Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-29 00:00:00

28.06.2023 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просить суд визначити [PERSON] , [INFO] , як спадкоємцю за законом другої черги, додатковий строк тривалістю 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] в м. Охтирка Сумської області. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в м. Охтирка помер його (позивача) брат [PERSON] . Дружина брата [PERSON] померла [INFO] . Він (позивач) особисто поховав свого брата. 27.06.2023 р. він (позивач) знайшов у квартирі свого брата документи на квартиру, відповідно до яких квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Відразу звернувшись до нотаріуса з питанням оформлення спадщини йому було повідомлено, що заява про прийняття спадщини подається протягом 6 місяців з моменту смерті, тобто до [INFO] та нотаріус порадила звернутися до суду з позовом про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що пропустив строк з поважної причини, оскільки не знав про наявність спадкового майна, не знав про наявність правовстановлюючих документів на квартиру. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що виконує словесне розпорядження свого брата [PERSON] , який просив передати все його майно сину [PERSON] . Онуки померлого [PERSON] ніякого відношення до квартири не мають, вони хотіли насильно заволодіти майном. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Білера П.П. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та пояснили, що позивач поховав свого брата, тобто був обізнаний про смерть спадкодавця та мав право протягом 6 місяців подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті брата. Однак цього не зробив та не навів поважних причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, тому позов не підлягає задоволенню. Представники відповідачів виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, Охтирської міської ради Сумської області в судове засідання не з`явилися, про місце, дату і час судового розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в м. Охтирка Сумської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 08.12.2022 р. (а.с. 6, оборот). Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру по [ADDRESS] , яка належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.09.2022 р. (а.с. 9). Встановлено, що 19.04.2023 р. державним нотаріусом Першої Охтирської державної нотаріальної контори К.М. Богдан заведено спадкову справу № 70/2023 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З копії спадкової справи № 70/2023 вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] у передбачений статтею 1270 ЦК України строк звернулися: [PERSON] (заява № 192 надійшла 19.04.2023 р.) та [PERSON] (заява № 266 надійшла 24.05.2023 р.) (а.с. 17, 18, 23). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є онуками померлого спадкодавця [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 30, 31, ). Так як батько [PERSON] та [PERSON] [PERSON] (син померлого спадкодавця [PERSON] ) помер [INFO] (а.с. 29), тобто до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] , то відповідачі є спадкоємцями за правом представлення і відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їх батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини. Встановлено, що позивач [PERSON] є рідним братом померлого [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5, 8), тому відноситься до спадкоємців другої черги після смерті [PERSON] . У передбачений законом строк позивач [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] . Встановлено також, що 28.08.2009 р. за реєстровим № 2210 державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. було посвідчено заповіт від імені [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19.04.2023 р., довідкою Другої Охтирської державної нотаріальної контори від 25.04.2023 р. (а.с. 20, 22). Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. 28.08.2009 р., [PERSON] , [INFO] , все своє майно, яке на день смерті буде йому належати, де б воно не знаходилося і на яке він за законом буде мати право заповідав [PERSON] , [INFO] (а.с. 22 оборот). Встановлено також, що [PERSON] , [INFO] , заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавав, що підтверджується копією спадкової справи № 70/2023 Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України). Згідно ч. 1, 5 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивач зазначає, що пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки не знав про наявність спадкового майна, не знав про наявність правовстановлюючих документів на квартиру. За змістом ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 21 вересня 2022 року у справі № 363/4646/20 (провадження № 61-2705св22). Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні». Вказані висновки висловлено також у постановах Верховного суду від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18), від 14 липня 2021 року у справі № 442/2318/18 (провадження № 61-22679св19), від 27 вересня 2022 року у справі № 143/1476/19 (провадження № 61-16570св21), від 07 грудня 2022 року у справі № 456/2380/19 (провадження № 61-9259св22). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ \~ \~ \~Позивач не надав належних та достовірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк. Позивач був обізнаний про смерть брата, він (позивач) особисто поховав свого брата, а його необізнаність про наявність спадкового майна не свідчить про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подання заяви про прийняття спадщини, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову про визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] .

Outcome: dismissed