Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна, посилаючись на наступні обставини. [PERSON] , [INFO] , є рідною бабусею [PERSON] , [INFO] . Син позивача, відповідач по справі, [PERSON] , [INFO] підтримував дружні стосунки без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] з 2015 року. У відповідачів народився син [PERSON] , [INFO] . Від самого народження дитина проживала разом з батьками за адресою по [ADDRESS] , однак бабуся опікувалась його вихованням, оскільки батьки були абсолютно безвідповідальними та нехтували своїми батьківськими обов`язками, вихованням дитини не займалися. Позивач, як могла, намагалася допомогти їм в вихованні онука, однак відповідачі вперто ігноруючи свої батьківські обов`язки, не проявляли по відношенню до дитини любові, прихильності, переживання, будь якої відповідальності за життя, благополуччя та здоров`я свого сина. А тому [PERSON] з початку 2019 року став проживати разом зі бабусею та її чоловіком за адресою: [ADDRESS] , де і проживає з ним по даний час, оскільки бабуся переживає за психічне та фізичне здоров`я дитини. При цьому батьки дитини не заперечували, щоб [PERSON] проживав разом з бабусею. Після того, як [PERSON] став проживати з бабусею - [PERSON] , його батьки [PERSON] та [PERSON] зовсім не цікавляться його життям та здоров`ям, не телефонують та не шукають зустрічі з дитиною, не проявляють ніякої турботи та інтересу до дитини, фінансової допомоги гна утримання дитини [PERSON] та [PERSON] не надають. Оскільки батьки самоусунулися від виховання дитини, вихованням та утриманням [PERSON] займається тільки його бабуся - [PERSON] . Вона повністю забезпечує дитину всім необхідним, а саме, всі необхідні речі, продукти харчування, ліки, лікування, одяг вона оплачує в повному обсязі. Фактично всі батьківські обов`язки виконує бабуся, для гармонійного розвитку дитини вона прикладає всі зусилля та можливості. Загалом, дитина забезпечена гідними умовами життя та гармонійною сферою оточення. Онук [PERSON] відвідує дитячий садочок, вона його приводить і забирає з садочку, спілкується з вихователями, цікавиться його успіхами. При цьому його батьки не цікавляться життям дитини та його розвитком, його батько [PERSON] та мати [PERSON] жодного разу не зверталися до садочку. Крім того, [PERSON] з [PERSON] не піклувалися та досі не піклуються про здоров`я [PERSON] . Вже коли [PERSON] почав проживати з бабусею, вона постійно відвідувала з ним лікаря, та за згоди бабусі дитині були проведені щеплення, які необхідно було зробити. При цьому мати [PERSON] не цікавилась, які саме щеплення необхідно зробити дитині, як дитина перенесла дану маніпуляцію, та як він себе почуває. На прийом до лікаря вона з [PERSON] не ходила. На даний час [PERSON] не пам`ятає своїх батьків, оскільки вже понад 4 роки вони його не бачили, спілкувалися з ним, при цьому навіть з Днем народження батьки дитину не привітали. Крім того, позивач зазначила, що [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності та [PERSON] також притягувалася до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї. Відповідачі ніде не працюють, не мають заробітків, підтримують зв`язки з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя. Оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, позивач просить позбавити їх батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Також позивач просила призначити її опікуном малолітнього [PERSON] та стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання дитини, оскільки вона здійснює всі повноваження щодо утримання та виховання малолітнього [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2023 року головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 09 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді від 13 жовтня 2023 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.11.2023 року о 09:00. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно. 03.11.2023 року судом отримано заяву від позивача та представника позивача про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно. 03.11.2023 року судом отримано заяви, в яких відповідачі просили розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Третя особа в судове засідання представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, до суду направили заяву за підписом представника позивача за довіреністю [PERSON]., в якій просили розгляд справи проводити у відсутності представника, не заперечують щодо задоволення позову та просили долучити до матеріалів справи висновок про доцільність встановлення опіки над малолітнім [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. (а.с. 16) Відповідач [PERSON] та малолітній [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що дана квартира належить на праві спільної часткової власності громадянам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .(а.с. 15,17, 18-21) Згідно витягу з реєстру Білоцерківської територіальної громади від 11.05.2023 року за №2023/003640423, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13) Також судом встановлено, що позивач [PERSON] та її співмешканець [PERSON] , малолітній [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] , що підтверджується актом оцінки потреб сім`ї. (а.с.22-25) Відповідно до довідки № 144 від 20.09.2023 року, малолітній [PERSON] є учнем 1 класу Білоцерківської початкової школи «Казка» Білоцерківської міської ради Київської області. (а.с. 69) Батьки малолітнього [PERSON] , відповідачі по справі, контакту зі школою не підтримують, успішністю дитини не цікавляться, з вчителями не спілкуються та не відвідують батьківських зборів. Дитину до школи приводить та забирає бабуся [PERSON] , що підтверджується довідкою № 118 від 22.09.2023 року, виданою директором Білоцерківської початкової школи «Казка» Білоцерківської міської ради Київської області Оленою Золотаренко.(а.с. 70) Судом встановлено, що позивач займається утриманням, вихованням та лікуванням малолітнього [PERSON] , [INFO] , забезпечує його усім необхідним для розвитку. (а.с.22-27) Згідно рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 26 вересня 2023 року за № 761 про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їхнього малолітнього сина [PERSON] , орган опіки та піклування дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання та утримання малолітнього сина та позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. (а.с.88) Також судом встановлено, що позивач має дохід, не має хвороб, які б перешкоджали їй виховувати дитину. (а.с.25-41,71-73) Відповідно до висновку від 25.10.2023 року за №2365/04-04 про доцільність встановлення опіки над малолітнім [PERSON] та відповідність її інтересам дитини, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] , з боку його баби [PERSON] у разі позбавлення батьків дитини батьківських прав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права й обов`язки у відношенні своїх дітей. Згідно ст. 154 СК України захист прав і інтересів неповнолітніх дітей належить їхнім батькам. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання батьківських обов`язків може мати різні форми. Під час воєнного стану Касаційний цивільний суд ВС у своїй постанові від 26.04.2022 року по справі № 520/8264/19 зазначив: якщо особа свідомо змінює країну проживання та не бере участі у вихованні дитини, це може свідчити про ухилення нею від батьківських обов`язків. Особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч.1 ст.164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson v. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Рішення Європейського Суду з прав людини згідно з ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" мають в Україні значення джерела права. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Судом встановлено, що відповідачі - [PERSON] та [PERSON] свідомо самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків в повній мірі щодо свого сина [PERSON] , не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, не займається лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Також, судом встановлено, що вихованням, лікуванням, піклуванням, утриманням дитини - [PERSON] , займається його бабуся - [PERSON] , яка забезпечує дитину усім необхідним для його розвитку, виявляє інтерес до внутрішнього світу дитини, піклується про його фізичний та духовний розвиток. Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позовна заява в частині позбавлення відповідачів батьківських прав відносно їх сина підлягає до задоволення. При вирішені питання щодо встановлення опіки над дитиною та призначення позивача опікуном суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними, схожі положення містяться і в ст. 243 Сімейного Кодексу, в якій зазначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ст. 244 Сімейного Кодексу опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Відповідно до ст. 249 Сімейного Кодексу опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти. Опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування. Враховуючи, що позивач перебуває з малолітньою дитиною у родинних відносинах, здатна до виховання дитини, враховуючи висновок Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради про доцільність встановлення опіки, суд, вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном [PERSON] . Щодо вимог про стягнення аліментів на дитину суд виходить з наступного. За положеннями ч.2 ст. 165 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися на дитину, визначається судом. Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.08.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вище зазначене та визнання відповідачами позову, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна підлягає до задоволення.

Outcome: approved