Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-05 00:00:00

У вересні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інстафінанс» до [PERSON] , про стягнення заборгованості, у якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором кредитної лінії №ID2711664 від 28.08.2021, яка станом на 14.07.2023 року, становить 40849,00 грн., та складається з: - заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10500,00 грн.; - заборгованість за процентами для початково зазначеної тривалості у розмірі 4099,00 грн.; - заборгованість за платою за організацію продовження, якщо сплачується на умовах післяплати у розмірі 26250,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.09.2020 року між ТОВ «Інстафінанс» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії за № ID2711664 в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за № ID5380735. За умовам вказаного договору позивач надав, а відповідач отримав кредитні кошти, які, останній, зобов`язався повернути у строки, визначені в договорі, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, передбачені умовами цього договору. Однак, відповідач належним чином зобов`язання за укладеними договорами не виконав, в зв`язку з чим, має вищевказану заборгованість перед позивачем. Посилаючись на викладене, а також з огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом, та просить стягнути із відповідача на користь позивача зазначену заборгованість в примусовому порядку. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.09.2023 року відкрито провадження у даній цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, 02.11.2023 до суду надійшла заява представника позивача у якій він просив проводити розгляд справи проводити без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та простить їх задовольнити, окрім того зазначає, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Правом на подання відзиву не скористався. Разом з тим, відповідно до положень ч.1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів для розгляду справи по суті, а також те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.09.2020 року між ТОВ «Інстафінанс» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії за № ID2711664 в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за № ID5380735. За умовам вказаного договору, позивач надав, а відповідач отримав кредитні кошти, які, останній, зобов`язався повернути у строки, визначені в договорі, сплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, передбачені умовами цих договорів. Доказів не отримання коштів стороною відповідача суду надано не було, як і не було надано суду доказів належного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами кредитного договору. Позивач вказує, що відповідач неналежним чином виконує зобов`язання за вказаним договором, внаслідок чого, має заборгованість перед позивачем, а саме за кредитним договором № ID2711664 в інформаційно-телекомунікаційній системі компанії за № ID5380735 в сумі 40849,00 грн., що підтверджується відповідними розрахунками. Як вбачається із копії ч. 4 Паспорту споживчого кредиту: процентна ставка, відсотків у день 1,30%; процентна ставка, відсотків річних 474,99%. Як вбачається із копії ч. 4 Паспорту споживчого кредиту: "Якщо позичальник не погасив кредит до останнього дня Терміну оплати, він повинен сплатити Штраф, який обчислюється в розмірі 50% від простроченої суми наданого кредиту - для Короткострокового Кредиту, або суми відповідного Договірного платежу, виходячи з Графіку платежів - для Довгострокового Кредиту, після закінчення Терміну оплати, на вимогу кредитодавця та у відповідності з такою вимогою: в повній сумі Штрафу разовим платежем або частинами у встановлені вимогою дати.". Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог. суд приймає до уваги те, що статтею 525 ЦК України заборонено односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», «так і строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Положеннями частини 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наявні у справі докази свідчать про неналежне виконання зобов`язань за укладеними договорами, що призвело до наявності заборгованості, яка відповідачем в добровільному порядку погашена не була. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження сплати боргу за договорами відповідач не надала. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшло своє об`єктивне підтвердження неналежне виконання відповідачем умов кредитних договорів, що призвело до заборгованості перед позивачем, твердження позивача не спростовані, а відтак позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved