Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її тітка [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить земельна частка (пай), площею 1,42 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, яка належала покійній на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧВ № 070985 від 08.02.2004. За життя в 2011 році [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким усе своє майно заповіла сину [PERSON] , однак в подальшому 11.04.2013 спадкодавиця [PERSON] склала ще один заповіт, згідно з яким усе належне їй майно заповіла племінниці [PERSON] , позивачці по справі. Інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом, немає. Зазначає, що вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріуса, оскільки під час дії вказаного юридичного строку мала певні проблеми зі здоров`ям, а тому періодично проходила обстеження та перебувала на амбулаторному лікуванні. Заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог, представник відповідача Данищук В.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачкою [PERSON] не наведено та необгрунтовано жодних поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, у поданій до суду заяві клопотали про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в судовому засіданні його інтереси представляв адвокат Данищук В.В., який заперечив проти задоволення позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.11.2016. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно до складу якої входить земельна частка (пай), площею 1,42 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЧВ № 070985 від 08.02.2004. Вказане спадкове майно [PERSON] згідно заповіту від 28.01.2011, посвідченого секретарем виконкому Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області Підгорною Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №02, заповіла сину [PERSON] (а.с.26). Проте, в подальшому [PERSON] за життя, а саме 11.04.2013 склала заповіт, в якому усе своє майно заповіла [PERSON] (а.с.26 зворот). Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положення ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що оскільки на момент відкриття спадщини позивачка [PERSON] , 1976 р.н., з спадкодавицею [PERSON] не проживала, 22.11.2016 вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.31 зворот). Із змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.07.2023 вбачається, що приватним нотаріусом Чернівецького нотаріального округу Чернівецької області Малітовською Т.М. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.32). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». Такий же правовий висновок висловлений Верховним Судом України і у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] сплинув [INFO], а до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] звернулася 22.11.2016 (а.с.31 зворот). В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вона пропустила строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки після смерті тітки дуже важко переживала її смерть, внаслідок чого у неї погіршився стан здоров`я і вона періодично проходила лікування. Водночас, до позовної заяви не долучено належних та достатніх доказів, які б підтверджували, що в період з дати смерті спадкодавиці [PERSON] до закінчення шестимісячного строку у спадкоємиці [PERSON] була тяжка хвороба, яка унеможливила її звернення до нотаріуса. Із наданого позивачкою витягу із амбулаторної карти КМП «Заставнівська багатопрофільна лікарня» Юрковецької сільської ради вбачається, що у позивачки була захворюваність, яка тривала незначні проміжки часу в період шестимісячного строку, що, в свою чергу, не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення її із заявою про прийняття спадщини, оскільки вона знала про смерть спадкодавиці і могла направити таку заяву поштою. Слід зазначити, що сама процедура прийняття спадщини за законодавством України є досить простою та не вимагає від спадкоємців особливої підготовки, збору документів тощо. У постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) Верховний Суд прийшов до висновку, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Такі обставини стороною позивача не доведені - адже доказів своєї хвороби, яка б перешкоджала зверненню до нотаріуса в період з 23.03.2019 по 23.09.2016, позивачкою суду не надано. З огляду на те, що підстави, на які посилається позивачка, з урахуванням зазначених норм права та релевантної практики Верховного Суду, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, підстави для визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її тітки - відсутні. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1221, 1241, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed