Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

23.08.2023 представник позивача адвокатка Столяр О. М. звернулась до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 30.06.2021 та зареєстрований в реєстрі за №255988 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 39\~208, 80 гривень з [PERSON] таким, що не підлягає виконанню, а також просить стягнути судові витрати (судовий збір). В обґрунтування\~позову послалася\~на те,\~що позивач дізнався із додатку дія про те, що відносно нього є відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису №255988 від 30.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом КМНО Остапенко Євгеном Михайловичем. Представником було здійснено адвокатський запит до приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича і не отримано відповіді. В результаті позивач ознайомився на місці у приватного виконавця з матеріалами виконавчого провадження та отримав копію виконавчого напису, а також документів підшитих до виконавчого напису, які стали підставою для вчинення виконавчого напису. Фактично із даного часу вони дізналась про те, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис за заявою відповідача. Із виконавчого напису вбачається, що виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору №103125463 від 26.02.2021 укладеного з ТОВ «Мілоан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення прав вимоги №70-МЛ/т від 07.06.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Згідно виконавчого напису борг складає 39 208,8 грн: 8 730,00 грн- заборгованість за тілом кредиту, 29 548,80 грн-заборгованість за відсотками, 930,00 грн - плата за вчинення виконавчого надпису. [PERSON] додає, що від відповідача позивач не отримував жодних листів вимог, в тому числі щодо стягнення заборгованості в безспірному порядку. Представник зазначає, що нотаріус повинен був при вчиненні виконавчого напису перевірити безспірність заборгованості та умови кредитного договору натомість нотаріусу відповідач представив документи, що вказують на те, що заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою. Відповідач не надав нотаріусу виписки по кредитному рахунку, який би міг підтверджувати суму заборгованості. Нотаріусу також не було представлено копії кредитного договору та договорів факторингу. Представник позивача вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 25.08.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд справи з викликом сторін. 02.11.2023 сторони та треті особи в судове засідання не з`явилися, Представник позивача подала заяву про розгляд даної справи у відсутності сторони позивача, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судові засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву представником відповідача подано не було. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем також у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Із рекомендованого повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками, судової повістки на 30.10.2023, 02.11.2023), які міститься в матеріалах справи вбачається, що останні повернулись із відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідач та третя особа є повідомленими про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 06 листопада 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 02 листопада 2023 року, датою ухвалення даного рішення є саме 06 листопада 2023 року в силу ч.5 ст. 268 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. 26.02.2021 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений договір споживчого кредиту №103125463, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у сумі 9000 грн, строк повернення 15 днів з 26.02.2021. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 13.03.2021. Загальна сума повернення 11\~700, з них 2700 грн проценти. Даний договір укладено в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення (а. с. 15-25). 30.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №255988, яким було стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», якому ТОВ «Мілоан», відступило прав вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №70-МЛ/т від 07.06.2021 за кредитним договором №103125463 від 26.02.2021 заборгованість на загальну суму 39\~208, 80 грн (а. с. 14, 26). 14.06.2023 адвокаткою Столяр О. М. було надіслано приватному виконавцю Білецькому Ігорю Мироновичу адвокатський запит про надання належним чином завірених копій заяви про відкриття виконавчого провадження разом із додатками, копію виконавчого напису, копію кредитного договору підшитого до виконавчого напису, а також яку суму коштів вже стягнуто із боржника на виконання вищевказаного виконавчого провадження (а. с. 13). Відповідно до довідки №1329 про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с.12). Представник позивача вважає, що вищевказаний виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому просить визнати його таким, що не підлягає виконанню. При ухваленні рішення суд керується наступними правовими нормами. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~ЗУ «Про нотаріат»\~та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними\~Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 набрала законної сили, тим самим встановивши обов`язок для стягувача для одержання виконавчого напису надавати нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Судом встановлено, що оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 30.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до даного виконавчого напису [PERSON] є боржником за кредитним договором №103125463 від 26.02.2021, укладеним з ТОВ «Мілоан», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за Договором відступлення прав вимоги №70-МЛ/т від 07.06.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Сума заборгованості зазначена 39 208,80 грн. Договір на укладення кредиту №103125463, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання такого виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису. Таким чином, нотаріус в день вчинення виконавчого напису\~30.06.2021 керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним. Отже нотаріус повинен був відмовити стягувачу у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм ЗУ «Про нотаріат». Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі №\~\~158/2157/17. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростували вищевказані обставини, які були встановлені судом. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд вважає, що немає необхідності давати оцінку іншим доводам позивача, що узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №\~\~910/10374/17. Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду , право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладені факти й міркування, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Таким чином, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved