Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Представник позивачки - адвокат Яресько Т.В. звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису вчиненого 05.05.2021 зареєстрованого в реєстрі за № 28818 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Миколайовичем, про стягнення з позивачки на користь ТОВ "Українські фінансові операції" заборгованості у розмірі 10108 грн, таким що не підлягає виконанню. Вимоги позовної заяви обґрунтовує тим, що нотаріус при вчиненні вищевказаного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив порядок вчинення оспорюваного виконавчого напису та норми ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» . Відповідач своїм правом на надання відзиву на позов не скористався та відзивів на позов не надав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, своїм правом на надання пояснень не скористались та пояснень по суті заявленого позову не надали. Заяви ( клопотання) учасників справи Позовна заява надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 27.06.2023. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано у провадження судді Чорненькій О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 14.07.2023 задоволено клопотання представника позивача - адвоката Яреська Т.В. про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні № [NUMBER] від 07.07.2021 що здійснювалося на підставі виконавчого напису вчиненого 05.05.2021 зареєстрованого в реєстрі за № 28818 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала Олександра Олександровича. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 14.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Вказана ухвала разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами поштовим зв`язком направліна відповідачу та третім особам, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Зазначене поштове відправлення було надіслано ТОВ "Українські фінансові операції" 26.07.2023 та отримано представником товариства 31.07.2023, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення № 0960102046300 за довіреністю, яке надійшло до суду 10.08.2023. Поштове відправлення №0960102046270, скероване на юридичну адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., повернено відправнику - Рокитнянському районному суду Київської області з відміткою "повертається", що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою про причини повернення до нього, які надійшли до суду 03.08.2023. Поштове відправлення №0960102046319, скероване на юридичну адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедал О.О., отримано 03.08.2023 за дорученням, що підтверджується зворотнім рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, відповідача та третіх осіб було повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті суду. Вказане оголошення було оприлюднене 28.08.2023. Таким чином, відповідно до вимог статті 128 ЦПК України відповідач та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивачка [PERSON] та її представник Яресько Т.В. у судове засідання не прибули. Однак, разом із позовною заявою до суду надійшло клопотання паредставника позивача про розгляд справи без участі позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, про причини його неявки суд не повідомив. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не прибули та про причини своєї неявки суд не повідомили. Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 128 ЦПК України судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю. З положення частини 1 статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За таких оставин особа вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що відповідає вимогам статті 130 ЦПК України. Однак, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору -приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович та приватний виконавець виконавчого округу Київської області Канцедал Олександр Олександрович у судове засідання не прибули та про причини своєї неявки суд не повідомили. Таким чином, визначений частиною 3 статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач та треті особи у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та пояснень по суті позову не скористались, відзив на позов та пояснень не подали, будь-яких клопотань та заяв від відповідача та третіх осіб до суду не надходило, відтак відповідно до частини 8 статті 178 та частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Крім того, вимогами статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи позицію позивача та її представника, які не заперечують проти заочного розгляду справи, прийнявши всі заходи по виклику відповідача та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статтей 223, 280 ЦПК України. Фактичні обставини встановлені судом З матеріалів справи судом встановлено, що 05.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 28818, про стягнення з [PERSON] не виплачені у строк грошові кошти у розмірі 18180 гривень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові ініціативи", якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Джобер", на підставі договору факторингу № 1-31/08-Д від 31 серпня 2020 року, відступлено право вимоги за кредитними договором №391442 від 01.10.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Джобер" та [PERSON] . Сума заборгованості складається з: 2500 гривень - заборгованості за тілом кредиту; 1710 гривень - заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами; 13498 гривень - заборгованості за нарахованою пенею. Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника - 18180 гривень. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 05.05.2021. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання 3 роки. На виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса 07.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню з боржника - [PERSON] не виплачених у строк грошових коштів у розмірі 18180 гривень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові ініціативи", якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Джобер", на підставі договору факторингу № 1-31/08-Д від 31 серпня 2020 року, відступлено право вимоги за кредитними договором №391442 від 01.10.2019, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Джобер" та [PERSON] . Також, вказаний приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.07.2021 ВП № [NUMBER]. Вказаною постановою звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у Комунальному некомерційному підприємстві Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області "Рокитнянська багатопрофільна лікарня" та постановлено здійснювати відрахування у розмірі 20 % із заробітної плати (доходів) до виплати загальної суми боргу у розмірі 20250 гривень 80 копійок. Повідомлення про переуступку права вимоги до позивачки не надходило. Про вчинення такого виконавчого напису позивачка дізналася у травні 2023 року з додатку "Дія", оскільки на виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню заборгованості. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та, перевіривши їх наданими доказами, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 88 вказаного Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до пункту 1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 була відновлена. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" № 23 від 21.03.2017. Резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" № 92 від 24.11.2017. Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає саме Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 2075 від 11.11.1999, № 693 від 24.04.2000 та № 1602 від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів нотаріально посвідчених договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене при вчиненні оспорюваного виконавчого напису № 28818 від 05.05.2021 було порушено порядок вчинення нотаріальних дій, що є правовою підставою визнання судом виконавчого напису таки, що не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Однак, заявлена до виконання заборгованість, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] від 07.07.2021, складається з: 2500 гривень - заборгованості за тілом кредиту; 1710 гривень - заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами; 13498 гривень - заборгованості за нарахованою пенею. Також з боржника підлягає стягненню плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Загальна сума, яка підлягає стягненню - 18108 гривень. Таким чином, виконавчий напис нотаріуса №28818 від 05.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем щодо заборгованості яка не є безспірною, що також виключає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15-ц зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена також Верховним Судом України у справі № 6-887цс17. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється таким чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи направлялась стягувачем вимога боржнику про погашення суми заборгованості за кредитом (усунення порушень вимог кредитного договору). Оскільки відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд приходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, суд зазначає, що позивачкою при поданні позовної заяви було заявлено клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих документів, які є предметом позову, до вирішення справи по суті. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 14 липня 2023 року, заявлене позивачкою клопотання про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" заборгованості у розмірі 18108 гривень за виконавчим провадженням №66007436, що здійснюється на підставі виконавчого напису вчиненого 05.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрованого в реєстрі за № 28818, яке перебуває у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала Олександра Олександровича. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до вимог статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 1073,60 гривень при поданні позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією № 32528798800007207884 від 27.06.2023, оригінал якої наявний у матеріалах справи. Крім того, при поданні [PERSON] заяви про забезпечення позову, нею сплачено судовий збір у сумі 536 гривень 80 копійок, підтверджується квитанцією № 32528798800007207918 від 27.06.2023, оригінал якої наявний у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у загальній сумі 1610 гривень 40 копійок. Частиною 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати у тому числі на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем [PERSON] 10.02.2023 укладено договір про надання правничої (правової) допомоги з адвокатом Яреськом Т.В. № 23008. Відповідно до розділу 3 зазначеного договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану у межаї цього договору правничу (правову) допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід"ємною частиною цього договору. така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін. Додатком №4 до Договору про надання правничої (правової) допомоги з адвокатом Яреськом Т.В. № 23008 від 10.02.2023, який підписаний сторонами 20 червня 2023 року, даний додаток визначає порядок оплати правничої (правової) допомоги (далі - гонорар) адвокату за надання правової допомоги щодо визнання виконавчого напису 318818, виданого 05.05.2021 в суді першої інстанції. Гонорар за домовленістю сторін складає фіксованк суму 7000 (сім тисяч) гривень. 27.06.2023 позивачкою [PERSON] та адвокатом Яреськом Т.В. підписано Акт приймання-передачі послуг №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 23008 від 10.02.2023, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг становить 7 (сім тисяч) гривень. Відповідно до розрахункової квитанції 27/06/23 про отримання гонорару, 27.06.2023 [PERSON] сплачено гонорар адвокату Яреську Т.В. у розмірі 7 (сім тисяч) гривень. Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, під час розгляду справи не заявило. Таким чином, з урахуванням викладеного з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські фінансові операції" на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню: сплачені останньою судовий збір у загальному розмірі 1610,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7000 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 133-141, 223, 258- 259, 263-265, 274, 279-281 ЦПК України, суд -

Outcome: approved