Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-09 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У листопаді 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач та відповідач є батьками дитини, спільне життя між ними припинено, на даний момент разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб між ними розірвано, коштів на утримання та виховання доньки від відповідача не отримує, відповідач рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання доньки добровільно не виконує. Відповідач не спілкується з дитиною, не цікавився її життям. Дитина постійно проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач не піклується про фізичний\~та розумовий розвиток своєї доньки, не виявляє інтересу до її зовнішнього та внутрішнього світу, не забезпечує матеріально свою дитину, не спілкується з донькою, що в сукупності свідчить про свідоме нехтування ним своїми обов`язками без поважних причин та ухилення від виконання батьківських обов`язків, то позивачкою нині подано позов про позбавлення відповідача батьківських прав. У травні 2023 року відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву про встановлення часу участі батька у спілкуванні з дитиною та просив суд визначити наступний спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні доньки [PERSON] особисте спілкування за місцем проживання батька кожні вихідні та один місяць літніх канікул. У обґрунтування своїх вимог зазначив, що має бажання та приймає участь у житті та вихованні доньки, проте мати [PERSON] чинить у цьому перешкоди, щодо наявності заборгованості по сплаті аліментів вказує, що у країні склалася важка економічна ситуація, але він докладає зусилля щоб сплачувати аліменти на дитину. 26.07.2023 відповідач за зустрічним позовом подала відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні зустрічної позовної заяви просила відмовити, пояснила, що перешкод у спілкуванні батька з дитиною не чинить, неодноразово пропонувала [PERSON] та його батькам спілкуватися з дитиною, проте вони не проявляють свою зацікавленість у вихованні дитини. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Суд своєю ухвалою від 17.05.2023 скасував заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 лютого 2023 року в цивільному провадженні за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області, про позбавлення батьківських прав, постановив призначити до розгляду справу у загальному\~позовному провадженні та призначив підготовче засідання по справі. Суд своєю ухвалою 27.06.2023 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області, про позбавлення батьківських прав та справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області, про встановлення часу участі батька у спілкуванні з дитиною об`єднав в одне провадження, оголосив перерву. Суд своєю ухвалою від 02.08.2023 постановив витребувати у органу опіки та піклування (Служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області) висновок про визначення часу зустрічей батька [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , відклав підготовче засідання. Суд своєю ухвалою від 25.10.2023 закрив підготовче провадження та призначив об`єднану цивільну\~справу\~до судового\~розгляду по\~суті у відкритому судовому засіданні. ІІІ. Позиції сторін. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримав заявлені позовні вимоги та просив позбавити батька [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник позивача за зустрічним позовом заперечив проти позбавлення батьківських прав, просив задовольнити зустрічну позовну заяву, визначивши спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні доньки. У матеріалах справи наявна заява представника третьої особи про розгляд справи за їх відсутності (а.с.75). ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] народилася [INFO] , батьки: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). 13.12.2017 заочним рішенням суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10-11). Згідно заочного рішення суду від 16.05.2019 надано дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини з матір`ю (а.с.14-18). З [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] з 21.03.2019 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів. Розмір заборгованості по аліментах станом на 22.07.2022 становить 36960,50 грн (а.с.19-23). Дитина проживає з матір`ю відвідує навчальний заклад, її вихованням, навчанням та станом здоров`я займається мати (а.с.25-32). Як вбачається з нотаріально засвідчених заяв свідків: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мати [PERSON] самостійно піклується про доньку [PERSON] , займається її навчанням, вихованням та матеріальним забезпеченням. Батько участі у житті доньки не приймає (а.с.30-32). Згідно висновку Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] (а.с.67-72). Відповідно до висновку виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 10.10.2023 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити [PERSON] наступний порядок участі у вихованні доньки [PERSON] : перші шість місяців І та ІІІ неділя місяця з 12.00 год до 14.00 год за попередньою домовленістю з матір`ю та бажанням дитини у присутності матері; у подальшому ІІ субота місяця з 13.00 до 17.00 год за попередньою домовленістю з матір`ю та бажанням дитини; щонеділі з 11.00 до 12.00 спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку за бажанням дитини (а.с.178-182). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Повно встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Суд взяв до уваги тв. обставини, що між сторонами, батьками дитини, склалися не приязні відносини, дитина з матір`ю проживає у іншому населеному пункті. Процесуальна поведінка [PERSON] , а саме подання зустрічної позовної заяви про встановлення способу участі батька у вихованні дитини свідчить про те, що він не визнає позов, бажає зберегти зв`язок із дитиною та брати участь у її житті. У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування у даній справі надав спочатку висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, а потім висновок про порядок участі батька у вихованні доньки, що свідчить про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. За таких обставин у найкращих інтересах дитини суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні первісного позову про позбавлення батьківських прав та задовольнити частково зустрічну позовну заяву про встановлення часу участі батька у спілкуванні з дитиною, визначивши батьку час спілкування через вихідні, а не кожні вихідні як він просить у своїй заяві, оскільки мати дитини також має право проводити вихідні з донькою. VІ. Розподіл судових витрат. При зверненні до суду з зустрічним позовом [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1073,60 грн, оскільки у задоволенні первісної позовної заяви відмовлено, а зустрічну заяву задоволено, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1073,60 грн у рахунок сплаченого судового збору.

Outcome: partial