Jurisdiction: civil
Date: 2023-11-08 00:00:00

04.07.2023 року від представника позивача засобами поштового зв`язку до суду надійшла позовна заява до відповідача [PERSON] , в якій представник просить суд: -стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 11296,76 грн. за кредитним договором № 192990860 та судові витрати по справі. І. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 192990860 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідач отримав у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 10000,00 грн., строком на 56 днів із сплатою 1,30 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» своє зобов`язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, виконало. Позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно договору. 12.10.2021 року від первісного кредитора право вимоги за вищезазначеним кредитним договором було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», яке 20.10.2022 року передало право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська компанія з повернення боргів». Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем за кредитним договором №192990860 в розмірі 11296,76 грн., яка складається з наступного: 7802,36 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 3494,40 грн. заборгованість за відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором (а.с. 2-4). Представник позивача разом з позовною заявою просив розглядати дану справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 4). Від відповідача [PERSON] , повідомленої належним чином, шляхом направлення поштою судової повістки, відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. В матеріалах справи міститься конверт, повернутий поштою з відміткою «повертається, за закінченням терміну зберігання» (а.с. 42). Також суд завчасно (13.10.2023 року) повідомляв відповідача, шляхом оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. 43). Отже, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху (а.с. 33). 16.08.2023 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків (а.с. 36-38). Відповідно до ч. 2-6 ст.\~19\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2023 року відкрито спрощене провадження у справі (а.с. 40). За правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. 18.04.2021\~року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір № 192990860 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов кредитодавець надав відповідачу кредит на суму 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти, відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Відповідно до умов договору кредит надається строком на 56 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 474,50 % річних, що становить 1,30 % в день від суми кредиту за час користування ним (а.с. 5-8). 20 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 192990860 від 18.04.2021 року (а.с. 9-10). Відповідно до витягу від 21.10.2022 року з реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в розмірі 11296,76 грн. (а.с. 11). Відповідно до розрахунка заборгованості за кредитним договором 3192990860 від 18.04.2021 за період з 21.10.2022 по 31.05.2023, заборгованість [PERSON] перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» станом на 31.05.2023 року не погашена, залишок заборгованості складає 11296,76 грн., з яких: 7802,36 грн. заборгованість по основному боргу, 3494,40 грн. заборгованість по відсоткам (а.с. 12). ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі. На підставі п. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Судом встановлено, що 18.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 192990860 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 10000,00 грн. строком на 56 днів зі сплатою 474,50 % річних, що становить 1,30 % в день від суми кредиту за час користування ним. Строк дії договору обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який надано кредит, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (а.с. 6-7). Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. За змістом ст.ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки, відповідачем порушувалося зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування ними, що встановлені умовами кредитного договору, за нею обраховується прострочена заборгованість за кредитним договором в розмірі 11296,76 грн., з яких 7802,36 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 3494,40 грн. - заборгованості за відсотками. Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. В той же час, відповідно до змісту ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Стаття 1082 Цивільного кодексу України пердбачає, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором, вимоги позивача є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved