Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернувся в суд з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що матір позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] , включена в списки на розрахунок середньої земельної частки (паю), що перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ватутіна, та є власником сертифікату серії ВЛ №0089652, виданого на підставі розпорядження голови Ковельської райдержадміністрації від 26.09.1996 року №331. Згідно нового розпорядження голови Ковельської районної держадміністрації від 24.04.2000 року № 198 «Про уточнення грошової оцінки сільськогосподарських угідь земель колективної власності району», зареєстрованого в Ковельському районному управлінні юстиції 05.05.2000 року №2.11, розмір земельної частки (паю) по КСП ім. Ватутіна становить 2,1 умовних кадастрових гектари. Відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0089652, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ватутіна, розміром 3,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Крім цього, згідно запису в погосподарській книзі Тойкутської сільської ради с. Тойкут № 1, за особовим рахунком № [NUMBER] за 2011-2015 роки рахується господарство, головою якого була [PERSON] , яка померла [INFO] , і на час смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] разом з нею постійно проживав та був зареєстрований її син - [PERSON] , [INFO] , який прийняв спадщину, що залишилася після смерті матері. [INFO] [PERSON] помер. У вересні 2018 року позивач звернувся до\~Ковельської державної\~нотаріальної контори\~з заявою\~про прийняття\~спадщини,\~що відкрилася\~після смерті\~його брата\~ [PERSON] та на підставі вказаної заяви 11.09.2018 року державним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Луцик Н.А. була відкрита спадкова справа. Однак, 01.03.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів та відсутністю реєстрації житлового будинку у встановленому законом порядку. Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати за [PERSON] право власності на: житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 0,25 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Ватутіна Ковельського району Волинської області, розміром 2,10 умовних кадастрових гектари. 19.10.2023 року представником позивача [PERSON] подано до суду заяву про уточнення позовних вимог. Зокрема позивач, навівши відповідні обґрунтування, просив суд визнати за [PERSON] право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] , шляхом отримання проектно-кошторисної документації, затвердження її у встановленому порядку та право на здійснення реєстрації права власності з отриманням Витягів з Державного реєстру прав на вищезазначену земельну ділянку на ім`я [PERSON] а, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Решта позовних вимог залишилась без змін. В підготовче судове засідання позивач та його представник не з`явились. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] в\~підготовче судове\~засідання не\~з`явились,\~однак,кожен зокрема, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги визнають повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Ковельської міської ради Волинської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду надійшло клопотання міського голови про розгляд справи у відсутності їх представника, за наявними матеріалами справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 08.07.2014 року виконавчим комітетом Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області. Відповідно до довідки № 421/3.48ТК/2-23 від 11.10.2023 року, виданої Тойкутським старостинським округом Ковельської міської ради, згідно запису в погосподарській книзі Тойкутської сільської ради с. Тойкут № 1, за особовим рахунком № [NUMBER] за 2011-2015 роки рахується господарство, головою якого була [PERSON] , яка померла [INFO] і на час смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На час смерті [PERSON] в\~будинку за\~вищевказаною адресою\~проживав та був\~зареєстрований [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який помер\~ [INFO] . [PERSON] за життя не завершила приватизації земельної ділянки площею 0,25 га, на якій розташоване вказане господарство. Заповіт від імені [PERSON] Тойкутською сільською радою не посвідчувався. Згідно довідки №243/3.48ТК/2-23 від 11.05.2023 року, виданої Тойкутським старостинським округом Ковельської міської ради, згідно запису в земельно-кадастровій книзі (колишньої Тойкутської сільської ради), біля садиби в [ADDRESS] , знаходиться земельна ділянка в розмірі 0,65 га, в тому числі 0,25 га присадибна ділянка, 0,40 га - для ведення особистого селянського господарства. Згідно довідки №325/3.48ТК/2-23 від 21.07.2023 року, виданої Тойкутським старостинським округом Ковельської міської ради, померла [PERSON] перебувала в списку пайовиків КСП ім. Ватутіна і їй належала частка земельна частка (пай) розміром 2,10 га в умовних кадастрових гектарах згідно сертифіката ВЛ № 0089652 виданого 30.09.1996 року. Відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0089652, виданого 30.09.1996 року головою Ковельської районної державної адміністрації, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ватутіна, розміром 3,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Той факт, що зазначений сертифікат належить саме померлій [PERSON] (в сертифікаті зазначено [PERSON] ) підтверджується зібраними матеріалами справи, визнається відповідачами та заперечень не викликає. В той же час, відсутність встановлення такого факту перешкоджає позивачу отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину в органах нотаріату. Таким чином, вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , вказана земельна ділянка, на якій він розташований, та право на земельну частку (пай) належали [PERSON] . Померла [PERSON] була матір`ю позивача [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини він не заявив про відмову від неї. Оскільки на час смерті [PERSON] разом з нею постійно проживав та був зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] , останній вважається таким, що прийняв спадщину, що залишилася після смерті матері. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 13.03.2018 року виконавчим комітетом Тойкутської сільської ради Ковельського району Волинської області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з аналізу змісту ст. ст.1222, 1241 ЦК України вбачається, що спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не змінено заповітом, крім випадків права на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від заповіту. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не прийнялися внаслідок його смерті. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцеві на день смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач, як брат померлого [PERSON] , має право другої черги спадкування за законом після смерті померлого брата. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів спадкової справи № 308/2018, заведеної щодо майна померлого [INFO] в с. Тойкут Ковельського району Волинської області [PERSON] встановлено, що спадкоємцем майна померлого є його брат - [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті брата шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оскільки правовстановлюючі документи на спірний будинок відсутні, а також відсутній юридично встановлений факт приналежності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) при наявності спору про право, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні доведено обставини, якими позивач обґрунтував позовні вимоги, а саме - право позивача на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] ,\~таправо\~на земельну\~частку (пай)\~у землі,\~яка перебуває\~у колективній\~власності колективного\~сільськогосподарського підприємства\~ім.\~Ватутіна Ковельського\~району Волинської\~області,\~у розмірі\~2,10\~умовних кадастрових\~гектари, в\~порядку спадкування\~за законом\~після смерті[PERSON] , який помер [INFO] в с. Тойкут Ковельського району Волинської області. Крім цього, відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125\~ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення"\~ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України,\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»\~(втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із\~Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ). Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116\~ЗК України). Спадкодавець [PERSON] за життя не завершила приватизацію зазначеної вище земельної ділянки. Як зазначалось вище, спадкоємцем майна померлої [PERSON] був її син - [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті матері, однак також не завершив оформлення правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку. Таким чином, в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують підставність позову в цій частині, оскільки до позивача перейшло право спадкодавця щодо завершення приватизації зазначеної земельної ділянки. Виходячи з обставин справи, судові витрати по справі суд залишає за позивачем.

Outcome: approved