Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що вона та відповідач по справі [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що вона з відповідачем разом не проживає, уклала шлюб з іншим чоловіком. З 2017 року і по даний час вона самостійно виховує, утримує та доглядає доньку, в той час як батько ніякої участі у вихованні та утриманні не бере. Відповідачу відомий її номер телефону, проте він не телефонує, не цікавиться здоров`ям, матеріальним становищем, способом життя своєї дочки, навчанням, фізичним та духовним розвитком, інтересами дитини. За таких підстав, змушена звернутися до суду з вказаним позовом, з метою захисту прав та інтересів доньки, а саме просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з підстав зазначених в позові підтримав повністю та просить їх задовольнити. Суду пояснив, що у 2022 позивач мала телефонну розмову з відповідачем, в ході якої він повідомив, що не має бажання підтримувати відносини з дочкою та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Крім того, роль батька у сім`ї позивачки виконує її чоловік, який бажає усиновити [PERSON] та виховувати її як власну дочку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відповідача про місце дату та час судового засідання було повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки представник позивача проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явилася в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини неявки; не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Літинська селищна рада Вінницького району Вінницької області (як орган опіки та піклування) О. Джигун в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Із показань свідків [PERSON] та [PERSON] допитаних в судовому засіданні встановлено, що вони є сусідами позивачки. Вказали, що вона повернулася з росії у 2017 році і по даний час постійно проживає в смт. Літин разом з донькою [PERSON] . Її колишнього цивільного чоловіка [PERSON] вони жодного разу не бачили. Він до дитини не приїзжав, не цікавився її життям, здоров`ям, участі у її вихованні не приймав. Мати сама опікується нею, доглядає та утримує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до свідоцтва про народження (а.с.7-8) батьком [PERSON] , [INFO] зазначений відповідач [PERSON] , матір`ю зазначена [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.10) позивач 13.08.2022 зареєструвала шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " Відповідно до довідки Літинського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області за №18,9-30/14304 від 11.11.2022 (а.с.11) встановлено, що на виконанні відсутні будь-які виконавчі документи щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Літинського опорного закладу загальної середньої освіти 1-3 ст. №1 за №1-90/60 від 08.11.2022 (а.с.12) [PERSON] , дійсно навчається у 1-Б класі вищевказаного закладу в 2022-2023 навчальному році. Вихованням та навчанням учня займається мама [PERSON] . Батько, [PERSON] за час навчання дитини шкільним життям не цікавився. Аналогічна довідка видана за №01-30/85 від 07.08.2023 (а.с.13) за 2023-2024 навчальний рік. Довідка про склад сім`ї видана Літинською селищною радою Вінницького району Вінницької області за №1061 від 01.08.2023 (а.с.14) свідчить, що до складу сім`ї позивачки входить чоловік [PERSON] та діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики виданої Літинської селищною радою Вінницького району Вінницької області за №3181 від 08.11.2022 (а.с.15) [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . За місцем проживання характеризується позитивно, компроментуючих матеріалів на дану громадянку до селищної ради не надходило. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 10.08.2023 (а.с.16) встановлено, що для виховання та розвитку дитини створені усі належні умови. Діти забезпечені усім необхідним, речами, одягом, засобами гігієни та ін. Мають спільні місця та місця для ігор та занять. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с.33) судом встановлено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо його дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Дослідвиши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши письмову позицію органу опіки та піклування, а також показання свідків, наданих в судовому засіданні, судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, він не цікавиться життям доньки, не піклується про стан здоров`я, не проявляє батьківської турботи, не створює належних умов для проживання та розвитку, отримання нею освіти. Тривалий час її не бачив та не спілкується з нею. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч.1 ст.180, 181 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В ст.182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на те, що відповідач належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, а також те, що судом задоволено вимогу про позбавлення відповідачки батьківських прав, тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до досягнення нею повноліття. Враховуючи ту обставину, що позов підлягає до задоволення, тому на підставі ст. 141 ЦПК України суд вирішує питання щодо стягнення судового збору. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає відшкодування витрат зі сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав в сумі 1073,60 грн., а також стягнення на користь держави судового збору в сумі 1073,60 грн. за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved