Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

14 серпня 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Німець О.М. звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що 25 червня 2016 року між позивачем та [PERSON] було укладено шлюб, про що Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області № 291 від 25 червня 2016 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у них є двоє дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначив, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стали обставини, при яких сімейне життя з відповідачем погіршилось, шлюб носить тільки формальний характер. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між позивачем та [PERSON] час на примирення просить не надавати. Відзиву на позовну заяву у встановлений строк відповідач не подав. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 жовтня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. У відповідності до ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. В судове засідання 02 листопада 2023 року: позивач не з`явилася, однак, її представник подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в справі матеріалами, крім того просили змінити прізвище позивача, після розірвання шлюбу на " [PERSON] відповідач у судове засідання не з`явився, проте подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі та зазначив, що проти задоволення позовної заяви не заперечує, на розірвання шлюбу погоджується. Враховуючи вимоги ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив, справу розглядати без участі сторін, які подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видано 25 червня 2016 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 291 від 25 червня 2016 року. Від шлюбу у них є двоє дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною розпаду сім`ї стали протилежні погляди на життя. У сім`ї кожен живе своїм життям. Відновлення стосунків суперечить їх інтересам. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин. За час перебування у шлюбі сім`ї так і не утворилось, шлюб існує лише формально. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння. З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що має істотне значення. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги розірвання шлюбу є обґрунтовані та доведені в суді, підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачкою судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп.. На підставі наведеного та

Outcome: approved