Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-01 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON] , Турбівська селищна рада, у якому просила: - визначити, що позивачу, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є співвласниками квартири [ADDRESS] , що перебуває у їх спільній сумісній власності, належать частки цієї квартири у розмірі по 1/6 частці кожному; - визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка настала [INFO] та після смерті матері сина [PERSON] , яка настала [INFO] на 1/6 та ще 1/6 часток квартири [ADDRESS] , номер відокремлених груп приміщень - 5, загальною площею 76,2 кв.м, житловою площею 52,1 кв.м., яка складається із : 1 - коридор, 2 - житлова кімната, 3- житлова кімната, 4 - житлова кімната, 5 - житлова кімната, 6 - кухня, 7 - ванна, 8 - туалет та лоджія - без номера. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Позивач є однією з шести співвласників квартири [ADDRESS] , а іншими співвласниками є відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а двоє співвласників [PERSON] та [PERSON] померли. Разом з тим, [PERSON] , яка померла [INFO] була матір`ю позивача і за життя заповіту не складала, а коли померла, то позивач єдина прийняла її спадщину за законом як дочка, оскільки постійно з нею проживала. Також [PERSON] , який помер [INFO] був сином позивача і за життя заповіту не складав, а коли помер, то позивач єдина прийняла його спадщину за законом як матір, оскільки постійно з ним проживала. Однак, оскільки розмір їх часток на вказану квартиру не був визначений, вирішити питання про їх спадкування позивачем в нотаріальному порядку неможливо. Ухвалою суду від 25.09.2023 відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкові справи. Відповідачі у визначений судом строк відзиву на позов не подали, а у своїх письмових заявах визнали позов Третя особа Турбівська селищна рада не висловила своїх заперечень щодо задоволення позову і [PERSON] також. У судове засідання позивач не з`явилась, а у своїй заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи позивач, яка на час видачі свідоцтва про право власності мала прізвище " [PERSON] ", є однією з шести співвласників квартири [ADDRESS] , а належність спадкової маси спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23.08.1995, виданого Турбівським каоліновим заводом Вінницької області на підставі розпорядження №26 від 23.08.1995, зареєстрованим Вінницьким ООБТІ 13.05.1996 за №17/233, в якому власниками квартири [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності зазначено, нині покійних, [PERSON] , [PERSON] , а також позивача. Крім того в ньому зазначено відповідачів: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач стверджує, що оригінал вищевказаного документу втрачено, але правовстановлюючий документ законний, виданий відповідно до вимог та порядку чинного на той час законодавства, державна реєстрація нерухомого майна проведена. Квартира була передана матері позивача [PERSON] та членам її сім`ї, вказаних у свідоцтві іншими співвласниками квартири, в межах Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». \~ \~ \~ \~ В силу ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними ( ч. 1 ст. 369 ЦК). Судом було встановлено, що квартира [ADDRESS] є спільної сумісною власністю шести осіб: позивача, її матері [PERSON] , яка померла [INFO] та сина її [PERSON] , який помер [INFO] , а також відповідачів, однак частки кожного з них завідомо не визначені. Разом з тим, [PERSON] та [PERSON] за життя заповіту не складали, а коли померли, то біля них була позивач, яка постійно з ними проживала. Згідно з ч. 4 ст. 1235 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України . Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. У відповідності зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Судом було встановлено, що позивач прийняла спадщину співвласників квартири [ADDRESS] та [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, яка постійно проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини. Наявність факту прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом не встановлено. Оскільки розмір часток співвласників на квартиру не визначений, вирішити питання про їх спадкування позивачем в нотаріальному порядку неможливо. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідачі не подали заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 25.09.2023, не навели обставин, які підлягають з`ясуванню і доказуванню у даній справі та й визнали позов. Судом було встановлено, що в квартирі [ADDRESS] відсутні ідеальні частки кожного з співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпоряджатися нею. Здійснити поділ нерухомого майна (квартири) за домовленістю між його співвласниками неможливо, оскільки двоє і співвласників померли, а за їх життя договір про поділ майна, що є у спільній сумісні власності, укладеним не був. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорюють відповідачі, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Судом було встановлено, що кожному з співвласників: позивачу, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , належать рівні частки у власності на квартиру [ADDRESS] у розмірі по 1/6 кожному. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: визначити, що позивачу та [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є співвласниками квартири [ADDRESS] , що перебуває у спільній сумісній власності, належать частки цієї квартири у розмірі по 1/6 частці, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Судом було встановлено, що 1/6 частки [PERSON] та 1/6 частки [PERSON] позивачем були успадковані як спадкоємцем першої черги за законом, яка постійно проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини. Отже, суд дійшов висновку, що вимоги: визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка настала [INFO] та після смерті матері сина [PERSON] , яка настала [INFO] на 1/6 та ще 1/6 часток квартири [ADDRESS] , номер відокремлених груп приміщень - 5, загальною площею 76,2 кв.м, житловою площею 52,1 кв.м., яка складається із : 1 - коридор, 2 - житлова кімната, 3- житлова кімната, 4 - житлова кімната, 5 - житлова кімната, 6 - кухня, 7 - ванна, 8 - туалет та лоджія - без номера, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved