Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

У липні 2023 року представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 44 304,11 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 26.03.2021 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3111/253/000472, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Renault» д.н.з. [NUMBER] . 02.04.2021 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Chery», д.н.з. [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом «Renault» д.н.з. [NUMBER] ., внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2021 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 124,130 КУпАП. На підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування та всіх необхідних документів позивачем було складено страховий акт № 103825/1, на підставі якого здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 171 804,11 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ «СК«Кредо», остання відшкодувала позивачу страхове відшкодування в розмірі 127 500,00 грн., у зв`язку з чим різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням склала 44 304,11 грн., яку згідно вимог чинного законодавства зобов`язаний сплатити відповідач. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 44 304,11 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.08.2023 року справу передано за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2023 року головуючого по справі визначено суддю Гуденко О.А. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.09.2023 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як убачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Renault» д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] 26.03.2021 року між ПрАТ «СК «Універсальна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3111/253/000472, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Renault» д.н.з. [NUMBER] . 02.04.2021 року о 22 год. 10 хв. в м. Миколаєві на перехресті просп. Миру та вул. 1 Лінія, водій [PERSON] , керував автомобілем марки «Chery», д.н.з. [NUMBER] , при цьому проявив неуважність до дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, при виникненні перешкоди у русі не вжив заходів щодо безпечного її об`їзду, або ж до повної зупинки свого транспортного зпсобу, в результаті чого допустив зіткнення з зупинившимся попереду автомобілем «Renault» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2021 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СК «Кредо», на підставі полісу №202393272. Як встановлено судом, 12.04.2021 року власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернулася до позивача з заявою про подію та виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту № 103825/1, ПрАТ «СК «Універсальна» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 171 804,11 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором. Згідно із ст.27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно із частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СК «Кредо», останнє здійснило виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 127 500,00 грн., в межах встановленого ліміту відповідальності. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала: 44 304,11 грн. (171 804,11 грн. 127 500,00 грн.), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене, а також те, що вина [PERSON] у даній ДТП доведена у встановленому законом порядку, страхове відшкодування, сплачене позивачем йому не відшкодовано, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved