Jurisdiction: civil
Date: 2023-10-25 00:00:00

06 липня 2021 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить суд: встановити юридичний факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] - у період з 01.01.2014 по [INFO]; визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на квартиру по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона проживала однією сім`єю як чоловік та жінка, тобто в фактичних шлюбних відносинах, але без реєстрації шлюбу. Вони прожили разом безперервно починаючі з 1992 року й до моменту смерті [PERSON] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя. В органах РАГС шлюб не реєстрували, оскільки не бачили в цьому потреби - вони кохали один одного, жили разом, за спільні кошти купували продукти побутові речі та необхідну домашню техніку, ходили в гості та на свята, разом приймали у себе гостей. В 2013 році у [PERSON] стався інсульт, а в 2014 році йому зробили складну операцію на нирці, він мав проблеми з судинами ніг, тому після цього моменту він став менше виходити, більше часу перебував дома. Весь цей важкий час позивачка була поряд, завжди доглядала чоловіка, готувала йому, купувала ліки, підтримувала фізично та морально. Вказала, що 1992 року по 2017 рік позивачка з [PERSON] проживало за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, що належала [PERSON] . У період часу з 2017 року по 2020 рік вони проживали в приватному будинку позивачки на « [ADDRESS] . У 2020 році, під впливом бізнес-забудовників, вони продали квартиру на [ADDRESS] та придбати інше житло на [ADDRESS] . В нову квартиру позивачка та [PERSON] так і не переїхало, оскільки весь цей час спільними зусиллями робили в ній ремонт. 21 вересня 2020 року [PERSON] звернувся за медичною допомогою до Інституту невідкладної хірургії ім. Зайцева, де йому встановили кардіостимулятор. За час перебування у лікарні [PERSON] захворів на коронавірусну інфекцію COVID-2019, стан його раптово погіршився, його перевели до реанімації де він за три дні [INFO] помер від інфаркту міокарда. Крім того зазначила, що після смерті [PERSON] вона в передбачений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Назаренко Ольги Олександрівни та за її заявою 19.11.2020 відкрита спадкова справа № 6787430. Разом з цим, приватним нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки позивачка не надала доказів шлюбних відносин зі спадкодавцем та рекомендувала звернутися до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 06.07.2021 вказану цивільну справу передано для розгляду судді [PERSON] Ухвалою від 09.07.2021 провадження по цивільній справі за вказаною позовною заявою відкрито, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 22.09.2021 змінено склад суду та визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. (на підставі Рішення Вищої ради правосуддя №1987/0/15-21 від 14.09.2021 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Київського районного суду м. Харкова у відставку»). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.09.2021 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання юридичного факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки та визнання права власності на спадкове майно - прийнято до провадження судді Київського районного суду м. Харкова Лисиченко С.М. та призначено підготовче засідання. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 09.12.2022 підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.10.2023 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно - залишено без розгляду. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про час та день розгляду справи повідомленні у встановленому законом порядку. Позивачка до суду подала заяву про здійснення розгляду справи без сторони позивачки, позовні вимоги підтримує та прохає задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсуьності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в справі доказів. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно частини 2 статті 247 ЦПК України. Суд, заслухавши вступне слово сторони позивачки, допитавши свідків, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 1992 року по [INFO] [PERSON] спільно проживала із [PERSON] , як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство, а також мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Дітей від спільного проживання не мали. Зазначені факти підтверджуються безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме: показаннями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,, які були допитані у якості свідків; фотокартками; листами; даними договору купівлі- продажу квартири [ADDRESS] , який посвідчений 19.06.2021 приватним нотаріусом ХМНО Трубніковим С.О., відповідно до яких [PERSON] придбав вказану квартиру у власність ; даними квитанції про сплату комунальних послуг; даними декларації №0001-994Н-Т300 від 21.12.2018 на ім`я [PERSON] , відповідно до яких [PERSON] зазначена як довірена особа пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку пацієнта; даними декларації №0001-М05Н-Т300 від 21.12.2018 на ім`я [PERSON] , відповідно до яких [PERSON] зазначений як довірена особа пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку пацієнта. Згідно даних свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , видане 07.10.2020 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено актовий запис № 15108. Організацію та проведення поховання здійснювала [PERSON] . Зазначений факт підтверджується даними: договору-замовлення від 08.10.2020; виписки по картковому рахунку від 12.04.2021; витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання №00028082351 від 07.10.2020. Судом вставлено, оскільки не спростовано сторонами, що [PERSON] та померлий [PERSON] в період з 1992 по [INFO] не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами. Постановою приватного нотаріуса ХМНО Назаренко О.О. від 05.04.2021 вих.№ 47/02-31 відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , у зв`язку з тим, що із наданих документів неможливо встановити родинні та інші відносини [PERSON] із спадкодавцем. Відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного Кодексу України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Згідно із статтею 4 Сімейного кодексу України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи [PERSON] зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі "Джонстон проти Ірландії" (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Конституційний Суд України у своєму рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999 у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п`ятої статті 22Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї") визначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 Сімейного кодексу України). Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що надані позивачкою письмові докази, а також світлини за різний період часу, на яких зафіксовані події у колі сім`ї, листи, фотокартки, медичні декларації, у сукупності з показаннями свідків, є достатнім доказом проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю в період з 1992 по [INFO]. Разом з цим, відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі. Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» Сімейного кодексу України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми Сімейного кодексу України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене Сімейним кодексом України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено. З урахуванням зазначених норм законодавства, досліджених доказів та визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 по [INFO], підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved