Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-31 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] ; збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31 березня 2020 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 3 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 04 березня 2017 року по 18 вересня 2019 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з нею, а відповідач припинив будь-яке нормальне спілкування як з дочкою, так і з нею. Позивач зазначає, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31 березня 2020 року на її користь з відповідача стягнуто аліменти на дочку у твердій грошовій сумі 2 000 грн, однак відповідач їх не сплачує, у зв`язку з чим, станом на 01 грудня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 57 935,48 грн. Позивач указує, що відповідач повністю самоусунувся від виховання дочки, жодної участі не приймає у її житті, не цікавиться її інтересами, здоров`ям та потребами, не надає жодної матеріальної допомоги. Крім того, систематично зловживає алкогольні напої та в стані алкогольного сп`яніння влаштовує скандали за їхнім з дочкою місцем проживання. Ураховуючи викладене, позивач вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав. Окрім того, враховуючи, що дитина дорослішає, змінюються її потреби у забезпеченні одягом, продуктами харчування, розвитку та оздоровленні. Позивач самостійно матеріально забезпечує інтереси та потреби дочки, у середньому її витрати становлять від 5 000 грн до 7 000 грн щомісяця. Вважає, що батько дитини, будучи працездатного віку, здоровим та не маючи на утриманні інших осіб, спроможний сплачувати аліменти в розмірі 3 000 грн. З урахуванням вищевикладеного, позивач звернулася до суду з указаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 січня 2022 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаним позовом та призначено підготовче судове засідання. 06 лютого 2023 року ухвалою суду задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів та витребувано у Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] . 12 червня 2023 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . 03 серпня 2023 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено вказану справу до судового розгляду по суті. Заяву сторони позивача про виклик свідків задоволено. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у заяві та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертами, які повернулися на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутність представника. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та третьої особи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 березня 2017 року, який рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 вересня 2019 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23 травня 2017 року. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31 березня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи з 02 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 16 лютого 2023 року, виданою державним виконавцем Оржицького відділу ДВС Стецюрою М. В. у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на дочку в розмірі 85 935,48 грн. Зі змісту зазначеної довідки вбачається, що відповідач не сплачує аліменти з моменту їх присудження, 02 липня 2019 року, і по теперішній час. Дитина проживає разом з матір`ю (позивачем) та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 21 про місце проживання [PERSON] та членів її сім`ї, виданою директором ПрАТ «Трикотажна фабрика «Роза» та долученими до позовної заяви квитанціями. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 08 червня 2023 року № 108-6431 було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . 27 серпня 2022 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , після одруження її прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 27 серпня 2022 року. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною 7 статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статей 141, 150, 153, 155 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. За змістом даної норми закону ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, позивач звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню їх спільної дочки. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Так, зі змісту психолого-педагогічної характеристики дитини вбачається, що вихованням дочки [PERSON] займається мама та дитина виховується в неповній сім`ї, яка складається з мами [PERSON] . Згідно із характеристикою вихованки ЗДО № 713 комбінованого типу Волошиної Христини, батько контакту з вихователем та адміністрацією ЗДО не підтримував, навчанням і вихованням дочки не цікавився. Крім того, з інформації з бази даних Інформаційного порталу Національної поліції України встановлено, що позивач неодноразово зверталася до органів поліції із заявами про те, що відповідач приходив за місцем її проживання, буянив, кричав та погрожував. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 08 червня 2023 року № 108-6431 було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . З наявного висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 08 червня 2023 року № 108-6432 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , встановлено, що дитина проживає з матір`ю. Під час бесіди з [PERSON] з`ясовано, що вона вважає батьком вітчима. За інформацією Солом`янського районного в місті Києві центру соціальних служб від 02 травня 2023 року, під час малювання сім`ї дівчинка зобразила матір, потім батька (теперішнього чоловіка матері), повідомила, що ім`я батька « [PERSON] ». Крім того, допитані судом в якості свідків [PERSON] та [PERSON] вказували суду на наступні обставини. А саме, свідок [PERSON] пояснила суду, що з позивачем є сусідами та перебувають у дружніх стосунках. Зазначила, що відповідач поводився неадекватно і вона його боялася. Після розірвання шлюбу він постійно влаштовує сварки з позивачем. Свідок [PERSON] зазначила, що вона є сусідкою позивача, вони перебувають у добрих сусідських відносинах. Вказувала, що відповідач зловживає спиртними напоями, коли приходить до позивача постійно влаштовує сварки. Зі слів позивача не проживає з нею з 2019 року. Також судом установлено, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, із заявами щодо участі у визначенні способів спілкування з дитиною не звертався. Докази щодо створення перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною з боку матері - відсутні. З огляду на викладене, судом установлено, що відповідач не займається вихованням та утриманням дочки, не цікавиться її життям, здоров`ям, успіхами, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивачем підтверджено наданими доказами, що [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов`язки. Відповідач не надав відзиву до суду, яким би приведені позивачем обставини спростував та не намагався довести своє бажання виховувати дитину. Суд вважає, що такі фактори, як сприйняття дитиною батьком вітчима, відсутність відповідача в житті дитини можливе лише внаслідок свідомої поведінки відповідача, як батька. Про свідомість такої поведінки свідчить і та обставина, що відповідач втратив інтерес до дитини, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, з заявами в компетентні органи про перешкоджання в спілкуванні з дитиною не зверталася. При цьому, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові в справі № 459/3411/17 від 29 вересня 2021 року щодо того, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З огляду на викладене, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе позбавити батьківських прав відповідача. Що стосується вимог позивача про збільшення розміру аліментів, то суд зазначає наступне. Судом установлено, що дитина перебуває на утриманні матері (позивача), а відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, не сплачує аліменти з моменту присудження їх судом та має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 85 935,48 грн. Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами другою, третьою статті 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України). При цьому, як передбачено частиною другою статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 грудня 2022 року становив 2 272 грн, статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 грн. Згідно з частинами першою та другою статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже, зі змісту статей 181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не вважається незмінним. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також що він не є сталим і щороку змінюється, а розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі має бути виправданий дійсними потребами та ураховувати матеріальне становище сторін, відповідати принципам справедливості та розумності сімейно-правових відносин, відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині зміни розміру аліментів та збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31 березня 2020 року, стягувати з відповідача аліменти в розмірі 3 000 грн щомісячно. У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною шостою статті 141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 992,40 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 992,40 грн на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved