Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Смілянської міської ради про встановлення факту проживання із [PERSON] однією сім`єю з 2004 року і до [INFO] та про визнання права власності на спадкове майно, що залишилось після її смерті. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на домоволодіння [ADDRESS] . Позивач зазначає, що із [PERSON] він проживав у належному їй будинку із 2004 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та дбали один про одного як чоловік і дружина. За час спільного проживання було проведено поточний ремонт будинку та газифіковано його. Позивач стверджує, що саме він оплачував із власного рахунку комунальні послуги за будинок. За життя [PERSON] хворіла в силу свого віку і саме він, позивач, дбав про неї, займався лікуванням, доглядав її, а після смерті займався організацією її похорону, оплатив всі необхідні витрати. 15 липня 2022 року позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Однак, постановою нотаріуса від 23 лютого 2023 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з тих підстав, що між позивачем та померлою не підтверджується родинний зв`язок, а саме відсутнє свідоцтво про шлюб. Відтак позивач звернувся до суду з позовом в якому просить встановити факт, що він, [PERSON] , проживав із [PERSON] , однією сім`єю з 2004 року і до дня її смерті, тобто до [INFO] та визнати за ним право власності на спадкове майно: домоволодіння [ADDRESS] . Зазначав, що факт їхнього спільного проживання можуть підтвердити свідки, яких він просив викликати у судове засідання для дачі показань. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 липня 2023 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 вересня 2023 року підготовче судове засідання по справі закрито. В судовому засіданні 26 жовтня 2023 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві. Зокрема позивач вказав, що він проживав із [PERSON] без реєстрації шлюбу, оскільки необхідності реєстрації шлюбу не було. Вони разом вели спільне господарство, мали автомобіль та земельну ділянку, яку разом обробляли, мали спільний бюджет. В подальшому на розгляд справи позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі та участі позивача, на задоволенні позовної заяви наполягав з урахуванням позиції викладеної в судовому засіданні 26 жовтня 2023 року. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, у наданому суду відзиві просила розгляд справи проводити без її участі, проти задоволення позову заперечувала, оскільки доказів того, що позивач проживав із померлою однією сім`єю упродовж п`яти років та про те, що вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, утримували житло та сплачували комунальні послуги, здійснювали покупки, позивачем суду не надано. Заслухавши пояснення позивача та його представника надані в судовому засіданні 26 жовтня 2023 року, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, суд приходить до наступного. Стаття 4 ЦПК України гарантує кожній особі право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 04 березня 2022 року. Відповідно до довідки Смілянського відділку КП «ЧООБТІ» №50-о від 18 січня 2023 року, станом на 01 січня 2013 року право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Як вбачається з довідки квартального комітету №131769 від 08 липня 2022 року, [PERSON] дійсно проживав з 2004 року разом із [PERSON] до дня її смерті, а саме до [INFO] та вели спільне господарство. Згідно акту обстеження будинку по [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] проживав разом із [PERSON] за вказаною адресою з 2004 року до дня її смерті - [INFO] та вели спільне господарство. Постановою державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори від 23 лютого 2023 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю родинного зв`язку між ним та померлою [PERSON] , а саме свідоцтва про шлюб. З повідомленням Смілянської держнотконтори від 02 серпня 2023 року встановлено, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . На підставі поданої заяви була заведена спадкова справа с/с №468/2022 р. Звертаючись до суду із позовом, на підтвердження факту спільного проживання з [PERSON] , [PERSON] надав суду також робочий проект газопостачання житлового будинку [ADDRESS] ; квитанції про сплату комунальних послуг будинку [ADDRESS] ; рахунок щодо витрат на поховання [PERSON] ; свідоцтво про поховання [PERSON] та виписку по рахунку [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що з позивачем вона знайома з 2005 року, він проживав у [PERSON] (прізвища свідок не пам`ятає) і вона, свідок, їх добре знає. Вказала, що [PERSON] проживав із [PERSON] однією сім`єю. Позивач у будинку робив ремонт, вони мали спільне майно. Саме [PERSON] займався похованням [PERSON] . Чи є інші спадкоємці свідок не знає. Зазначила, що часто була у [PERSON] та [PERSON] у гостях на свята, так само і вони до неї разом приходили. Свідок [PERSON] пояснив суду, що він проживає в [ADDRESS] з 2001 року. З Глінкою знайомий з 2002 року, має хороші стосунки. [PERSON] з [PERSON] проживали однією сім`єю до дня смерті [PERSON] , позивач робив ремонт в будинку. Він, свідок, часто ходив до них у гості, інколи позичав гроші та допомагав їм по господарству. Також свідок зазначив, що позивач проживав із [PERSON] весь час в будинку [ADDRESS] , він не був квартирантом. Чи перебували [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі свідок не знає. Свідок [PERSON] пояснив суду, що з [PERSON] він перебуває в дружніх відносинах близько 20 років. З 2004 року [PERSON] проживав з [PERSON] у шлюбі як чоловік і дружина, у них був спільний бюджет. Років 7-8 назад вони робили ремонт у будинку. Похованням [PERSON] займався саме [PERSON] за власні кошти. Інших родичів у [PERSON] не було. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частин першої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 554/14633/15-ц (провадежння № 61-9952св18) та від 21 березня 2019 року в справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18). Рішенням Конституційного суду України в справі N 1-8/99 (за конституційними поданнями Служби безпеки України та інших про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") визначено, що до кола членів сім`ї належать дружина (чоловік), їх діти і батьки, проте членами сім`ї можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання і ведення спільного господарства, тобто не лише близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. На підставі викладеного та належним чином оцінених доказів, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю з 2004 року по [INFO] , вони вели спільний побут, мали спільний бюджет та взаємні права та обов`язки. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Як встановлено ст. 1218, ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України вся спадщина вважається належною позивачу з часу смерті спадкодавця. За таких обставин, суд вважає, що подані позивачем докази є переконливими та достатніми на підтвердження зазначених обставин, а тому позов підлягає до повного задоволення. При цьому, суд не бере до уваги посилання представника відповідача на ту обставину, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю, оскільки такі спростовуються матеріалами справи. На підставі наведеного,

Outcome: approved