Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~19 червня 2023 року [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про захист прав споживачів, визнання неправомірною бездіяльність та припинення зобов`язання, просить суд визнати протиправною бездіяльність АТ "ПУМБ" у не наданні відповіді на звернення щодо надання виписки по рахунку та довідки про стан заборгованості за заявою на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 200873634401; визнати припиненим зобов`язання позивача перед відповідачем за заявою № 200873634401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, уточнивши свої позовні вимоги остаточно просить суд визнати недійсним правочин, а саме факт прийняття [PERSON] публічної пропозиції АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування при укладені заявки на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, укладеної 22.09.2017 року за № 200873634401. \~ \~ \~ \~Стислий виклад позиції позивача. \~ \~ \~ \~Так, позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 вересня 2017 року між [PERSON] та АТ "ПУМБ" була укладена заява № 200873634401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та була видана кредитна картка з кредитним лімітом у розмірі 20 000,00 грн, строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу визначались відповідно до умов ДКБО, хоча в даній заяві взагалі не має мови про строк дії кредитного ліміту, процентну ставки та мінімальний платіж, як передбачено законодавством України. Після отримання даної картки [PERSON] користувалась кредитними коштами та вчасно сплачувала відсотки, у зв`язку з чим кредитний ліміт у лютому 2022 року складав 23 000,00 грн, хоча даними коштами остання вже не користувалась. Після початку введення воєнного стану на території України [PERSON] втратила роботу та не має змоги сплачувати ще будь-які платежі. [PERSON] неодноразово зверталась зі зверненням до АТ "ПУМБ" з проханням видати виписку по рахунку, розрахунок заборгованості та довідку про стан заборгованості, але на всі звернення банк ніяким чином не відреагував. З 2022 року по теперішній час [PERSON] не вносить будь-які платежі, а в червні 2023 року АТ "ПУМБ" збільшило кредитний ліміт до 26 000,00 грн. Зазначає, що, ознайомившись із заявою № 200873634401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспортом споживчого кредиту, встановлено, що ні де не йде мови, що банк має право самостійно змінювати кредитний ліміт та умови кредитування. Не вказано строк кредитування, процентна ставка за даним кредитом. У заявці за № 200873634401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відсутні відомості, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитним договором, а також, що сторони обумовили розмір і порядок нарахування комісії: відсутні підстави вважати, що при підписанні заяви про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. У заяві № 200873634401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб є посилання на те, що [PERSON] приймає публічну пропозицію АТ "ПУМБ", але будь-яких підтверджуючих фактів підпису та те, що [PERSON] дійсно була з нею ознайомлена не має. На підставі вищевикладеного позивач і звернувся з відповідним позовом до суду. Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач 24 липня 2023 року надав відзив, відповідно до якого просив суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити з огляду на наступне. 22 вересня 2017 року між АТ "ПУМБ" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 200873634401, як наслідок відкрито поточний рахунок, видано кредитну картку, на якій встановлено кредитний ліміт. 22 вересня 2017 року, згідно із заявою № 200873634401 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, банк встановив на поточний рахунок клієнта кредитний ліміт у сумі 20 000,00 грн та у подальшому змінювався, що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту. Станом на 21.07.2023 року заперечень про збільшення кредитного ліміту від позивача не надходило до банку, за такого новий кредитний ліміт вважається погодженим. Вказує, що позивач є недобросовісним платником, оскільки фактичні погашення заборгованості здійснювались без дотримання умов договору та у довільних цифрах. Відповідно до "Заключних положень" та "Підтверджень та запевнень" заяви, позивач підтвердив факт про те, що була ознайомлена з ДКБО, тарифами банку та цілком згодна, усі умови ДКБО їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. А також позивач перед укладанням кредитного договору власноручно розписалась в паспорті споживчого кредитування, наданого відповідачем, серед іншого, що їй надана інформація про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи з обраних нею ж самою умов кредитування. Відповідно до п.2.4 договору встановлено, що договір діє протягом невизначеного строку і може бути розірваний за ініціативою банку або за ініціативою клієнта у випадках закриття всіх карткових рахунків. Розірвання договору за ініціативою клієнта можливе при відсутності заборгованості за договором. Відповідач повідомляє, що загальна заборгованість за кредитним договором № 200873634401 від 22.09.2017 року станом на 19.07.2023 року складає 38 866,33 грн, отже, доведено, що позивач під час укладення договору ознайомилась з його текстом та змістом в цілому, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловлювала, а зміст договору жодним чином не порушує законних прав та інтересів позивача. Також звертає увагу, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, адже банк є не державним органом чи установою, дії та бездіяльність якого можливо оскаржувати чи визнавати протиправними. Між позивачем та відповідачем діють договірні відносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, які не передбачають обраного позивачем способу захисту прав спірних правовідносин. 31 липня 2023 року [PERSON] звернулась до суду із уточненою позовною заявою, відповідно до якої просить суд визнати недійсним правочин, а саме факт прийняття [PERSON] публічної пропозиції АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування при укладені заявки на приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеної 22.09.2017 року за № 200873634401. 31 липня 2023 року [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, просить суд задовольнити уточнену позовну заяву. Вказує, що шрифт у заяві від 22.09.2007 року за № 200873634401 є таким маленьким, що його важко прочитати та ретельно ознайомитись. Відповідач АТ "ПУМБ" в якості доказу приєднує до свого відзиву публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування, хоча нова редакція вже діяла з 10.07.2017 року, а [PERSON] підписала заявку на приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб у вересні 2017 року, тобто відповідач надав до суду публічну пропозицію, яка діяла ще до 10 липня 2017 року та не може бути розцінена як належний доказ. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 23\~червня 2023\~року Ухвалою\~Білгород \~Дністровського міськрайонного\~суду Одеської\~області по\~вказаній справі\~було відкрито\~загальне позовне\~провадження та\~вона призначена\~до судового\~розгляду з викликом, повідомленням сторін. 24 липня 2023 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи у відповідності до ч.1 п.2\~ст. 131 ЦПК України\~повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не сповістив. В матеріалах справи є відзив. Так, у відповідності до ч.1 п.2\~ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданого клопотання, за наявними матеріалами справи. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 22 вересня 2017 року між [PERSON] та Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" було укладено договір № 200873634401. 22 вересня 2017 року [PERSON] підписала заяву № 200873634401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та останній була видана кредитна картка з кредитним лімітом 20 000,00 грн./а.с.9/ Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 200873634401 від 22.09.2017 року вбачається, що станом на 26 травня 2023 року кредитний ліміт збільшено до 26 000,00 гривень./а.с23/. Нормативне обґрунтування. Статтею 203 ЦК України\~закріплені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою п`ятою та шостої\~статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з приписами ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ \~ \~ \~Оцінка аргументів сторін, висновки суду \~ \~ \~ \~Статтею 81 ЦПК України\~встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, законом покладено обов`язок доказування на сторони у справі, а в даному випадку саме на позивача покладено обов`язок довести обставини, на які він посилається щодо обґрунтування несправедливості умов укладеного з відповідачем кредитного договору, зокрема в частині прийняття нею публічної пропозиції банку. Всупереч зазначеного, позивач не довела недійсність правочину, а саме факту прийняття нею публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладання договору комплексного банківського обслуговування при укладанні заяви на приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеної 22 вересня 2017 року за № 200873634401. Стаття 18 Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій\~статті 18 цього Закону\~- умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті\~3, частина третя статті\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Виходячи із презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України, частина третя\~статті 215 ЦК України) обов`язок доказування недійсності правочину покладається на сторону, яка його оспорює. Враховуючи, що оспорюваний позивачем договір про надання споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов, мали потрібний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; на момент укладення спірного договору позивач не заявляла додаткових вимог щодо надання додаткової інформації щодо умов договору та у подальшому виконувала їх; зміст кредитного договору містить повну інформацію про умови кредитування, вартість кредиту, процентну ставку, тому суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним правочину, оскільки під час розгляду справи позивачем\~не надано доказів наявності одночасно всіх ознак, які свідчать про те, що умови кредитного договору від 22 вересня 2017 року є несправедливими відповідно до приписів статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Враховуючи викладене,\~суд дійшов\~висновку про\~відмову в\~задоволенні позовної\~заяви [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про захист прав споживачів, визнання неправомірною бездіяльність та припинення зобов`язання. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з не обґрунтованістю позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору суд вважає за необхідне віднести вказані витрати за рахунок держави. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed