Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп»), з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шаркова О.О., і просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 06.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., за реєстровим № 32847, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» заборгованість за кредитним договором № 010/2560/82/728427 від 20.11.2019 року в розмірі 102\~992 грн 41 коп.; стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» на користь [PERSON] безпідставно стягнутих за виконавчим написом коштів у розмірі 107\~269 грн 65 коп., а також стягнути судові витрати у розмірі 2\~147,20 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги [PERSON] вказує, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. був вчинений виконавчий напис 06.10.2021 року, за реєстровим № 32847, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» заборгованості за кредитним договором № 010/2560/82/728427 від 20.11.2019 року в розмірі 102\~992 грн 41 коп., укладеним з Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі АТ «Райффайзен Банк Аваль»), право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп», на підставі договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шарковим О.О. від 05.11.2021 року було відкрите виконавче провадження № 67401616 по вказаному виконавчому напису. Вважає,\~що нотаріус\~при вчиненні\~виконавчого напису\~не пересвідчився\~у безспірності\~заборгованості.\~За таких\~обставин [PERSON] \~просить суд\~визнати виконавчий\~напис приватного\~нотаріуса Київського\~міського нотаріального\~округу Бригіди\~В.О.,\~за реєстровим\~№ 32847,\~вчинений 06.10.2021\~року таким,\~що не\~підлягає виконанню. Також зазначив, що, оскільки з нього безпідставно стягнуто грошові кошти, тому з відповідача на підставі ст.1212 ЦК України на його користь слід стягнути 107\~269 грн 65 коп. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07.08.2023 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст.178 ЦПК України. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:\~приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков О.О., письмові пояснення не подавали. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено 20.11.2019 року кредитний договір № 010/2560/82/728427, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп», на підставі договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020 року, укладеного між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп», на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп». Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. був вчинений виконавчий напис 06.10.2021 року, за реєстровим № 32847, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» заборгованості за кредитним договором № 010/2560/82/728427 від 20.11.2019 року. Сума заборгованості становить 102\~642 грн 41 коп., що складається з: 98\~997,15 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 3\~645,26 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Стягнення заборгованості проводиться за період з 31.12.2020 року по 12.07.2021 року. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 «Про нотаріат» стягнуто плату із [PERSON] в розмірі 350 грн, які підлягають стягненню з останнього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп». Загальна сума, що підлягає стягненню 102\~992 грн 41 коп. 01 листопада 2021 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» звернувся із заявою до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шаркова О.О. на вчинення виконавчого напису. 05 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шарковим О.О., на підставі заяви директора ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп», відкрито виконавче провадження № 67401616 з примусового виконання виконавчого напису № 32847, виданий 06.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Крім того, 17.07.2023 року приватним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються наявними письмовими доказами у цивільній справі. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначена правова позиція сформульована в Постанові Верховного Суду України № 6-887цс 17 від 5 липня 2017 року. Аналогічний за змістом висновок зробила і Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 16 травня 2018 року по справі № 320/8269/15-ц, зазначивши, що Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Так, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Водночас, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, про визнання не чинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року, визнано незаконним та не чинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин». Отже, чинна редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, не містить окремого розділу щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а виключно за нотаріально посвідченими договорами. Так, відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що укладений між фінансовою установою та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Так, у позовній заяві позивачем зазначено про порушення відповідачем пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням наведеного, у зв`язку із порушенням відповідачем та приватним нотаріусом статті 87 Закону України «Про нотаріат», пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, щодо надання оригіналу нотаріально посвідченої угоди для одержання виконавчого напису, суд вважає, що виконавчий напис, який вчинено 06.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., за реєстровим № 32847, про стягнення з позивача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» заборгованість за кредитним договором № 010/2560/82/728427 від 20.11.2019 року в розмірі 102\~992 грн 41 коп., необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно наданої позивачем платіжної інструкції АТ КБ «Приват Банк» від 26.07.2023 року з [PERSON] стягнуто 107\~269 грн 65 коп. на користь [PERSON] за ВП № 67401616 з виконання виконавчого документу виконавчий напис № 32847 виданий 06.10.2021 року. Таким чином, оскільки виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, тому на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України необхідно стягнути з відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» на користь позивача [PERSON] безпідставно отримані грошові кошти за виконавчим провадженням № 67401616 у розмірі 107\~269 грн 65 коп. Також, згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 2\~147 грн 20 коп. за подачу позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved