Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що з 11.10.2015 перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, у зв`язку з чим в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. На момент подачі позовної заяви подружні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, на примирення з відповідачем він не погоджується. Тому просить розірвати даний шлюб; судові витрати просить залишити за ним. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 22.09.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судове засідання 30.10.2023 сторони по справі не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] попередньо подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити; у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи, просить вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а інші 50 відсотків стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідач [PERSON] також попередньо подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу, заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує з приводу їх задоволення. Частиною третьою\~статті 211 ЦПК України\~визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 30.10.2023 за відсутності сторін по справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позиції сторін по справі, викладені у письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997«Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 11 жовтня 2015 року зареєстрували шлюб у виконкомі Гонтівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.10.2015 (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони по справі мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.11.2021 (а.с. 5). Позивач у позовній заяві зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб існує формально, сімейні відносини не підтримують, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. На примирення позивач не погоджується. Відповідач позовні вимоги визнає, не оспорює обставини, зазначені у позовній заяві. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно зі ст.\~51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тому шлюб необхідно розірвати, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 113\~СК\~України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в частині третій статті 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ст. 142 ЦПК України, 50% судового збору за подачу позовної заяви слід стягнути з відповідача на користь позивача, іншу частину судового збору повернути позивачу із державного бюджету.

Outcome: approved