Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

20.10.2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника [PERSON] адвоката Бєліка Андрія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі\~№ №205/8749/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління-служба у справах дітей Новокодацької адміністрації Дніпровської міської ради про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. У заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 27\~000 грн. Матеріали справи містять клопотання відповідача про зменшення судових витрат, яке обґрунтовано тим, що гонорар адвоката є завищений та неспівмірний у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. У клопотанні просить зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу до 3\~000 грн. (а.с.102-106). Також 10.11.2023 року від представника відповідача надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. Заперечення обґрунтовано тим, що правнича допомога в розмірі 27\~000 грн. є дуже завищеною. У підтвердження здійсненої правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги та часу, витраченого адвокатом, що позивачем не зроблено. Також просить врахувати, що відповідач отримує заробітну плату в розмірі 6\~300 грн., а іншого доходу не має. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд розглядає питання щодо ухвалення додаткового рішення по справі без повідомлення сторін у відповідності до ч. 4\~ст. 270 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на таке. \~ \~ \~ \~У ході судового розгляду встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2023 року позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління-служба у справах дітей Новокодацької адміністрації Дніпровської міської ради, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини задоволено частково, визначено місце проживання дитини з матір`ю та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 3\~500 грн., починаючи з 19 грудня 2022 року і до повноліття дитини, у задоволенні позову в іншій частині відмовлено, стягнуто з відповідача судовий збір. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи,встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позові зазначено, що позивачем будуть заявлені до відшкодування витрати на професійну правову допомогу адвоката в розмірі 45\~000 грн., а докази витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення. У встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк представником позивача на підтвердження судових витрат позивача на правову допомогу надано: договір № 13/12-22 про надання правової допомоги від 13.12.2022 року, відповідно до якого гонорар за правову допомогу складає 27\~000 грн., акт виконаних робіт до вищевказаного договору від 16.10.2023 року, за яким робіт виконано на 27\~000 грн., квитанцію, видану адвокатом Бєліком А.С., про отримання ним 27\~000 грн., однак, яка не містить обов`язкового реквізиту дати отримання коштів. Отже, в попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат позивачем було зазначено про витрати на правову допомогу в розмірі 45\~000 грн., при цьому вказано, що інші додаткові витрати будуть заявлені в разі неправомірного використання відповідачем своїх процесуальних прав. При цьому, як вбачається з договору № 13/12-22 про надання правової допомоги від 13.12.2022 року, який було укладено до подання позову, умовами такого договору встановлено, що гонорар адвоката складає 27\~000 грн. Таким чином, позивач в попередньому орієнтовному розрахунку витрат на професійну правову допомогу зазначив завідомо завищену в півтора рази суму судових витрат. Відповідно до ч. 5 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Поважних причин зменшення цієї суми в клопотанні представника позивача не зазначено, окрім того, позивачу при поданні позову було відомо про розмір гонорару (27\~000 грн., а не 45\~000 грн.), оскільки саме такий розмір був зафіксований в договорі, укладеному до подання позову. Окрім того, суд враховує, що 12.05.2020 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі №904/4507/18, в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц), і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. На підстави викладеного, виходячи з положення ч. 5 ст. 141 ЦПК України, враховуючи складність справи, часткове задоволення позову, а також клопотання відповідача про зменшення судових витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат останньої на професійну правову допомогу частково, а саме в розмірі 5\~000 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved