Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстрований 02.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції, про що було складено відповідний актовий запис № 466. В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на даний час спільне життя з відповідачем неможливе через відсутність любові, поваги та взаємодопомоги. Подружні відносини не підтримують більше року, шлюб існує формально. Крім того, вказує, що на її утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, оскільки відповідач допомагає несистематично, тому просить суд шлюб між ними розірвати, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З\~\~матеріалів справи\~судом встановлено,\~що шлюб\~між сторонами\~укладений02.07.2004\~року Відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Луцького міського\~управління юстиції,\~про що\~було складено\~відповідний актовий\~запис №\~466,\~щопідтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 02.07.2004 року (а.с.5). В шлюбі народилися троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданим 19.04.2016 року, серії [NUMBER] виданим 19.04.2016 року та серії [NUMBER] виданим 19.04.2020 року (а.с. 6-8). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. На основі наведеного та виходячи із вимог\~ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей. Позивачка здійснює їх виховання, догляд та матеріальне утримання. Батько дитини надає допомогу несистематично. Статтею 181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із\~Законом України «Про державний бюджет на 2023 рік»\~з 01\~січня 2023\~року розмір\~прожиткового мінімуму\~для дітей від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, за змістом\~ст. 141 СК України\~батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 3\~ст. 181 СК України\~передбачено,\~що за\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. \~ Відповідно до ч.2,3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до\~суду\~з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Отже, зважаючи, що відповідач свій обов`язок по утриманню дітей належним чином не виконує, діти перебувають на утриманні матері, а також те, що відповідач офіційно працює та має постійний дохід, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти в розмірі частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу дітям у вказаному судом розмірі і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 грн. та в дохід держави 1073,60 грн. судового збору.

Outcome: approved