Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 31.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем було укладено кредитний договір №2045861243, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 78455,08 грн., з строком користування 36 місяців, річні проценти 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49 % від суми кредиту. 01.02.2022 року право вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги №01/09/21 від 01.09.2021 року. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28.08.2023 року має заборгованість у розмірі 108666,76 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 77582,81 грн., заборгованості по річним процентам (в т.ч. прострочена) 10,45 грн., заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 31073,50 грн. Відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за кредитним договором в стислі терміни, однак, станом на день звернення до суду заборгованість відповідачем не погашена. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також судові витрати, сплачені при зверненні до суду у розмірі 2684,00 грн. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду позовній заяві однією із вимог просив провести розгляд справи без участі представника АТ «Таскомбанк». Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталася, відзив на позов не подала. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надала, також не подала відзив на позовну заяву, тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, доводи сторони відповідача, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 31.01.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №2045861243, згідно умов якого відповідачу було надано грошові кошти у сумі 78455,08 грн., строком користування 36 місяців, річні проценти 0,01% від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,49% від суми кредиту. Положеннями п. 1.4. договору визначено, що підписавши цей договір, позичальник доручає кредитодавцю виплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми: 12822,54 грн.-погашення поточної заборгованості за діючим кредитним договором №6095474565 від 22.06.2021; 10000,00 грн. - переказ на поточний рахунок [PERSON] зг.КД №2045861243 від 31.01.2022; 42100 грн.- переказ грошових коштів на погашення заборгованості по КД SМ-00004514 від 17.06.2021 за рахунок кредитних коштів згідно КД2045861243 від 31.01.2022 та заяви [PERSON] , 800 грн. оплата страхового платежу; 6878,41 грн.- оплата страхового платежу; 600 грн. оплата страхового платежу; 659 грн.- оплата за електронний ключ доступу до додатку «RADAR.Screen» пакет Стандарт; 1299,00 грн. оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA». Проведення кредитодавцем вказаних виплат підтверджується платіжними інструкціями, витягами з реєстру оплачених страховок, долучених позивачем до матеріалів справи. Відтак, знаходить своє підтвердження обставина того, що на виконання умов кредитного договору №2045861243 від 31.01.2022 ТОВ «ФК «ЦФР» було перераховано [PERSON] кредитні кошти на вище вказану суму. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує. Так, згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № 2045861243 від 31.01.2022 року, станом на 28.08.2023 року заборгованість складає 108666,76 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) 77582,81 грн.; заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) 10,45 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) 31073,50 грн. 01.02.2022 року право вимоги за вище вказаним кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення прав вимог №01/09/21 від 01.09.2021 року та у відповідності до Реєстру прав вимоги. 19.05.2023 року АТ «Таскомбанк» надіслало відповідачу повідомлення-вимогу щодо дострокового повернення коштів за кредитним договором у зв`язку з тривалим невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, яку останньою було залишено без належного реагування. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 527\~Цивільного кодексу\~України передбачає, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).\~ Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.\~ Як зазначено в ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.\~1049\~ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611\~ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 76, 78, 80 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи з викладеного вище, беручи до уваги те, що [PERSON] користувалася наданими коштами, доказів щодо сплати заборгованості не надала, суд приходить до висновку, що відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів, а тому позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту та відсотках за невиконання умов договору. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved