Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

У грудні 2021 року КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення. На обґрунтування позову позивач вказував, що відповідачі зареєстровані в КП «Кременчкуводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як споживачі послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] . Підприємство надає відповідачам послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів, а відповідачі, в свою чергу, зобов`язані щомісячно розраховуватися з позивачем за спожиті послуги. Відповідачі всупереч п. 18 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води водовідведення», затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. за № 630, не виконують обов`язки та не оплачують своєчасно і у повному обсязі вартість наданих позивачем послуг. Позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів борг по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення у розмірі 5930,41 грн., суму встановленого індексу інфляції - 2834, 41 грн., 3 % річних від простроченої суми - 597,11 грн. та у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2270 грн. Ухвалою судді від 28 грудня 2021 року було відкрито провадження у справі, залучено учасників справи та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 16). Ухвалою суду від 30 березня 2022 року постановлено провести заочний розгляд цивільної справи (а.с. 31). Заочним рішення суду від 30 березня 2022 року стягнуто у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області заборгованість по оплаті вартості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 01.11.2021 року за період з 01.05.2011 року по 31.10.2021 р. у розмірі 5930,41 грн., суму встановленого індексу інфляції 2434,41 грн., 3% річних від простроченої суми 597,11 грн. та у дольовому порядку кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 1135,00 грн. з кожного. Ухвалою суду від 08 липня 2022 року виправлено описку в рішенні суду в частині дати народження відповідача [PERSON] (а.с. 45). 20 грудня 2022 року до суду звернувся представник відповідача [PERSON] - [PERSON] із заявою про перегляд заочного рішення суду від 30.03.2022 року, яка була повернута ухвалою суду від 22 грудня 2022 року (а.с. 49-50, 58). Ухвалою судді від 03 січня 2023 року заяву [PERSON] , підписану адвокатом Гонтарем В.М., про перегляд заочного рішення залишено без руху (а.с. 74-75). Ухвалою судді від 12 січня 2023 року прийнято заяву про перегляд заочного рішення суду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (а.с. 84). Ухвалою суду від 15 травня 2023 року поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 30.03.2022 року. Скасовано зазначене заочне рішення суду, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 138-139). 15 червня 2023 року до суду надійшла уточнена позовна заява КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області ( а.с. 159-160), в якій позивач остаточно просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його користь заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання у розмірі 4851,63 грн. (у тому числі з плати за абонентське обслуговування у розмірі 205,52 грн.), суму встановленого індексу інфляції 267,15 грн., 3% річних від простроченої суми 83,72 грн. та судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзиву на уточнену позовну заяву не подавали. У судове засіданні представник позивача КП «Кременчкуводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, керівництво якого було належним чином повідомлено про час, дату та місце розгляду справи, не прибув. Представник позивача - Стрельцова Т.А. підтримала заяву про уточнення позову, просила позов задовольнити із підстав викладених у позовній заяві та заяві про уточнення вимог, розглянути справу за відсутності представника позивача, про що надала письмову заяву. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , відповідач [PERSON] у судове засідання не прибули повторно, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, про причини чергової неявки в судове засідання не повідомили, не надали докази про наявність поважних причин неявок у минулі судові засідання, не надали жодних письмових заяв, відзиву тощо на заяву позивача про уточнення вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до договору купівлі-продажу від 21 квітня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою О.В., відповідач [PERSON] придбала у [PERSON] , від імені якої по довіреності діяв відповідач [PERSON] , житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] (а.с. 101-102). За даною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Як постає із пояснень представника позивача наведених у заяві про уточнення позову, з моменту набуття права власності на житловий будинок та зміну власника будинку, останній не з`явився до абонентського відділу та не надав відповідних документів, не переоформив особовий рахунок № [NUMBER] , а у січні 2022 року, при перевірці інформації з реєстром громад м. Кременчука було виявлено, що за адресою: [ADDRESS] з 27.08.2016 року зареєстровано дві особи, тому за період з 27.08.2016 року по 01.01.2022 року було виконано донарахування у розмірі 8628,62 грн. Як було встановлено судом, на межі домоволодінь за адресою: [ADDRESS] та буд. [ADDRESS] встановлена дворова водорозбірна колонка. При обстеженні працівниками позивача було виявлено, що лічильник холодної води встановлено на водорозбірну колонку, розгалуження мереж водопостачання до будинків немає. Даний факт підтверджується Актом позивача від 06.03.2023 року (а.с. 161). З позовної заяви та доданих до неї документів постає, що лічильник води було встановлено власниками домоволодіння [ADDRESS] 03.09.2019 року. На підставі Акту, за період з 03.09.2019 року (встановлення лічильника) і по березень 2023 року відповідачам було проведено перерахунок заборгованості, яка станом на 01.11.2021 року становить 4646,11 грн. З квітня 2023 року нарахування за надані послуги припинено до повірки лічильника, але нарахування за абонентське обслуговування не припинено та проводиться із квітня 2022 року, тому наявна також заборгованість з плати за абонентське обслуговування у розмірі 205,52 грн. Письмовий договір з приводу надання вказаних видів послуг між сторонами, а саме між позивачем з однієї сторони та відповідачем [PERSON] як власником або уповноваженою нею особою з іншої сторони у справі не укладався. У ст. 13 Конституції України та ч. 4 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Як постає із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем [PERSON] , як власником будинку та споживачем, виникли правовідносини по наданню з однієї сторони та споживанню з іншої сторони, комунальних послуг по централізованому водопостачанню, які підпадають під регулювання Законів України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила). У відповідності до п. 18 цих Правил споживач, якому надаються послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання та опалення повинен не пізніше не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач КП «Кременчкуводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області зобов`язаний надавати відповідачам, як споживачам, вчасно та відповідної якості послуги з централізованого водопостачання та водовідведення згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом, а споживачі зобов`язувалися своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо фактично користувався такими послугами. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведене узгоджується з правовим висновком ВП ВС у постанові від 07 липня 2020 року при розгляді справи № 712/8916/17, провадження № 14-448цс19. У відповідності до ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію й ін. послуги) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] , як власник будинку та споживач послуг, всупереч вимогам п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не своєчасно та не в повному обсязі сплачувала вартість наданих послуг. Згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 162-165) станом на 01.06.2023 р. борг по оплаті вартості наданих позивачем послуг з централізованого водопостачання за період з 01.05.2018 року по 31.05.2023 року становить 4646,11 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування - 205,52 грн., сума встановленого індексу інфляції - 267,15 грн., 3% річних від простроченої суми - 83,72 грн. При цьому, суд враховує, що індекс інфляції та розмір 3% річних нараховано позивачем відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Станом на день розгляду справи відповідач [PERSON] та/або будь-які інші особи не сплатили заборгованість за надані позивачем послуги у вигляді централізованого водопостачання та водовідведення у повному обсязі, а також плату за абонентське обслуговування, і зокрема не вчиняли жодні дії щодо здійснення платежів у погашення вказаного боргу за спожиті послуги у часовий проміжок боргу. Крім того, суд констатує, що обчислення вартості послуг у зазначений період наявної заборгованості здійснювалося позивачем відповідно до встановлених за відповідними рішеннями органу місцевого самоврядування - Кременчуцької міської Ради тарифами, які не оскаржувалися відповідачами у судовому порядку, у тому числі відповідно до показників технічного пристрою для обліку спожитої послуги з постачання теплової енергії. Суд вважає, що відповідач [PERSON] як власник житлового приміщення та відповідальний споживач послуг, фактично не виконує свої зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг. Відповідач [PERSON] інших боргів по оплаті наданих позивачем послуг з централізованого водопостачання за інші періоди не має, враховуючи, що про такий факт позивач суд не повідомляв. Спір між сторонами щодо обчислення розмірів заборгованості по оплаті наданих позивачем послуг з централізованого водопостачання - відсутній. Суд звертає увагу, що подаючи позов до суду, позивач наполягав на стягненні із відповідачів [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку заборгованості за надані послуги. Як було встановлено судом та наведено раніше житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності саме відповідачу [PERSON] . Верховний Суд у своїй постанові від 01.09.2020 року у справі № 352/2163/13-ц зробив висновок про те, що в разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру. Оскільки відповідач [PERSON] є єдиним власником квартири, а звідси і споживачем послуг, тому має в повному обсязі сплачувати вартість наданих та спожитих послуг, та борг у разі прострочення сплати вартості послуг. Під час розгляду справи у заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заявив про застосування строку позовної давності за вимогою позивача. Щодо заяви про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У ч. 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно пункту 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Суд звертає увагу учасників справи на те, що позовна заява надійшла до суду 01 грудня 2021 року. Позивач у заяві про уточнення вимог та наданого до неї розрахунку просить стягнути заборгованість по оплаті вартості за надані послуги з централізованого водопостачання станом на 01.06.2023 р. за період з 01.05.2018 року по 31.05.2023 року у розмірі 4646,11 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування у розмірі 205,52 грн., суму встановленого індексу інфляції - 267,15 грн., 3% річних від простроченої суми - 83,72 грн. Суд також враховує, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. Законом України від 30.03.2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Закон України від 30.03.2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02.04.2020 року. Тобто, при вирішенні даного спору у частині застосування строку позовної давності, слід виходити не тільки із дати звернення до суду, а враховувати також положення Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)». Дію карантину, встановленого Постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», продовжувалася на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023. Постановою КМУ від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином строки, визначені ст. 257 ЦК України, були продовжені на строк дії карантину. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Суд вважає, що відповідач [PERSON] як власник та відповідальний споживач фактично порушила свої зобов`язання щодо своєчасної оплати одержаних комунальних послуг. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , відповідач [PERSON] не надали суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову у повному обсязі. При цьому відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , відповідач [PERSON] не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов. До того ж відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у заяві про скасування заочного рішення вказували про необхідність застосування строків позовної давності, тим самим не заперечували факт користування послугами з централізованого водопостачання, які надавалися позивачем до буд. [ADDRESS] , належного на праві власності відповідачу [PERSON] . Також суд звертає увагу на те, що позивач не надав належні і допустимі докази на підтвердження та обґрунтованості позову в частині вимог щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] та [PERSON] . На підставі встановлених та наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість по оплаті вартості за надані послуги з централізованого водопостачання станом на 01.06.2023 р. за період з 01.05.2018 року по 31.05.2023 року у розмірі 4646,11 грн.,заборгованість з плати за абонентське обслуговування у розмірі 205,52 грн., суму встановленого індексу інфляції - 267,15 грн., 3% річних від простроченої суми - 83,72 грн. та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2270 грн. У задоволенні позову в частині вимог до відповідача [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами у справі доказів. Сторони у справі не заявляли інші вимоги щодо відшкодування коштів у повернення сплачених ними будь-яких інших судових витрат.

Outcome: partial