Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 28 квітня 2023 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Наталія Андріївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У позовній заяві позивач просить визначити [PERSON] додатковий строк, терміном до чотирьох місяців для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування\~своїх вимог,\~позивач у\~позовній заяві\~посилався на\~те,\~що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 06 жовтня 2015р. Батько Позивача [PERSON] помер [INFO] . Про смерть батька [PERSON] дізнався лише у січні 2022 року, оскільки вони з батьком жили окремо та тривалий час не підтримували жодного зв`язку. Оскільки зв`язок з батьком був втрачений, то ні родичі з боку батька, ні знайомі з боку батька не повідомили Позивача про смерть батька та про день його поховання. [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] , отже є спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України та має право на отримання спадщини. Проте [PERSON] пропустив строк на подання заяви для прийняття спадщини і змушений звернутися до суду для визначення додаткового строку. Мати Позивача [PERSON] перебувала у законному шлюбі з [PERSON] . Після народження [PERSON] його батько не визнавав того факту, що це його син та не виявив бажання в подальшому проживати з дружиною та сином. Після цього мати Позивача звернулася до суду з позовними заявами про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання матері дитини та про розірвання шлюбу. Батьком Позивача [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до матері Позивача про оскарження батьківства. Красногвардійський народний суд міста Дніпропетровська у своєму рішенні від 27 січня 1982 року по справі № 2-8 залишив без задоволення позовні вимоги [PERSON] про оскарження батьківства, а також постановив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] . Також Красногвардійський народний суд міста Дніпропетровська у своєму рішенні від 27 січня 1982 року по справі № 2-9 постановив стягнути з [PERSON] кошти на утримання матері Позивача - [PERSON] . Рішенням Красногвардійського народного суду міста Дніпропетровська від 27 січня 1982 року по справі № 2-321 шлюб між матір`ю Позивача [PERSON] та батьком Позивача [PERSON] було розірвано. Красногвардійським районним відділом РАЦС м. Дніпропетровська видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 16 липня 1982 року. Таким чином вищезазначені обставини та наявність рішень суду підтверджують те, що батько Позивача [PERSON] не надавав коштів на утримання сина та дружини і взагалі не визнавав що Позивач є його рідним сином. Після розлучення батько Позивача протягом усього свого життя не спілкувався з сином, не брав участі у його вихованні, не цікавився життям та не надавав додаткових коштів на утримання сина, крім аліментів, які були призначені за рішенням суду. Відсутність визнання з боку Спадкодавця факту існування Позивача, відсутність інтересу до життя Позивача підтверджується зокрема власноруч викладеними з боку Спадкодавця біографічними відомостями, які є в архівній особовій справі Спадкодавця як співробітника державного підприємства по будівництву ракет-носіїв ядерних боєголовок СРСР «Конструкторське бюро «Південне». Так у своїй автобіографії від 03 лютого 1982 Спадкодавець не вказує наявність дитини, проте вимушено вказує наявність колишньої дружини. Також після звільнення з КБП починаючи з 11 вересня 2000 року батько Позивача ніде ніколи офіційно не був працевлаштований. Оскільки [PERSON] ніде офіційно не працював, він перестав сплачувати призначені судом аліменти на утримання [PERSON] , тому Позивач у період з 11 вересня 2000 року по 30 червня 2003 року перебував не лише без фінансової підтримки Спадкодавця, а й навіть без примусової (аліментної) фінансової підтримки. При цьому Позивач на періоді з 01 вересня 2000 року по 30 червня 2003 року перебував на денній формі навчання в Національному гірничому університеті. В межах особистих генеалогічних досліджень щодо життєвого шляху померлої [INFO] [PERSON] (яка є матір`ю Спадкодавця й відповідно бабусею Позивача) Позивач у листі від Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області № 1724-25521/Д-01/8-0400/21 від 20 січня 2021 року у складі доданих до нього копій документів з матеріалів архівної пенсійної справи [PERSON] офіційно отримав зокрема копію заяви Спадкодавця від 09 листопада 2012 року на ім`я начальника Управління ПФУ в Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо видачі матеріальної допомоги на поховання [PERSON] , а також копії сторінок паспорта Спадкодавця. Таким чином Позивач отримав копію паспорта свого батька [PERSON] . В подальшому, за копією паспорта Позивач дізнався, що такий паспорт є недійсним. Оскільки датою народження [PERSON] є [INFO] , отже станом на дату 10 січня 2022 року йому було 83 роки. Тому, Позивач припустив, що його батько, скоріш за все помер і саме через це вищезазначений паспорт було визнано недійсним. Спитати про смерть батька Позивач напряму не міг ні у родичів з боку батька ні у знайомих з боку батька, оскільки вони з ним не підтримували жодного зв`язку, отже Позивач вирішив звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану для з`ясування факту смерті батька та до нотаріуса для з`ясування чи була заведена спадкова справа після смерті його батька. 12 січня 2022 року Позивач звернувся до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та отримав Свідоцтво про смерть [PERSON] 28 квітня 2021 року серія [NUMBER] від 12 січня 2022 року. 12 січня 2022 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Сущенко Ольги Володимирівни за консультацією - у зв`язку з необхідністю отримання роз`яснень та відомостей чи відкрито спадкову справу та де саме відкрито спадкову справу. Приватний нотаріус Сущенко О.В. здійснила перевірку відомостей й надала інформацію про наявність відкритої спадкової справи про майно Спадкодавця у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Наталії Андріївни. Окрім Позивача у його батька є донька від другого шлюбу [PERSON] , яка і звернулася із заявою до нотаріуса Софійченко Н.А про прийняття спадщини і саме за її заявою було відкрито спадкову справу. Проте, [PERSON] не повідомила Позивача про смерть батька, не запросила його на похорон батька. Також вона не повідомила і нотаріуса про наявність інших спадкоємців у померлого [PERSON] 14 січня 2022 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Наталії Андріївни з вимогою зареєструвати Заяву та її було зареєстровано у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1 щодо спадкової справи № 5/2021. 18 січня 2022 року Позивач отримав від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Наталії Андріївни постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмову спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з пропущенням строку прийняття спадщини. Позивач вважає, що наведені причини є поважними, обґрунтованими та такими, що були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для Позивача на вчинення дій. (а.с.1-9). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 28 квітня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.42). 02 травня 2023 року згідно із вимогами ч. 6\~ст. 187 ЦПК України\~суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 24 травня 2023 року надійшла відповідь з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. (а.с.49) Ухвалою судді від 30 травня 2023 року відкрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Наталія Андріївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та задоволено подані позивачем клопотання про витребування доказів. (а.с.50-52). 28 червня 2023 року, 20 липня 2023 року, 06 жовтня 2023 року від позивача надходили клопотання про залучення до матеріалів доказів. (а.с.60-62), (а.с.76-78), (а.с.178-180). 20 липня 2023 року від позивача на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову (а.с.85-88), проте ухвалою 21 липня 2023 року позивачу було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення. (а.с.96-98). 16 серпня 2023 року від позивача на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову (а.с.103-110), проте ухвалою 04 вересня 2023 року позивачу було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення. (а.с.156-159). 06 жовтня 2023 року позивач подав заяву про актуалізацію відомостей про відповідача. (а.с.173-174). Ухвалою судді від 10 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. (а.с.190-191). Позивач в судовому засіданні підтримав позовну заяву та наполягав на її задоволенні. Від приватного нотаріуса Софійченко Н.А. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.(а.с.56). Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Фактичні обставини встановленні судом Відповідно до свідоцтва про народження повторно виданого 06 жовтня 2015 року серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . (а.с.12). Мати Позивача [PERSON] перебувала у законному шлюбі з [PERSON] . Після народження [PERSON] його батько не визнавав того факту, що це його син. Після цього мати Позивача звернулася до суду з позовними заявами про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання матері дитини та про розірвання шлюбу. Батьком Позивача [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву до матері Позивача про оскарження батьківства. Красногвардійський народний суд міста Дніпропетровська у своєму рішенні від 27 січня 1982 року по справі № 2-8 залишив без задоволення позовні вимоги [PERSON] про оскарження батьківства, а також постановив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] . (а.с.14-15). Рішенням Красногвардійського народного суду міста Дніпропетровська від 27 січня 1982 року по справі № 2-9 стягнуто з [PERSON] кошти на утримання матері Позивача - [PERSON] (а.с.16-17). 27 січня 1982 року рішенням Красногвардійського народного суду міста Дніпропетровська по справі № 2-321 шлюб між матір`ю Позивача [PERSON] та батьком Позивача [PERSON] було розірвано. (а.с.18). Красногвардійським районним відділом РАЦС м. Дніпропетровська видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 16 липня 1982 року. (а.с.13). В автобіографії складеній спадкодавцем зазначено, що він перебував у шлюбі проте зв`язок з колишньою дружиною та її родичами не підтримує. (а.с.19). Відповідно до наданих позивачем виписок №920-л та №772-л позивач навчався в національному гірничому університеті з 31 липня 1998 року (а.с.22) по 30 червня 2003 року (а.с.23). У відповідь на звернення позивача від 09 грудня 2020 року від Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу надійшли копії документів з матеріалів архівної пенсійної справи [PERSON] (бабусі позивача). (а.с.24). У вищевказаних матеріалах міститься заява спадкодавця [PERSON] про надання допомоги на поховання матері (а.с.25), копія паспорту останнього (а.с.25-26). Позивачем було перевірено паспортні данні батька [PERSON] та встановлено, що останні є недійсними про що свідчить витяг з сайту Державної міграційної служби України. (а.с.28). Відповідно до повторно виданого свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 січня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . (а.с.27). У відповідності з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до Сімейного кодексу України, у спадкодавця [PERSON] є ще одна дитина [PERSON] , [INFO] . (а.с.29). 14 січня 2022 року позивач подав заяву приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Софійченко Наталії Андріївні про прийняття спадщини після померлого батька. (а.с.30). Постановою нотаріуса від 18 січня 2022 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з пропущенням строків для прийняття спадщини. (а.с.31). Відповідно до наданих позивачем документів, запити щодо його особистих даних або місцезнаходження ні відповідачем, ні приватним нотаріусом не здійснювались. (а.с.63-66), (а.с.82-83) (а.с.183,185). В матеріалах справи також міститься копія договору обміну квартири на частину квартири витребуваного судом, відповідно до якого батько та бабуся позивача обміняли дві третіх частини квартири [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] за тією ж адресою. (а.с.74). Крім того, в матеріалах справи також міститься витребувана судом спадкова справа щодо майна спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . (а.с.127-155). В матеріалах даної спадкової справи міститься заява про прийняття спадщини від [PERSON] (доньки спадкодавця) (а.с.129), родинні відносини зі спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.133) та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.134). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог. Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц. Крім того, у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 Верховний Суд дійшов висновку, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 20 вересня 2023 року у справі № 638/16540/20. Відтак, причини пропуску встановленого законом строку суд не може вважати поважними, а тому вважає можливим відмовити в задоволенні позовні вимоги позивача та визначити їй додатковий строк на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed