Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У позовній заяві зазначила, що 30 березня 2020 року близько 21-00 год. [PERSON] , керуючи справним автомобілем «Chevrolet aveo», державний номерний знак [NUMBER] , допустив порушення Правил дорожнього руху та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] батька позивача. Від отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] помер. Вина відповідача у вчинені кримінального правопорушення встановлена вироком суду, який набрав законної сили. Смертю батька позивачу завдано значної моральної шкоди, яку вона оцінює в 300000 грн. Тому позивач [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на її користь 300000 грн. на відшкодування завданої їй моральної шкоди. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу №644/7033/21 вирішено розглядати в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] також звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної вчиненням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої помер її батько - [PERSON] . Тому позивач [PERSON] просила суд стягнути з відповідача на її користь 300000 грн. на відшкодування завданої їй моральної шкоди. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу №644/7472/21 вирішено розглядати в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Розпорядженням голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої\~статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справи №644/7033/21 та №644/7472/21 також передані на розгляд до Київського районного суду м.Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2023 року цивільні справи № 644/7033/21 та № 644/7472/21 об`єднані в одне провадження. Об`єднаній справі присвоєно номер 644/7033/21. Судом також вирішено продовжувати розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Заперечення від учасників справи щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач відзиву або заперечень проти позову не подавав. Будь-яких клопотань сторони суду не подавали. Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві зазначила, що позов підтримує повністю та просить його задовольнити (т. 1 а.с.67). Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (т. 1 а.с.65). Про причини неявки не повідомив. Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Заслухавши позивача [PERSON] , дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2020 року, який набрав законної сили 16 лютого 2021 року, з врахуванням змін, внесених постановою Верховного Суду, [PERSON] засуджено за ч. 2\~ст. 286 КК\~України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки. За вироком суду [PERSON] засуджений за те, що він 30 березня 2020 року близько 21:00, керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Аveo», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , рухався по вул.Біблика в м. Харкові з боку просп. Архітектора Альошина в напрямку вул.Бекетова зі швидкістю близько 40 км/год та в районі будинку № 23, діючи необережно, порушив вимоги\~п. 12.3 Правил дорожнього руху, що вимагає у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не зменшив швидкості і не зупинив керованого ним автомобіля,внаслідок чого допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який у цей час перетинав проїзну частину дороги справа наліво по напрямку руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні. Як підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 07 квітня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому є встановленим та не підлягає доказуванню той факт, що 30 березня 2020 року ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху [PERSON] , та що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди помер [PERSON] . У зв`язку зі смертю батька позивачам [PERSON] та [PERSON] завдано значної моральної шкоди. Як зазначили позивачі, моральна шкода полягає в тому, що вони зазнали сильних фізичних, душевних та моральних страждань, були змушені протягом тривалого часу змінити звичний спосіб життя, не мали змоги працювати, що також призвело до погіршення їх матеріального становища, що посилило душевні та моральні страждання та переживання, а також призвело до істотного погіршення їх нормальних життєвих зв`язків, в тому числі з близькими родичами. Душевні моральні страждання позивачів посилювались тим, що після зазначеної ДТП відповідач намагався перекласти свою вину у скоєному на померлого [PERSON] , внаслідок чого вони мусили додатково вживати заходи для пошуку доказів, які б спростували свідчення відповідача. З моменту смерті батька та до даного часу відповідач добровільно не вчинив жодної дії щодо відшкодування спричинених матеріальних збитків, витрат на лікування, витрат на поховання батька, та навіть не вибачився перед ними за вчинене ДТП, що призвело до смерті їх батька. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦПК України моральна шкода полягає також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як передбачено ч. 3 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру завданої позивачам моральної шкоди суд бере до уваги, що вчинений відповідачем злочин, передбачений ч. 2\~ст. 286 КК\~України, є злочином, вчиненим з необережності. Суд враховує і особу заподіювача шкоди, який на час вчинення злочину був не судимою особою, мав постійне місце роботи, частково в сумі 5726,98 грн. поніс витрати на лікування потерпілого [PERSON] , що встановлено вказаним вище вироком суду. Суд також враховує, що кримінальним правопорушенням завдано непоправної шкоди у виді смерті людини. Смерть близької людини, батька, позивачам завдала значних моральних страждань. Також суд враховує, що завдана позивачам моральна шкода залишається невідшкодованою протягом тривалого часу, більше трьох років. Будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він відшкодовував позивачам моральну або матеріальну шкоду, в тому числі частково, відповідач суду не надав. Не спростував відповідач також і доводів позивачів, що він навіть не вибачився за спричинення смерті їх батькові. Враховуючи вказані обставини, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що розмір завданої позивачам шкоди складає по 100000 грн. для кожного. Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Оскільки судом встановлено, що вказану моральну шкоду завдано з вини відповідача, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь кожного з позивачів необхідно стягнути по 100000 грн. на відшкодування завданої їм моральної шкоди. Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду позивачі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не сплатили. Тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2000 грн. 00 коп. пропорційно до задоволених відносно нього вимог на користь держави.

Outcome: partial