щомісячно аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки від всіх доходів до досягнення [PERSON] , [INFO] , повнолітнього віку, тобто до [INFO] , але не менше ніж по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць на кожну дитину; з 30.06.2026 року щомісячно аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх доходів до досягнення ними повнолітнього віку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць на кожну дитину; стягнути з відповідача на користь позивача суми понесених судових витрат. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.09.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача при зверненні до суду з позовною заявою в інтересах позивача заявила клопотанням про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач визнає позовні вимоги щодо розірвання шлюбу у повній мірі та саму позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однак не визнає розмір аліментів, що складають за позовом 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), а з 30.06.2026 у розмірі 1/3 від усіх видів доходів, оскільки викладена в позовній заяві інформація частково не відповідає обставинам справи. В обґрунтування даного відзиву зазначає, що відповідач не заперечує щодо позовних вимог в частині розірвання шлюбу, а й підтримує їх в повній мірі, враховуючи те, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет. Сім`я вже не існує, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, оскільки суперечитиме особистим інтересам сторін. Відповідач визнає вимогу про стягнення аліментів частково, а саме готовий платити аліменти в твердій грошовій сумі, а не у частці від усіх доходів, що передбачено чинним законодавством. На даний момент відповідач ніде офіційно не працює та не має стабільного доходу, який би зміг задовольнити позовні вимоги позивача. Наразі відповідач перебуває у Фінляндській Республіці, де постійного місця роботи та стабільного доходу немає. Останнім місцем роботи було "Seasons HR Management Oy", що підтверджується строковим трудовим договором про тимчасове працевлаштування, відповідно до якого закінчення строкових трудових відносин датується 30.09.2023 року - це є посвідченням того, що наразі відповідач ніде не працевлаштований. Важливим є те, що відповідач на теперішній час знаходиться на утриманні у приймальному центрі Фінського Червоного Хреста, де зі слів відповідача він отримує грошову допомогу у розмірі 340 € щомісячно, що складає єдиний його дохід на даний момент. Саме тому, обґрунтування позивача про дохід відповідача є такими що не відповідають дійсності. Підтвердження того що відповідач отримує високий дохід у розмірі близько 70000 гривень ніякими доказами зі сторони позивача не підтверджується, а, отже, не відповідає дійсності. Разом з тим, відповідач, як батько розуміє свій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання малолітніх дітей і готовий їх платити, однак у меншій сумі. Відповідач не має наміру ухилятися від матеріального утримання своїх дітей та відзначає, що він майже кожні вихідні забирає дітей до себе, ходить з ними на прогулянки, риболовлю, до басейну, у дитячі кімнати, та інші заклади дитячого дозвілля та харчування, забезпечує за потреби одягом та іншими речами. Враховуючи це відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 9000 тисяч гривень з урахуванням 3000 гривень на кожного з дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. А з 30 червня 2026 року у розмірі 6000 гривень, з урахуванням 3000 гривень на кожного з дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. 01.07.2006 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 288 (а.с. 7). Даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню, оскільки відповідач позов у цій частині визнав, сторони спільно не проживають, сім`я розпалась та існує формально. Шлюб існує формально і тому суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, суд зазначає наступне. Судом встановлено,\~що відповідач\~записаний батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8-9). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно частини 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На час\~розгляду справи\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини віком від 6 до 18 років складає 1416 грн. 50 коп. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд лише за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З наведених вище норм права, можна зробити висновок, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Суд погоджується з позивачем та вважає за необхідне визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, а потім на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення [PERSON] та [PERSON] повноліття, оскільки позивач заявила такі вимоги, перебуває у важкому матеріальному становищі та це відповідає вимогам Закону. Судом не може бути прийнято до уваги клопотання відповідача про стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дітей у твердій грошовій сумі, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд лише за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Стаття 430 ЦПК України передбачає випадки обов`язкового і факультативного негайного виконання рішення суду. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За таких підстав, позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Крім того, положенням ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, станом на 27.10.2023 року відповідач визнав позовні вимоги частково, а саме в частині розірвання шлюбу, а розгляд справи по суті ще не відбувся, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого за позовною вимогою про розірвання шлюбу, що становить 536 грн. 80 коп. та стягнути з [PERSON] на користь позивача лише 536 грн. 80 коп. судових витрат. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути 1073 грн. 60 коп. судових витрат за позовною вимогою про стягнення аліментів. На підставі викладеного та

Outcome: approved